Справа №635/2131/15-ц
Провадження №2/635/1443/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
14 липня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Березовської І.В.
за участю секретаря судового засідання Нікішової М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення моральної шкоди,

Позивач звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати кредитний договір № ABH0RG147401119 від 25 січня 2015 року, укладений між нею та ПАТ «Акцент Банк», стягнути з ФОП ОСОБА_2 1000 грн. моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 січня 2015 року вона уклала з ПАТ «Акцент Банк» договір про надання споживчого кредиту для оплати товару шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок СПД ОСОБА_3 Тільки після укладення кредитного договору вона звернула увагу на те, що продавцем товару в кредитному договорі замість ФОП ОСОБА_2 вказана СПД ОСОБА_3, з якою вона ніяких правовідносин не мала.
Позивач зазначає, що 25 січня 2015 року вона мала намір придбати меблі. В цей день до неї з відповідною пропозицією звернувся ФОП ОСОБА_2, який запропонував їй виготовлення та доставку меблів, а також відділення банку, яке може надати кредит для оплати цього товару. Специфікацію товару ФОП ОСОБА_2 запропонував відповідно до договору, проте договір з ним вона не підписувала. Відповідно до наданого їй примірнику, договір на виготовлення та доставку меблі ввважається дійсним та таким, що набув чинності тільки при наявності печатки. Натомість ні її підпису, ні печатки ФОП ОСОБА_2 в примірнику наданого їй договору немає, із чого випливає, що між нею та ФОП ОСОБА_2 відсутні будь-які договірні відносини, а тому ніяких меблів їй доставлено не було.
За договором від 25 січня 2015 року на виготовлення та доставку меблів вона ніяких меблів не отримала, ФОП ОСОБА_2 свої зобовязання за договором не виконав, і взагалі незрозуміло кому були перераховані гроші за договором кредиту.
06 лютого201 року вона направила відповідачу заяву про відкликання згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту відповідно до вимог ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», проте отримала відмову.
Позивач вважає, що ПАТ «Акцент Банк» порушені її права як споживача, порушені вимоги ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перед укладенням кредитного договору вона не була повідомлена у письмовій формі про умови кредитування та іншу істотну інформацію відносно кредиту, в зв'язку з чим вона була позбавлена можливості належним чином оцінити властивості послуги та можливі негативні для неї наслідки.
Неправомірними діями відповідача ФОП ОСОБА_2 їй була заподіяна моральна шкода.
Позивач ОСОБА_1 у ході судового розгляду позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила про обставини, викладені вище.
Представник відповідача ПАТ «Акцент Банк» та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відповідач заперечень проти позову не надав.
Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалює заочне рішення по справі.
Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані ними докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 січня 2015 року між ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Акцент Банк» укладений договір № ABH0RG147401119 про надання споживчого кредиту, за яким банк надає позивачу споживчий кредит на придбання меблів кухні Флоренція у продавця СПД ОСОБА_3 у розмірі 7389 гривень 90 копійок на строк 36 місяців зі сплатою процентів - 0,12% річних. Відповідно до п. 9а даного договору суму кредиту банк перераховує на поточний рахунок продавця в рахунок оплати товару. Сума отриманого кредиту погашається щомісяця в дату платежу розмірі 464 гривні 31 копійка.
Договір № ABH0RG147401119 про надання споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1, що останньою визнається.
У судовому засіданні з пояснень позивача встановлено, що послугу з виготовлення та доставки меблів вона до цього часу не отримала.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зверталася 06 лютого 2015 року до ПАТ «Акцент-Банк» про відкликання згоди на укладання договору про надання споживчого кредиту.
Згідно листа № 20.1.0.0.0/7-20150212/317 від 16 лютого 2015 року ПАТ «Акцент Банк» було відмовлено в задоволенні заяви та розяснено, що розірвання договору можливо лише після надання письмового підтвердження від магазину щодо неотримання товару або акту про повернення товару.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Тобто, положення даної статті надають учасникам цивільного обороту право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати, а також вільно вибрати майбутнього контрагента у договірних відносинах.
Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Інших вимог до форми кредитного договору цивільне законодавство не містить.
Як вбачається з аналізу тексту договору про надання споживчого кредиту, а також пояснень позивача, між нею та відповідачем досягнуто згоди про предмет та істотні умови договору, а саме отримання позивачем кредиту з зазначенням суми кредиту, розміру відсотків та винагороди за користування кредитом, строки та порядок погашення заборгованості за кредитом. Крім того, між сторонами досягнуто згоди щодо перерахування кредитних коштів продавцю меблів СПД ОСОБА_3, про що зазначено в пункті 9а договору, а не ФОП ОСОБА_2 як зазначає позивач.
Таким чином, суд вважає, що між сторонами 25 січня 2015 року укладений кредитний договір.
Доводи позивача, про те, що їй не було письмово повідомлено про умови дострокового повернення кредиту та умови надання споживчого кредиту фізичним особам, спростовуються її підписом в довідці про умови кредитування А-Банку та сукупну вартість кредиту. Крім того, договір містить зазначення з підписом позивача про надання повної інформації про умови кредитування, включаючи інформацію про переваги та недоліки пропонованих схем.
Таким чином, при укладенні договору споживчого кредиту недотримання з боку відповідача вимог ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.2.1 Правил «Надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупної вартості кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року щодо надання повної інформації про кредитні умови, на які посилається позивач, судом не встановлено.
Відповідно до п. 16 договору позивач зобовязалася отримати товар згідно з рахунком-фактурою № б/н від 25 січня 2015 року.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності будь-яких звернень позивача до продавця товару за договором про надання споживчого кредиту СПД ОСОБА_3 з приводу невиконання або неналежного виконання зобов'язань, а також наявності будь-яких спірних правовідносин між ними.
Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Разом з тим, позивачем не наведено суду достатніх підстав для розірвання кредитного договору.
Невиконання або неналежне виконання продавцем меблів своїх зобов'язань не може бути підставою для розірвання договору про надання споживчого кредиту.
Позивачем також не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження його доводів про те, що укладення оскаржуваного договору про надання споживчого кредиту пов'язане з укладенням договору з ФОП ОСОБА_2 про виготовлення та доставку меблів.
Таким чином, суд прийшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про розірвання кредитного договору. З огляду на наведене позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягають.
Що стосується посилань позивача на п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», то сд їх до уваги не приймає з огляду на наступне.
Частиною 6 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.
Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.
З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.
Позивач не виконала вимогу Закону України „Про захист прав споживачів" щодо умови розірвання укладеного нею кредитного договору.
Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст.88 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 203, 215, 628, 638, 1054, 1055 ЦК України, ст..11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.10, 11, 79, 84, 88, 209, 212-215, 224-229 ЦПК України,
Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання кредитного договору, стягнення моральної шкоди.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання відповідачем заяви про його перегляд, подання апеляційної скарги позивачем, у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів апеляційної скарги.
Суддя - І.В. Березовська