Справа №475/1595/14-ц 02.09.2015 02.09.2015 02.09.2015
Провадження №22-ц/784/2102/15
Провадження № 22ц/784/2101/15 Головуючий у 1-ї інстанції Вадовська А.В.
Категорія 2 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

2 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

при секретарі: Гордійчук С.С.,

за участю: представника позивача - Лопушанського В.М.,

представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційними скаргами

Приватного акціонерного товариства «Південбудтранс»

(далі -ПрАТ «Південбудтранс»),

ОСОБА_4

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року

за позовом

ПрАТ «Південбудтранс»

до ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6

про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ПрАТ «Південбудтранс» звернувся до суду із позовом, вимоги за яким вточнив, та пред'явив їх до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про зобов'язання відповідачів солідарно повернути з їх незаконного володіння належні підприємству: автонавантажувач 4014 М, вартістю 69 600грн. 00коп., автошини і автозапчастини на суму 18 258 грн. 06 коп., та автоінструмент на загальну суму 53 178 грн. 84 коп., посилаючись на те, що передав зазначене майно на зберігання відповідачам як працівникам ПП «Фаворит М» і ПП «Веселий Роздол» на підставі договору зберігання і актів прийому-передачі, але воно йому не повернуто до наступного часу.

Рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року у задоволенні позову ПрАТ «Південбудтранс» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Південбудтранс», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення ним норм процесуального і матеріального права, просить скасувати рішення суду і ухвалите нове, яким його вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4, також не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити рішення в частині ухваленої за позовом, пред'явленим до нього, зазначив підставою для відмови у задоволенні позову відсутність договірних відносин, наявність яких судом була безпідставно встановлена.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а апеляційну скаргу відповідача задовольнити, виходячи із наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Південбудтранс» мав намір укласти з ПП «Фаворит М», директором якого є відповідач ОСОБА_6, договір зберігання належного йому майна, який у відповідності до вимог частини 2 статті 207, 936 ЦК України між ними укладено не було (а.с.18).

Відсутність договору зберігання, укладеного між ПрАТ «Південбудтранс» і ПП «Фаворит М», і як наслідок переданого на зберігання майна, встановлена рішенням Господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2014 року, яке набрало законної сили (а.с.122-134).

В той же час, обґрунтовуючи пред'явлення позову до відповідачів як фізичних осіб у цивільному порядку, позивач посилався на акти прийому-передачі від 5 вересня 2011 року, 30 січня 2012 року, 5 березня 2012 року, і 28 лютого 2012 року (а.с.22, 24, 31-32, 37) як на підтвердження передачі належного йому майна працівникам та директору ПП «Фаворит М» і ПП «Веселий Роздол».

За змістом частини 2 статті 207, пунктів 1, 2 частини 1 статті 208, статей 237, 246, 936 ЦК України передбачено, що договір зберігання між юридичними особами повинен вчинятися письмово, бути підписаний уповноваженими на те особами, та скріплений печаткою. Якщо такий договір вчиняється між юридичною особою та фізичною особою, то його повинно також укладати в письмовій формі та він повинен бути підписаний від імені фізичної особи особисто, а не в якості працівника - представника юридичної особи, уповноваженої або ні, на здійснення такого правочину.

В такому разі повернення речей, прийнятих на зберігання, урегульовано нормами зобов'язального права, а саме положеннями статей 949-951 ЦК України.

Одночасно, в порядку захисту прав власності (статі 387-388 ЦК України) передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділи ним.

Таке право власник здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, та наявності договору.

Таким чином, за нормами зобов'язального права власник (поклажодавець) має право вимагати від іншої сторони (зберігача) належного виконання обов'язку передбаченого умовами договору на повернення речі, переданої йому на зберігання, в належному стані.

А відповідно до порядку захисту прав власності, власник в силу закону, має право витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка незаконно (без договору) заволоділа ним.

Тому, витребування майна в порядку виконання договору і витребування майна в порядку захисту прав власності, є різними, взаємовиключними способами захисту порушеного права у порядку, передбаченому статтею 16 ЦК України, та не передбачають солідарного виконання такого обов'язку в натурі.

Отже, об'єднання в одному позові двох взаємовиключних підстав позовних вимог є наслідком помилкового тлумачення позивачем діючого законодавство.

За такого, відмовляючи у задоволенні позову ПрАТ «Південбудтранс» в частині пред'явленої до ОСОБА_5 і ОСОБА_6, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем не доведена наявність спірного майна у зазначених відповідачів, з якими у нього відсутні договірні відносини.

З такими висновками суду слід погодитися, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 і ОСОБА_6 як фізичні особі не укладали договори зберігання з позивачем - юридичної особою, не приймали від нього на зберігання будь-яке майно, а тому у них не виникло і обов'язку для зберігання та повернення цього майна.

Не доведено позивачем за допомогою належних доказів отримання вищезазначеними відповідачами спірного майна і в іншому порядку, а тому у нього відсутнє право на витребування цього майна, оскільки воно у володінні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не знаходиться (в тому числі і незаконному).

Само по собі зайняття відповідачем ОСОБА_6 посади директора юридичної особи, з якою у позивача відсутні договірні відносини, ні є підставою для зобов'язання відповідача як фізичної особи на здійснення будь-яких дій, в тому числі щодо повернення майна, до якого він особисто відношення немає.

Щодо наявності актів прийому-передачі, якими позивачу повернуто інше майно, та які підписані від імені ОСОБА_5 як працівника ПП «Веселий Роздол» і ПП «Фаворит М», то вони не можуть бути допустимими доказами щодо наявності у володінні відповідача ОСОБА_5 як фізичної особи спірного майна, так як воно за цими актами не отримувалося і не передавалося.

Окрім цього, зазначені акти підписані від імені ОСОБА_5 ні як від фізичної особи, а як від працівника ПП «Веселий Роздол», з яким у позивача не було не тільки письмових, але і усних домовленостей. А зміст акту від 30 січня 2012 року взагалі суперечить встановленим обставинам справи, так як ОСОБА_5 в ньому зазначено як представника ПП «Фаворит М», в якому відповідач не працює і немає довіреностей на право вчинення будь-яких дій від юридичної особи.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення, ухваленого в частині позову пред'явленого до ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у відповідності до вимог закону.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову ПрАТ «Південбудтранс» до ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався тим, що підстав для витребування майна у відповідача ОСОБА_4 немає, так як майно, належне ПрАТ «Південбудтранс» передано йому на зберігання за договором, тобто вибуло із володіння власника за його волею, а не всупереч їй.

Проте, такі висновки суду не відповідають обставинам справи і нормам матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що за актом прийому-передачі від 5 вересня 2011 року особа, яка повинна була прийняти на зберігання майно позивача, зазначена як представник юридичної особи ПП «Фаворит М», з якою ПрАТ «Південбудтранс» договору зберігання не укладено.

Також цієї особі, яка зазначена в акті від 5 вересня 2011 року, довіреності від ПП «Фаворит М» на здійснення дій від імені юридичної особи на прийняття майна, або іншого повноваження не надано.

Дані особи, зазначеної в акті як ОСОБА_4, не співпадають з особистими даними відповідача ОСОБА_4.

Окрім цього, позивачем не надано належних та допустимих доказів на прийняття відповідачем ОСОБА_4 як фізичною особою на зберігання за будь-якими зобов'язаннями спірного майна (із зазначенням його опису, індивідуальних характеристик, вказаних в позові, та відсутніх в самому акті), так як такі зобов'язання відповідача не підтверджені письмовою угодою із зазначення прав і обов'язків сторін по зберіганню та поверненню майна, та місцю його знаходження на зберіганні.

Не надано і доказів на підтвердження незаконного утримання відповідачем ОСОБА_4 як фізичною особою належного позивачу майна.

Окрім цього, бухгалтерські та фінансові документи (в тому числі оборотно-сальдова відомість кількісно-сумового обліку, первісні документи, тощо) стосовно приналежності позивачу спірного майна, частково зазначеного в акті від 5 вересня 2011 року, до матеріалів справи не приєднані та суду не надані. В тому числі взагалі відсутні первісні документи щодо належності ПрАТ «Південбудтранс» автошин і автозапчастин на суму 18 258 грн. 06 коп., і автоінструменту на загальну суму 53 178 грн. 84 коп. (з конкретним переліком цього майна).

Немає даних щодо постановки на баланс цього майна, первісна оцінка його вартості з урахуванням зносу як такого, що використовується не більше одного року або нормального операційного циклу, якщо він більше одного року, списання або в іншому порядку у відповідності до положень Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої наказом Мінфіну України від 11 серпня 1994 року №69, Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 28 «Зменшення корисності активів», затвердженого наказом Мінфіну України від 24 грудня 2004 року №817 і Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затвердженого наказом Мінфіну України від 20 жовтня 1999 року № 246.

Таким чином, встановивши, що між позивачем і відповідачем ОСОБА_4 існують договірні зобов'язання щодо зберігання та повернення спірного майна, суд першої інстанції припустився помилки.

За такого, колегія суддів вважає за необхідне з підстав, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, рішення суду в частині вирішення позовних вимог до відповідача ОСОБА_4 змінити, виключив з його мотивувальної частини висновок щодо передачі ОСОБА_4 майна, належного ПрАТ «Південьбудтранс», за договором зберігання.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПрАТ «Південбудтранс» відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ПрАТ «Південбудтранс» до ОСОБА_4 змінити, виключив з його мотивувальної частини висновок щодо передачі ОСОБА_4 майна, належного ПрАТ «Південьбудтранс», за договором зберігання.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді