Справа №487/248/15-ц 25.03.2015 25.03.2015 25.03.2015
Провадження №22-ц/784/700/15
Провадження №22ц/784/700/15
Головуючий у першій інстанції : Разумовська О.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції Буренкова К.О.
УХВАЛА

25 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Кутової Т.З., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання: Орельською Н.М.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4

на ухвалу судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ВАТ «Малярно-ізоляційне підприємство «Райдуга» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації частини втраченого заробітку в зв'язку з інфляцією та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ВАТ «Малярно-ізоляційне підприємство «Райдуга» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації частини втраченого заробітку в зв'язку з інфляцією та моральної шкоди.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2015 року матеріали позовної заяви повернуто ОСОБА_4 на підставі п. 6 ч. 3 ст.121 ЦПК України.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач звернувся із апеляційною скаргою в якій просить її скасувати та ухвалити рішення про задоволення його вимог. На думку позивача, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що предметом даного спору є вимога ОСОБА_4 про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. А тому ця вимога повинна розглядатись в порядку наказного провадження, як це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України.

Проте, такого висновку суд дійшов з порушення вимог цивільного процесуального права.

Із змісту позовної заяви ОСОБА_4 видно, що він звернувся до суду з позовом до ВАТ «Малярно-ізоляційне підприємство «Райдуга» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, частини втраченого заробітку у зв'язку з порушенням строку його виплати та моральної шкоди.

Позивач зазначав, що з 21 серпня 2009 року працював у ВАТ «Малярно-ізоляційне підприємство «Райдуга». Звільнений з 27 травня 2013 року на підставі п.1 ст. ст. 40 КЗпП України. На день його звільнення відповідач мав перед ним заборгованість по нарахованій заробітній платі за період з грудня 2011 року по травень 2013 року в сумі 8953 грн., яка йому виплачена у вересні 2014 року.

Посилаючись на порушення відповідачем строку розрахунку по заробітній платі, передбаченого ч.1 ст. 116 КЗпП України, позивач на підставі ч.1 ст. 47, ч. 1 ст. 117, 237-1 КЗпП України просив стягнути з відповідача 41 394 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку, частину втраченого заробітку у розмірі 4867 грн. 67 коп. у зв'язку з порушенням строку виплати зарплати та 5 000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб.

Пунктом 1 частини 1 статті 96 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року визначено, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

Із доданих до позовної заяви матеріалів вбачається, що позивачу відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась компенсація за порушення строків виплати заробітної плати, яка передбачена Законом України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» та Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», що свідчить про наявність спору між сторонами.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд не звернув належну увагу на зміст позовних вимог ОСОБА_4 та зазначені вимоги процесуального закону. А тому дійшов передчасного висновку про повернення позовної заяви.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушення вимог цивільного процесуального права, що відповідно ст. 311, п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для її скасування і повернення справи до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження за даним позовом.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2015 року скасувати, а позовну заяву ОСОБА_4 з доданими до неї матеріалами направити до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: