Ухвала

іменем україни

9 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Кафідової О.В., Попович О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення участі у вихованні дитини, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від

12 березня 2015 року,

встановила:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він та відповідач є батьками ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачем. Розпорядженням Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради визначено спосіб його участі у вихованні дитини, час та порядок спілкування з дочкою, однак всупереч цьому відповідач створює йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, не допускає його до дитини. Вважав, що його участь у вихованні дитини, визначена вказаним розпорядженням є недостатньою. Просив визначити наступні способи його участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_5: кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 до 13.00 год. - побачення із дитиною, та спільне проведення часу, за бажанням в присутності матері; кожну другу та четверту неділю місяця з 10.00 до 13.00 год. - побачення із дитиною та спільне проведення часу, за бажанням в присутності матері; два рази на місяць (п'ятниця, субота або неділя) відвідування дитиною його (позивача) місця проживання або спільні поїздки з дитиною до його батьків із залишенням дитини на ніч, за попереднім узгодженням із відповідачем відповідних днів; спільне з дитиною проведення святкових днів, періоду канікул в рівній кількості з відповідачем за попереднім узгодженням із нею відповідного періоду спільного перебування з дитиною та повідомленням її про місце перебування дитини; спільні з дитиною поїздки на відпочинок до курортних зон України, а також за її межі за попереднім узгодженням із відповідачем відповідних періодів відпочинку з дитиною та повідомленням матері про місцеперебування дитини.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 грудня 2014 року позов задоволено.

Визначено для ОСОБА_3 наступні способи його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_5: кожну першу та третю суботу місяця з 10.00 год. до 13.00 год. побачення з донькою та спільне проведення часу, за бажанням в присутності матері; кожну другу та четверту неділю місяця з 10.00 год. до 13.00 год. побачення із донькою та спільне проведення часом, за бажанням в присутності матері; два рази на місяць (п'ятниця, субота або неділя) відвідування дитиною його місця проживання або спільні поїздки з дитиною до його батьків із залишенням дитини на ніч, за попереднім узгодженням із відповідачем відповідних днів; спільне з дитиною проведення святкових днів, періоду канікул в рівній кількості з відповідачем за попереднім узгодженням із нею відповідного періоду спільного перебування з дитиною та повідомленням її про місце перебування дитини; спільні з дитиною поїздки на відпочинок до курортних зон України, а також за її межі за попереднім узгодженням із відповідачем відповідних періодів відпочинку з дитиною та повідомленням матері про місце перебування дитини.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 12 березня

2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визначено способи участі ОСОБА_3 у спілкуванні і вихованні дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1, у виді побачень у першу та третю суботу місяця з 17.00 год. до 19.00 год. в присутності матері; у другу та четверту неділю місяця - з

11.00 год. до 13.00 год.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції вважав, що встановлений спосіб участі батька у вихованні дочки буде відповідати інтересам дитини.

Змінюючи рішення суду місцевого суду, апеляційний суд вважав достатнім спілкування дитини з батьком протягом двох годин на тиждень, але у вечірні години спілкування повинно відбуватися в присутності матері дитини.

Проте з повністю з такими висновками погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 141 СК України <nau://ukr/2947-14> мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 157 СК України <nau://ukr/2947-14|st157> питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Судами встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_5 Після припинення шлюбних відносин сторін дитина залишилася проживати з матір'ю.

Згідно із розпорядженням органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 7 жовтня 2014 року встановлено днями побачень ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_5, яка проживає з матір'ю ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 першу та третю суботу місяця з 17.00 год. до 19.00 год., другу та четверту неділю місяця з 11.00 год. до13.00 год. у присутності матері дитини. Крім цього, за домовленістю між батьками, зустрічі можуть відбуватись і в інші дні впродовж тижня, не порушуючи режиму харчування та сну дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Частиною 4 ст. 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За змістом абз. 2, 3 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав <nau://ukr07>» з подальшими змінами органами опіки та піклування є державні адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад.

Розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 7 жовтня 2014 року «Про встановлення днів побачень ОСОБА_3 із малолітньою дочкою ОСОБА_5» (а. с. 6) та заперечення Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення місцевого суду, в якому просять змінити рішення і встановити способи участі батька у виховані та спілкуванні з дитиною у присутності матері, не можуть вважатися висновком, який складений належним органом та у відповідності до вимог чинного законодавства в розумінні ст.19 СК України.

Вирішуючи спір суди в супереч частин 7, 8 ст. <nau://ukr/2947-14|st7>, статей 10 <nau://ukr/2947-14|st10>, 19 <nau://ukr/2947-14|st19>, 15 <nau://ukr/2947-14|st158>7, 159 <nau://ukr/2947-14|st159> СК України не витребували і не дослідили висновок органу опіки та піклування із цього питання; не встановили, чи належним чином ураховуються та чи найкращим чином забезпечуються при цьому інтереси дитини та не врахували, що спір, який виник між сторонами взагалі не може бути вирішений за відсутності відповідного висновку органу опіки та піклування.

Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6

ст. 19 СК України).

Оскільки при розгляді справи судом неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, згідно ч. 2 ст. 338 ЦПК України ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 грудня

2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 12 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді:О.В. Кафідова

О.В. Попович

О.В. Умнова

І.М. Фаловська