Справа № 515/275/15-ц
Провадження 2/515/465/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
26 березня 2015 р. Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Семенюк Л.А.
при секретарі Унгурян Т.В.
позивачів ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
23.02.2015 року позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на слідуючі обставини.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 серпня 1993 року, позивачі являються співвласниками нерухомого майна (квартири) АДРЕСА_1.
19 лютого 2003 року між позивачкою ОСОБА_3 та відповідачем, що є громадянином Сірійської Арабської Республіки, був укладений шлюб.
12.07.2012 року відповідач у ВГІРФО ГУМВС України в Одеській області отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні.
Після отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, відповідач був зареєстрований АДРЕСА_1. Після закінчення строку посвідки на тимчасове проживання в Україні, останньому була видана посвідка на постійне проживання, що підтверджується записом у домовій книзі.
Заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 04.09.2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був розірваний. З даного рішення видно, що з 27.07.2012 року по теперішній час відповідач стосунки з позивачкою не підтримує, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, не приймає участі та не несе інші витрати по утриманню квартири (житла).
Посилаючись на норму ч.2 ст.405 ЦК України, позивачі просять визнати відповідача втратившим право користування житлом.
Позивачі в судове засідання не з'явились, але надали заяви з проханням справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, в разі неявки відповідача просили винести рішення при заочному розгляді справи.
Відповідач у судове засідання неодноразово не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у відповідності до ч.ч.5,9 ст.74 ЦПК України - шляхом опублікування оголошення в пресі(а.с.38,44).
Оскільки не має відомостей про причину неявки відповідача, на підставі ч.4 ст.169 та ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність та ухвалити по справі заочне рішення згідно наявних доказів, на що позивачі згодні.
Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Як вбачається з перекладу свідоцтва про укладення шлюбу від 15.07.2008 року (а.с.19), 19.02.2003 року був укладений шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, який був зареєстрований реєстратором актів громадського стану в м.Хомс Сірійської Арабської Республіки, про що було зроблено актовий запис за № 2795.
Копією заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 04.09.2014 року (а.с.18) підтверджується, що шлюб, зареєстрований 19.02.2003 року реєстратором актів громадського стану в м.Хомс Сірійської Арабської Республіки, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано. При винесенні рішення, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 з 27.07.2012 року з ОСОБА_4 стосунки як подружжя не підтримує, спільне господарство не ведуть, проживають окремо.
Копією свідоцтва про право власності на житло від 25.08.1993 року (а.с.17) підтверджується, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1. Квартира приватизована згідно Закону України "Про приватизацію державного жилого фонду".
Із копії домової книги (а.с.20-27) вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав посвідку на постійне проживання НОМЕР_2 ГУДМС України в Одеській області 18.05.2013 року та зареєстрований АДРЕСА_1 23.07.2012 року.
З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 05.08.2014 року (а.с.16), складеного комісією в складі депутатів міської ради ОСОБА_6, ОСОБА_7, міського годови ОСОБА_8, власників квартири та сусідів позивачів - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований, згідно домової книги, АДРЕСА_1, а фактично з 23.07.2012 року за вказаною адресою не проживає.
Таким чином, з досліджених судом доказів вбачається, що позивачі є власниками квартири АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право приватної власності на житло (а.с.17). Відповідач, відповідно до домової книги (а.с.20-27), отримав посвідку на постійне проживання НОМЕР_2 ГУДМС України в Одеській області 18.05.2013 року та зареєстрований у вказаній квартирі. Однак, як слідує з належно оформленого та завіреного в установленому законом порядку акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 05.08.2014 року (а.с.16), з 23.07.2012 року відповідач за вказаною адресою не проживає. Останнє також підтверджується рішенням Татарбунарського районного суду від 04.09.2014 року (а.с.18), що є підставою для звільнення позивачів від доказування вищезазначеної обставини відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Вказані обставини та аналіз наведених вище норм цивільного -яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення відповідачів (які відсутні за місцем реєстрації більше року) права користування житлом та зняття їх з реєстрації місця проживання.
За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, за відсутності заперечень відповідача, суд вважає, що права власників мають бути захищені судом, а тому позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, підлягають задоволенню, як основані на законі, що надасть можливість позивачам розпоряджатися, користуватися і володіти своєю квартирою на власний розсуд.
Крім того, відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 70 грн. (41-42,44) та судовий збір в сумі 243,60 грн. згідно квитанції №19 від 06.08.2014 року (а.с.1).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.16, 319, 391, ч.2 ст.405 ЦК України, ст.ст.11, 58-60, 61, 79, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 втратившим право користування житлом, розташованим АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у сумі 70 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн., а всього 313 (триста тринадцять) грн.60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Семенюк