Провадження № 2/185/448/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 травня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., при секретарі Мерцаловій Н.В. з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до нього про усунення перешкод у користуванні власністю йому стало відомо, що на ім'я відповідача 25 лютого 2014 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Ним за договором купівлі-продажу від 11 травня 1978 року у ОСОБА_6 було придбано 49/100 частин жилого будинку, саманного, житловою площею 43,1 кв.м. з господарчими будівлями сараями Б,б, погребом пд., уборної Ж, огородження №2. За дозволом на будівництво , виданим Павлоградською міською Радою 19 квітня 1985 року ним було побудовано гараж розміром 3х6 м по вул.Клубній, 39 м.Павлограда. Також ним періодично проводилась заміна огорожі, ремонт господарчих споруд, що підтверджується фотографіями та платіжними документами. Проте на думку позивача частина придбаного та збудованого ним у подальшому майна записано третьою особою до свідоцтва про право на спадщину відповідача. Так, згідно технічного паспорта, виданого КП Павлоградське МБТІ йому належить 49/100 будинку А, тамбур а2, Б сарай саман, б сарай дерево, З гараж цегла, І сарай цегла-саман, і навіс цегла , Л душ дерево, М убиральня дерево, О сарай дерево, пдБ погріб цегла, 1,2,5,3 огорожа метал дерево. На його думку на свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_3 незаконно записані вищезазначені будівлі та споруди, зокрема Б сарай саман, б сарай дерево, З гараж цегла, І сарай цегла-саман, і навіс цегла , Л душ дерево, М убиральня дерево, О сарай дерево, пдБ погріб цегла, 1,2,5,3 огорожа метал дерево. При цьому нотаріусом на його думку не встановлено обсяг спадкового майна та не взято до уваги його договір купівлі-продажу від 11 травня 1978 року про придбання частини будинку , будівлі та споруди по вул.Клубній, 39 м.Павлограда.

В судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги , посилаючись на доводи, які викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник заявлені позовні вимоги не визнали в повному обсязі у звязку із тим, що позивачем вказано, що йому належить ціла частина всього спірного майна , хоча згідно даних його технічного паспорта йому належить лише 49/100 його частин. Тобто, фактично вони з позивачем є співвласниками всього домоволодіння (житлового будинку із всіма господарськими спорудами) , яке розташоване по вул.Клубній, 39 м.Павлограда Дніпропетровської області. Відповідач є власником 51/100 частин всього вищевказаного майна, а позивач має у власності 49/100 його частин. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину, згідно із положеннями Закону України Про нотаріат та Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України повністю перевірила належність майна спадкодавцю за даними КП Павлоградське МБТІ , і Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , і Реєстру прав власності на нерухоме майно, право власності спадкодавця на те майно, яке просить виключити із свідоцтва про право на спадщину , повністю було підтверджено всіма реєстраційними службами та БТІ , у звязку із чим нотаріус і прийшов до висновку про те, що він успадкував це майно у встановленому порядку. Спірне майно належало дружині відповідача (спадкодавцю) на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого 27 березня 1973 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1179 , який було зареєстровано 13 грудня 1996 року в КП Павлоградське МБТІ в книзі №53-80 за номером запису 6395. Відповідач відповідно до норм ст.1218 ЦК України лише успадкував права померлої дружини , видане свідоцтво про право на спадщину є лише похідним актом від інших документів.

Представник третьої особи Першої Павлоградської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 пояснила, що свідоцтво про право на спадщину було видано на підставі вимог закону згідно технічного паспорта та інших право встановлювальних документів померлої ОСОБА_7

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників , вивчивши всі письмові матеріали справи в їх сукупності, нотаріальну спадкову справу та інвентаризаційну справу на домоволодіння вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено наступне.

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом , виданим 25 лютого 2014 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 , померлої 30 травня 2013 року належить 51/100 частин житлового будинку №39 житловою площею 43,1 кв.м., загальною площею 79,7 кв.м., господарськими спорудами, які на плані земельної ділянки позначені наступними літерами: Б сарай саман, б сарай дерево, В літня кухня, Г сарай цегла, Е убиральня цегла, З гараж цегла, І сарай цегла/саман, і навіс цегла, К колодязь з/б кільця, Л душ дерево, М убиральня дерево, О сарай дерево, П сарай цегла, П сарай дерево, 1,2,3,4,5,6 огорожа метал дерево, пдБ погріб цегла, пдП погріб шл.литий та з ганками, які розташовані на земельній ділянці (кадастровий номер відсутній) по вул.Клубній м.Павлограда Дніпропетровської області.

Згідно договору дарування , посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 27 березня 1973 року та зареєстрованого 13 грудня 1996 року КП Павлоградське МБТІ в книзі № 53-80 № запису 6395 все зазначене майно належало померлій спадкодавці ОСОБА_7.

У відповідності до договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 11 травня 1978 року, який було посвідчено державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори, позивач придбав у власність 49/100 частин жилого будинку , саманного, жилою площею 43,1 кв.м., з господарчими будівлями. В користування набувача за згоди співвласниці надходить частина жилого будинку А, що складається з : кімнат №1-1, 1-2, частини веранди а 1-3, сарая Б, б, погребу пд., уборної Ж., огородження №2, жилою площею 22,0 в.м.

Згідно технічного паспорта на жилий будинок № 39 по вул.Клубній м.Павлограда , виданого КП Павлоградське МБТІ 06 серпня 2007 року позивачеві належить 49/100 зазначеного майна.

Рішенням Виконкому Павлоградської міської Ради №260 від 19 квітня 1985 року ОСОБА_1 дозволено будівництво гаража розмірами 3х6 м по вул.Клубна, 39.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2010 року встановлено , що 27 березня 1973 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_7 купила 51/100 частину домоволодіння № 39 по вул.Клубній м.Павлограда Дніпропетровської області, в тому числі 1/2 частину сараю Б, на яки було визнано за нею право власності.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 23 липня 2014 року встановлено, що ОСОБА_7 купила 51/100 частину домоволодіння №39 по вул.Клубній м.Павлограда. Зазначене рішення ОСОБА_1 оскаржував в апеляційному та касаційному порядку, але вони залишилось без змін.

Згідно пояснень в судовому засіданні представника КП Павлоградське МБТІ ОСОБА_10 домоволодіння №39 по вул.Клубній м.Павлограда має одну адресу, домоволодіння №39 А не існує, така адреса не надавалась, на даний час по спірному домоволодінню немає договору розподілу майна і тому конкретно визначити, кому належить конкретна будівля на даний час за даними БТІ неможливо.

Таким чином, враховуючи, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_7 нотаріус включив 51/100 частину домоволодіння №39 по вул.Клубній м.Павлограда згідно даних технічної документації, саме домоволодіння на даний час не розділено між його співвласниками, позивач не заявляє вимоги щодо визнання за ним права власності на конкретно визначені будівлі чи вимоги про розподіл домоволодіння, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Також судом враховано, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 грудня 2010 року за спадкодавицею ОСОБА_7 визнано право власності на 1/2 частину сараю Б, яке просить виключити із свідоцтва про право на спадщину позивач, у звязку із чим позов також задоволенню не підлягає, оскільки спір відносно цієї будівлі судом вже вирішений.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 третя особа Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_11