08 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Кафідової О.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,
за касаційною скаргою Управління державної казначейської служби України у Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, подану представником Тимченко Валентиною Іванівною, на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року,
та касаційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що у період з 13 вересня 2002 року по 02 лютого 2003 року прокурором Тернівського району
м. Кривого Рогу Струковою Л.О. та слідчим Журковим А.І. відносно нього були порушені кримінальні справи. Таким чином, за вказаний період проти позивача було порушено 7 кримінальних справ по 9 епізодах. Зазначав, що усі кримінальні справи були закриті у звʼязку з відсутністю в діях позивача складу злочину. Ураховуючи наведене, ОСОБА_4 просив стягнути завдану моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн.
Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства та прокуратури грошові кошти в розмірі 160 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2015 року рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник Управління державної казначейської служби України у Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області - Тимченко В.І. просить скасувати оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області Юрченко Ю. просить змінити оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій, зменшивши розмір моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від

31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова), у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Крім того, в абзаці 2 п. 14 Постанови, судам роз'яснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

З огляду на приписи ст. 1176 ЦК України, статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Отже, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд повинен визначити розмір шкоди згідно вимог ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», а якщо знайшов підстави для стягнення шкоди у більшому розмірі, повинен був обґрунтувати такий розмір шкоди, але з обов'язковим виконанням наведеної норми права.

Судом встановлено, що з 13 вересня 2002 року по 7 липня 2007 року у відношенні позивача ОСОБА_4 прокуратурою Тернівського району м. Кривого Рогу, прокуратурою Інгулецького району м. Кривого Рогу та Центрально-міського району м. Кривого Рогу порушено ряд кримінальних справ, які в подальшому закриті на підставі п. 2 ст. 6 КПК України (в редакції Кодексу 1960 року) за відсутністю в діях позивача складу злочину.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, оскільки позивач внаслідок незаконного перебування під слідством та судом протягом 56 місяців має право на відшкодування моральної шкоди у порядку, передбаченому ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду».

При цьому судами дана належна та мотивована оцінка про стягнення на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 160 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Управління державної казначейської служби України у Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, подану представником Тимченко Валентиною Іванівною, та касаційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кафідова О.М. Ситнік