АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 липня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

за участю секретаря Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на оформлення документів для реєстрації місця проживання дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року,

у с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом (уточненим під час розгляду справи) до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування Голосіївської РДА у м. Києві, орган опіки та піклування Печерської РДА у м. Києві, про визначення місця проживання дитини та надання дозволу на оформлення документів для реєстрації місця проживання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після розірвання шлюбу сторони проживають окремо один від одного, а донька проживає разом з позивачем. З метою уникнення в майбутньому звуження прав дитини та своїх прав як матері, просила суд визначити місцем проживання малолітньої ОСОБА_4 місце проживання її матері - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, а також надати дозвіл ОСОБА_2 на оформлення документів, необхідних для реєстрації ОСОБА_4 за вказаною адресою проживання без згоди відповідача.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати, та ухвалити нове, яким позов задовольнити, визначити місцем проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання її матері ОСОБА_2 у квартирі

_________________________________________________________

Справа № 752/14614/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/8698/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

АДРЕСА_1; надати дозвіл ОСОБА_2 на

оформлення документів, необхідних для реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_4 за вказаною адресою без згоди відповідача.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд безпідставно стягнув вартість деталей з урахуванням податку на додану вартість.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 подану нею апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8 у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Представники органів опіки та піклування Голосіївської РДА у м. Києві та Печерської РДА у м. Києві, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її часткового задоволення виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 6 червня 2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 1045, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (том 1 а.с. 10).

Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_4, про що в книзі реєстрації народжень 16 грудня 2010 року зроблено відповідний запис за

№ 2146. Згідно зі свідоцтвом батьками останньої є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (том 1 а.с. 11).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2014 року, шлюб між сторонами розірвано (том 1 а.с. 43, 226-229).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося сторонами, їх донька ОСОБА_4 з дати свого народження та до жовтня 2014 року проживала у квартирі сторін за адресою: АДРЕСА_2. Після розірвання шлюбу позивач разом з дитиною переїхала у квартиру АДРЕСА_1, де вони проживають по теперішній час, що підтверджується довідкою ТОВ «Рада 1» від 10 жовтня 2014 року (том 1 а.с. 47). Реєстрація місця проживання дитини з моменту народження по теперішній час батьками не здійснювалася.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про надання позивачу дозволу на оформлення документів, необхідних для реєстрації малолітньої ОСОБА_4 за вказаною адресою свого місця проживання без згоди відповідача, суд вважав, що ОСОБА_2 в порушення передбаченого статтею 60 ЦПК України обов'язку не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що її право на реєстрацію місця проживання дитини дійсно порушено, оскільки відсутні докази, які б свідчили про те, що до звернення до суду з даним позовом позивач мала реальний намір здійснити реєстрацію дитини, зверталася до відповідних органів реєстрації з відповідними заявами, і їй у здійсненні реєстрації дитини було відмовлено саме з вини відповідача.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції законним та обґрунтованим та погоджується з ним.

При цьому судом обґрунтовано не взято до уваги наданий позивачем лист, який адресовано ОСОБА_3 з пропозицією здійснити дії щодо реєстрації дитини, а також лист Печерського районного відділу ГУ ДМС України в м. Києві від 17 квітня 2015 року про неможливість зареєструвати малолітню ОСОБА_4 за спірною адресою, оскільки такі дії не є доказами наявності перешкод або відмови відповідача у вчиненні дій та наданні згоди на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини до моменту звернення позивача до суду.

Водночас, у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 за адресою проживання її матері суд відмовив з тих підстав, що позивачем не доведено факту будь-якої протиправної поведінки відповідача, яка могла б свідчити про його намір вирішити питання місця проживання дитини без згоди позивача. При цьому суд посилався на ту обставину, що в судовому засіданні ОСОБА_3 фактично не заперечував проти проживання їх доньки з матір'ю, що свідчить про відсутність спору між сторонами.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом з тим, ухвалене у справі судове рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Частиною 1 статті 161 СК України визначено, що спір між матір'ю та батьком, які проживають окремо та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно з висновком органу опіки та піклування Печерської РДА у м. Києві від 24 грудня 2014 року вважається за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 з її матір'ю - ОСОБА_2 (том 1 а.с. 125-126).

Як вбачається з пояснень сторін, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, відповідач фактично не заперечує проти того, щоб його донька проживала з позивачем.

З наявного у матеріалах справи листа Служби у справах дітей Печерської РДА у м. Києві № М-07 від 26 січня 2015 року вбачається, що ОСОБА_3 не вимагає визначення місця проживання дитини разом з ним.

Також вказані обставини підтвердилися наданими в суді першої інстанції поясненнями представників органів опіки та піклування Голосіївської РДА у м. Києві та Печерської РДА у м. Києві.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, підтвердилися під час апеляційного перегляду рішення, однак, висновки суду щодо необхідності відмови у задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини не відповідають обставинам справи, положенням матеріального закону та інтересам самої дитини.

У зв'язку з викладеним апеляційний суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме підлягає визначенню місце проживання малолітньої

ОСОБА_4 за місцем проживання її матері - ОСОБА_2

Крім того, колегія суддів дійшла висновку про те, що враховуючи прохання позивача визначити таким місцем проживання адресу, за якою вона зареєстрована та фактично проживає, а також передбачений статтею 11 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства, є всі законні підстави для визначення конкретної адреси проживання дитини: АДРЕСА_1.

Таким чином, рішення суду назвати повністю законним та обґрунтованим не можна, а тому воно, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині відмови у визначенні місця проживання малолітньої дитини з ухваленням нового про задоволення вказаних позовних вимог.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 рокускасувати в частині відмови у задоволенні позову про визначення місця проживання малолітньої дитини та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визначити місцем проживання малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання її матері - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко