У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Касьяна О.П.,Карпенко С.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_10, до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним іпотечного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_11, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

ОСОБА_8 звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними іпотечних договорів, посилаючись на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_12 10 лютого 2006 року були укладені кредитні договори № 1283-08ПОУ та № 1283/1-08ПОУ Крім того, 05 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_12 були укладені два договори про надання споживчих кредитів.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитними договорами 10 лютого 2006 року та 05 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_13 були укладені іпотечні договори, відповідно до яких ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 67 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_1, яка належить їм на праві приватної спільної часткової власності.

Позивач вважає, що вказані іпотечні договори слід визнати недійсними, оскільки на момент їх укладення один із іпотекодавців ОСОБА_13 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, що підтверджується рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2012 року, яким ОСОБА_13 було визнано недієздатним.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» залишено без розгляду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2014 року, позов ОСОБА_8, яка діє в інтересах ОСОБА_13 задоволено.

Визнано недійсними договір іпотеки, укладений 10 лютого 2006 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1283-08 ПОУ П від 10 лютого 2006 року, кредитним договором № 1283/1-08 ПОУ П від 10 лютого 2006 року, між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_13, відповідно до якого було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 67 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та договір іпотеки, укладений 05 квітня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 000 від 05 квітня 2007 року, договором про надання споживчого кредиту № 000/2 від 05 квітня 2007 року між АКІБ «УксрСиббанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_13, відповідно до якого було передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 67 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_11, просить скасувати ухвалені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що на час укладення оспорюваних іпотечних договорів, ОСОБА_13 не міг усвідомлювати значення своїх дій та/або керувати ними, тому відповідно до положень ст. 225 ЦК України оспорювані іпотечні договори необхідно визнати недійсними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів, які відповідають вимогам матеріального й процесуального права ,з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами № 1283-08 ПОУ та № 1283/1-08, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_12, 10 лютого 2006 року був укладений іпотечний договір між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_13, згідно якого останні передали в іпотеку трикімнатну квартиру загальною площею 67 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної часткової власності.

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за договорами про надання споживчих кредитів № 000 та № 000/2, укладеними між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_12 05 квітня 2007 року був укладений іпотечний договір між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_13, згідно якого останні передали в іпотеку трикімнатну квартиру загальною площею 67 кв. м, що розташована за адресою АДРЕСА_1, яка належить їм на праві спільної часткової власності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2013 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_13 визнано недієздатним.

У вказаному рішенні було встановлено, що згідно акту комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 21 грудня 2011 року ОСОБА_13 з періоду 19 березня 1990 року в силу хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді параноїчної шизофренії з безперервним протіканням і параноїдним слабоумством, не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

За змістом ч. 1 ст. 203 <nau://ukr/435-15|st203>, ч. 1 ст. 215 ЦК України <nau://ukr/435-15|st215> підставою недійсності правочину є недодерження в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України <nau://ukr/435-15> та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843263/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1> правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

За таких обставин та з урахуванням вищевказаних вимог закону, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що оспорювані іпотечні договори відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК України є недійсними, оскільки на час їх укладення ОСОБА_13, який є одним із іпотекодавців, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи заявника про те, що іпотечні договори є недійсними лише в частині прав та обов'язків ОСОБА_13, так як квартира АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, належить на праві спільної часткової власності, крім ОСОБА_13, ще й ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» частина об'єкта нерухомого майна не може бути предметом іпотеки без її виділення в натурі і реєстрації права власності на

неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають встановленим у справі обставинам, судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_11, відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 30 травня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 02 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова

С.О. Карпенко
О.П. Касьян Г.І. Мостова