Справа № 266/1325/15-ц
Провадження № 2/266/663/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.

при секретарі Петрухіной Т.Л.

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому зазначив, що за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 11.04. 2013 року з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 у розмірі ? частки зі всіх видів заробітку, починаючи з 19.11. 2012 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Також зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 03.09. 2013 року з нього стягнуті аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частки зі всіх видів заробітку, починаючи з 12.08.2013 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. За таких обставин вважає, що оскільки з нього після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_4, стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_7, то вважає, що аліменти які стягнуті на утримання доньки підлягають зменшенню з ? частки до 1/6 частки, оскільки його матеріальне становище змінилось(погіршилось) у звязку із сплатою аліментів на іншу дитину. Просив суд зменшити розмірі аліментів, які стягнуті з нього на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4, з ? частки до 1/6 частки.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Обґрунтовуючи позовні вимоги посилався на те, що його діти мають бути у рівному стані та він має сплачувати аліменти на кожного в однакових рівних сумах.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала та просила в задоволенні позову відмовити. В обгрунтування заперечень посилалась на те, що відповідач аліменти на утримання доньки не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість у значній сумі. Також зазначила, що їх донька страждає на захворювання зору, про що надала відповідні медичні довідки, потребує лікування. Після проходження медичного дослідження дитина потребувала оперативного втручання та відповідачка зверталась за допомогою до позивача, однак останній в наданні матеріальної допомоги відмовив, посилаючись на відсутність грошей. Вона виховує двох неповнолітніх дітей і сама перебуває у скрутному матеріальному становищі, через що зверталась до Приморського районного центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді Маріупольської міської ради та Духовної благодійної місії "Синий крест", де їй надавалась матеріальна допомога та соціальний супровід. Вважала, що підстав для задоволення позову не має.

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності, просив у задоволенні позову відмовити у зв"язку із безпідставністю та недоведеністю позовних вимог..

Вислухавши сторони, допитавши свідка та дослідивши письмові матеріли справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом та визнано сторонами, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є: ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 11.04.2013 року з ОСОБА_6 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 у розмірі ? частки зі всіх видів заробітку, починаючи з 19.11.2012 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. (а.с. 5-6)

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 03.09.2013 року з ОСОБА_1 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частки зі всіх видів заробітку, починаючи з 12.08. 2013 року та до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. (а.с.7-8)

Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_9 пояснив, що він працює у Духовній благонадійній місії "Синий крест" та знайомий із сімєю відповідачки ОСОБА_2 Також зазначив, що неодноразово місія допомагала даній сімї, оскільки ця родина дійсно перебуває в досить скрутномуматеріальному становищі, в будинку незакінчений ремонт, родина в матеріальному плані живе дуже скромно. Крім того, малолітня ОСОБА_9 потребувала медичної допомоги та місія сприяла в проведенні відповідного обстеження дитини в медичному закладі м. Києва.

За умовами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів утримання згідно ч. 3 ст. 181 СК України є стягнення аліментів за рішенням суду.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред'явлення позову.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становища платника аліментів, наявність в нього інших дітей або непрацездатних членів сімї та інші обставини, які мають істотне значення.

В судовому засіданні було встановлено, що малолітня дитина, на утримання якої позивач зобов"язаний сплачувати аліменти, має незадовільний стан здоров"я, потребує обстеження та лікування, мешкає разом із матір"ю та її матеріальний стан є незадовільним. Це підтверджується дослідженими в судовому засіданні: актом комісійного розгляду звернення від 14.06.2015 року, з якого слід, що відповідачка ОСОБА_2 мешкає разом із двома неповнолітніми дітьми в будинку без зручностей, у звязку із хворобою доньки ОСОБА_9, родина потребує матеріальної допомоги; довідкою № С-18/265 від 24.06. 2015 року, виданою Орджонікідзевським ВДВС, яка підтверджує, що ОСОБА_1 за виконавчим листом станом на 19.04.2015 року має заборгованість по аліментах на утримання доньки ОСОБА_9 у розмірі 11421,31 грн., медичними довідками та випискою з амбулаторної карти, з яких вбачається, що ОСОБА_8 в період часу з серпня 2013 року була консультована та проходила лікування, лабораторне обстеження; розрахунковими листками ПАТ "АзовЕлектроСталь" на імя ОСОБА_2, які підтверджують існування заборгованості підприємства перед відповідачкою по заробітній платі тривалий час в значній сумі.

Разом з цим, посилання позивача на погіршення свого матеріального стану внаслідок стягнення з нього аліментів на утримання іншої дитини, суд вважає недоведеним, оскільки як слід з рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 03.09.2013 року, під час вирішення питання про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 у розмірі 1/6 частки зі всіх видів заробітку, судом вже було враховано, що ОСОБА_1 за рішенням суду сплачує аліменти на іншу дитину - доньку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки всіх доходів щомісячно.

Посилання ж позивача, що його діти мають забезпечуватись ним на рівних засадах та розмір аліментів має бути однаковим, не відповідає вимогам закону та, в даному конкретному випадку, виходячи із встановлених під час розгляду обставин справи, не відповідає інтересам самої малолітньої дитини - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, перевіривши всі приведені сторонами доводи, оцінивши надані сторонами відповідно до ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів про зміну його матеріального стану або його погіршення, а тому вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, не підлягає стягненню на користь позивача судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.10,11,57,60,88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191, 192 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 11.04.2013 року на її користь на утримання доньки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частки всіх доходів щомісячно - відмовити.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в м.Маріуполі через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Дзюба М. В.