У Х В А Л А

9 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Макарівського районного суду Київської області від 6 серпня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 червня 2015 року, позов товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором від 12 лютого 2008 року № V-05/08 в розмірі 538861 грн 88 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 3, 5, 16, 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статей 228, 1078 ЦК України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 3, 5, 16, 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статей 228, 1078 ЦК України. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1>

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року, 25 червня та 13 серпня 2014 року, постанову Верховного Суду України від 7 жовтня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Залишаючи без змін заочне рішення суду першої інстанції про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором, а тому згідно з вимогами статей 525, 526, 625, 1050, 1054 ЦК України на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 12 лютого 2008 року в розмірі 538861 грн 88 коп.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 листопада 2013 року, 25 червня та 13 серпня 2014 року, що надані заявником як приклади, у справах за позовами про стягнення заборгованості судом касаційної інстанції скасовані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовів, а справи передані на новий судовий розгляд з тих підстав, що судами не встановлено з якого часу виникла заборгованість та не наведені відповідні розрахунки заборгованості, не встановлено факт укладення між позивачем та банком договору факторингу й дотримання вимог закону при укладенні цього договору, не перевірено наявність у фактора прав на придбання права відступної вимоги до відповідачів, не встановлено чи набув фактор права на стягнення кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за зобов'язаннями відповідачів.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Постановою Верховного Суду України від 7 жовтня 2015 року, що надана заявником як приклад, відмовлено у задоволенні заяви про перегляд рішення суду касаційної інстанції, яким залишено без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про визнання недійсним договору про надання послуг, оскільки товариство статусу фінансової установи не набувало, ліцензії на надання фінансових послуг не отримувало та спірний правочин вчинено з використанням нечесної підприємницької практики й умови договору є несправедливими. Одночасно вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій визнано недійсним й договір добровільного страхування від нещасного випадку, оскільки його було укладено на забезпечення виконання обов'язків позивача за основним договором, а відповідно до вимог частини другої статті 548 ЦК України недійсність основного зобов'язання спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення.

Таким чином, порівняння змісту постанови Верховного Суду України від 7 жовтня 2015 року зі змістом ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк