Справа № 195/570/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2015 року смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Скрипченко Д.М., при секретарі Левкович Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення з останнього щомісячно на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 27.04.2015 року, а також щомісячно стягувати з відповідача на її утримання, аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання чинності даного рішення.

10.07.2015 року під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення Томаківським районним судом було винесено ухвалу про скасування заочного рішення суду від 22.05.2015 р., ухваленого по цивільній справі № 195/570/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що з 07 жовтня 2005 року позивач перебуває з відповідачем ОСОБА_2 у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №662.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

З початку поточного року за ініціативи відповідача сторони припинили спільне проживання і ведення спільного господарства та бюджету.

Із зазначеного періоду часу донька ОСОБА_4 перебуває на утриманні позивача.

До досягнення повноліття доньки - ОСОБА_3, відповідач у добровільному порядку сплачувати аліменти на її утримання відмовляється.

Будь-якої матеріальної допомоги на утримання своєї неповнолітньої дитини відповідач не надає.

Разом з цим, у зв'язку із хворобою, позивач з вересня 2014 року є інвалідом третьої групи безстроково, пожиттєво, їй протипоказана тяжка фізична праця, що підтверджується довідкою МСЕК від 17.09.2014р. серії 10 ААГ № 018434, посвідченням інваліда серії ААБ № 277497 від 13.11.2014р., виписним епікризом із історії хвороби №2165/М00262.

Розмір державної соціальної допомоги, яку позивач отримує як інвалід третьої групи, складає 949 грн., що не забезпечує їй та доньці ОСОБА_4, яка знаходиться на утриманні позивача, нормальних умов життя та встановленого законом прожиткового мінімуму.

Відповідно до ст.75 Сімейного кодексу України чоловік повинен матеріально підтримувати свою дружину. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.3 ст.75 Сімейного кодексу України непрацездатним вважається той із подружжя, який є інвалідом І, II чи III групи.

На підставі ч.4 ст.75 Сімейного кодексу України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

В судовому засіданні позивач повністю підтримала свої позовні вимоги.

Відповідач проти позову ОСОБА_1, заперечував та просить суд відмовити позивачу в задоволенні її позову, через повну його безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторони, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, так як знайшов своє підтвердження: копією свідоцтва серії 1-КИ №421189, виданого відділом ДРАЦС Томаківського районного юстиції у Дніпропетровській області про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Із вказаного свідоцтва про народження дитини вбачається, що сторони у справі дійсно є батьками неповнолітньої дитини.

Сторони у справі 07 жовтня 2005 року уклали шлюб, який зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №662.

Відповідач зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, але добровільно цього не робить.

Відповідно до довідки Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області про склад сімї позивача ОСОБА_1 від 12.05.2015 року за вих. № 930, є підтвердженням того факту, що малолітня дитина, дочка ОСОБА_3 дійсно проживає разом з матір'ю, та знаходиться на її повному утриманні.

Згідно до ст.ст.180-183 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На утримання дитини стягуються аліменти в частині від доходів й/або у твердій грошовій сумі.

Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина та інші обставин, що мають істотне значення

Так, судом враховано склад родини позивача та відповідача, джерела та розмір їхніх доходів, наявність інших утриманців. Також враховує те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а також стан його здоров'я, що підтверджується відповідними довідками , які містяться в матеріалах даної справи.

В зв"язку з наведеним суд вважає, що судом позов має бути задоволено частково, визначивши розмір аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача у розмірі ? частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст.10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 58,59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі зобов'язані довести в судовому засіданні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як на заперечення проти позову.

Відповідно до ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.2 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, хто є непрацездатним, таким, що потребує матеріальної допомоги, за умови, що інший із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Частиною 2 ст.84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Частинами 2, 3 ст.80 СК України передбачено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Крім того, як вбачається з матеріалів даної справи, позивач з вересня 2014 року є інвалідом третьої групи безстроково, пожиттєво, їй протипоказана тяжка фізична праця, що підтверджується довідкою МСЕК від 17.09.2014р. серії 10 ААГ № 018434, посвідченням інваліда серії ААБ № 277497 від 13.11.2014р., виписним епікризом із історії хвороби №2165/М00262.

Розмір державної соціальної допомоги, яку позивач отримує як інвалід третьої групи, не забезпечує їм з донькою, яка знаходиться на утриманні позивача, нормальних умов життя та встановленого законом прожиткового мінімуму.

Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, що безумовно є підставою для стягнення аліментів в примусовому порядку.

Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Під час розгляду справи відповідачем не доведено належними та допустимими доказами тих обставин, що відповідач недієздатний, має тяжкі захворювання, що перешкоджають працевлаштуванню, що відповідач має на утриманні інших дітей або батьків похилого віку (сплачує їм аліменти, надає матеріальну допомогу), тощо.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не утримує свою дитину, та приходить до висновку про наявність порушень прав та законних інтересів позивача у справі. Отже, порушені права позивача потребують судового захисту.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що є законні підстави для задоволення позову, оскільки позивач здійснює догляд за малолітньою дитиною, до того ж, є інвалідом третьої групи безстроково, пожиттєво, їй протипоказана тяжка фізична праця, відповідач доказів неможливості утримувати також дружину суду не надав, тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання, але матеріальної допомоги на утримання останньої не надає, тобто ухиляється від обов'язків по її утриманню, то суд знаходить необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача, у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи від дня набрання чинності рішення суду.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, ст.4 ЗУ Про судовий збір з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.3,7,11,15,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.ч.1 ст.79, ст.77, ч.1 ст.80, ч.ч.2,4 ст.84, ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.183, ч.1 ст.191 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: 53500, АДРЕСА_1, аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на місяць, починаючи стягнення з 27.04.2015 року, і до досягнення дочкою ОСОБА_4 повноліття, на користь ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь та на утримання дружини ОСОБА_1, у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання чинності даного рішення.

На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: /підпис/ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Суддя: Д.М.Скрипченко