Єдиний унікальний номер 234/3873/15-ц Номер провадження 22-ц/775/185/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Новікової Г.В.,

при секретарі: Баранові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за опалення та підігрів води, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 14 травня 2015 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за опалення та підігрів води задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» заборгованість за поставлену теплову енергію та підігрів води в розмірі 5848,23 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» судовий збір у розмірі 243,60 грн.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що він не укладав договір на надання послуг центрального опалення, тому не є споживачем цих послуг. Позивач не підготував та не надав йому договір на поставку теплової енергії та підігрів води, а лише надсилає рахунки за послуги теплопостачання. Змусити оплачувати комунальні послуги без письмового договору та без зобовязань не можна, оскільки це суперечить Конституції України, законодавству України та порушує гарантовані державою права. Апелянт вважає, що позивач звернувся за захистом своїх прав на позадоговірних умовах, а ст. 16 ЦПК України не передбачає такого способу захисту прав та інтересів. Вказує, що судом першої інстанції неповно зясовані усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не прийнято до уваги факту відключення його квартири від системи центрального опалення з жовтня 2009 року. Позивачем не надано суду ряд важливих документів, що підтверджували б його вимоги. Просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову та стягнути на його користь понесені судові витрати в сумі 121,80 грн.

Сторони в судове засідання не зявилися, про час слухання справи повідомлені належним чином, про що свідчать отримані ними телефонограми, позивач наддав заяву про слухання справи за його відсутністю.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим слухати справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до вимог статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено та із матеріалів цивільної справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.07.2009 року належить на праві власності відповідачеві (а.с. 17а, 17б). За період з 1 грудня 2012 року по 1 вересня 2014 року відповідно особовому рахунку №41121 на квартиру виникла заборгованість за теплову енергію на опалення і підігрів води у розмірі 5848,23 грн. (а.с. 3).

Задовольняючи позов ТОВ «Краматорськтеплоенерго» про стягнення вказаної заборгованості з ОСОБА_1, суд виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених позовних вимог. Посилання відповідача щодо відсутності між сторонами договору про надання відповідних послуг є безпідставними, а відключення квартири від мережі опалення є самовільним.

Такі висновки суду є правильними, оскільки вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та обставинам справи.

Правовідносини сторін регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМ України від 21.07.2005 року №630.

Відповідно до пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, далі Правила №630, централізоване постачання холодної та гарячої води і централізоване опалення - послуги, спрямовані на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді і нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), які надаються виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання і систем теплопостачання.

Наказом №4 від 22.11.2005 року Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України затверджений Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (з наступними змінами), яким передбачена процедура відключення, а саме: питання щодо відключення на підставі письмової заяви власника повинна вирішити постійно діюча міжвідомча комісія для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП; на підставі рішення комісії про відключення від мереж ЦО і ГВП власнику видаються технічні умови на відключення; проектна чи проектно-монтажна організація виконує проект відокремлення, який узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж; акт про відключення подається до комісії на затвердження. Невиконання вказаної процедури слід розцінювати як самовільне відключення. Відповідно до п. 2.7 наказу тільки затверджений комісією акт про відключення є підставою для перегляду умов договору на централізоване опалення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача або членів його сімї при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з вимогами п.п. 25, 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої види забороняється. Після прийняття спеціальною комісією рішення про відключення від теплопостачання складається відповідний акт про відключення від мереж централізованого опалення, який є підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань.

З акту від 12 жовтня 2009 року, складеного майстром КП ЖЕК в присутності власника квартири ОСОБА_1, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 радіатори опалення демонтовані, стояки заізольовані (а.с. 24).

Проте, відповідачем не надано акту про відключення квартири від мережі централізованого опалення за участю представника виконавця послуг або уповноваженої ним особи, і до теперішнього часу він не знятий з обліку як споживач послуг з теплопостачання, особовий рахунок до теперішнього часу не закрито.

Виходячи з зазначених норм закону та вищевказаного акту, відповідач станом на жовтень 2009 року відключив квартиру від системи централізованого опалення самовільно, без дотримання Порядку відключення.

Тому довід апеляційної скарги щодо необґрунтованості нарахування плати за теплопостачання у звязку з відключенням його квартири від теплопостачання, є безпідставним, оскільки власник квартири самовільно відключив квартиру від теплопостачання, не отримавши на це дозвіл і відповідну технічну документацію.

Що стосується доводу апеляційної скарги щодо відсутності між сторонами договору на надання відповідних послуг, а саме теплопостачання та підігрів води, апеляційний суд вважає цей довід також безпідставним.

Згідно із статтею 322 ЦК України власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 20 Правил №630 плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Таким чином, сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за фактично надані послуги.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і ухвалене на підставі встановлених судом обставин справи.

Відповідно до вимог статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: