Справа № 308/8734/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Остич Л.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою мотивуючи її тим, що 16.05.2015 року між ним та ФОП ОСОБА_2, яка здійснює свою підприємницьку діяльність в ресторані «Кілікія», було досягнуто домовленість про проведення весілля його сина ОСОБА_4 в зазначеному ресторані 03.09.2015 року. На підтвердження досягнутої домовленості ним було передано адміністратору ресторану грошові кошти в розмірі 5000 грн., про що складено розписку про отримання коштів.

У звязку з непередбачуваними обставинами особистого характеру святкування весілля сина виявилось неможливим та було відмінено, і вже на початку червня 2015 року він звернувся до адміністратора ресторану «Кілікія», який отримав вищезазначені кошти, з проханням повернути гроші, на що отримав відмову, з посиланням на те, що власник ресторану ФОП ОСОБА_2 відмовляється їх повертати, оскільки вказані кошти були завдатком. Особисто поспілкуватись з відповідачкою йому не надалось можливим, він неодноразово приходив до ресторану з проханням повернути йому сплачені кошти, але їх йому так і не повернули, у звязку з чим він змушений звернутись до суду.

Позивач зазначає, що угоду про сплату завдатку між ним та відповідачкою не укладалось. Існує лише розписка про отримання коштів, в якій не йдеться, що передані ним кошти є завдатком, а тому ОСОБА_1 вважає, що у відповідності до вимог ЦК України вказана сума є авансом і підлягає поверненню.

Крім того, позивач вважає, що такими неправомірними діями відповідачки йому завдано моральну шкоду. Так, він є пенсіонером, отримує мінімальну пенсію, кошти в сумі 5000 грн., які ФОП ОСОБА_2 відмовилась йому повернути, були і є необхідні йому для забезпечення нормального та достатнього рівня його життя. В звязку з ситуацією, що склалась, він був змушений багато разів звертатися до відповідачки з проханнями про повернення коштів, а потім за захистом свого порушеного права змушений звернутись до суду. Завдану моральну шкоду позивач оцінює в 2000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь грошові кошти в якості авансу в розмірі 5000 грн. та сплачений ним судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Представник відповідачки ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги не визнав, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків:

Як вбачається з матеріалів справи, 16 травня 2015 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, яка здійснює свою підприємницьку діяльність в ресторані «Кілікія», було досягнуто домовленість щодо проведення святкування весілля сина позивача у вказаному ресторані.

На підтвердження досягнутої домовленість ОСОБА_1, як замовник, передав представнику відповідача адміністратору ресторану «Кілікія», грошові кошти в розмірі 5000 грн., про що було складено відповідну розписку про отримання грошей та додаткову інформацію при проведенні весілля від 16.05.2015 року.

В судовому засіданні, з пояснень позивача, встановлено, що святкування весілля його сина в ресторані «Кілікія» з обєктивних причин, які стались з їх сторони, виявилось неможливим та було замовником відмінено. Про даний факт ОСОБА_5 повідомлено власника ресторану ФОП ОСОБА_2 на початку червня 2015 року.

ОСОБА_5 вважає, що сплачена ним відповідачці сума грошових коштів в розмірі 5000 грн. являється авансом, а не завдатком, у звязку з чим має бути йому повернута. Суд з такою позицією позивача не погоджується.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобов'язання.

Тобто, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору.

Судом не може бути прийнято до уваги твердження ОСОБА_5 про відсутність укладення між ним та відповідачкою договору, і вважає, що таким договором являться розписка про отримання грошових коштів від 16.05.2015 року, за умовами якого кожна із сторін взяла на себе певні зобовязання щодо організації проведення святкування та здійснення оплати за нього.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В судовому засіданні встановлено, що сторонами при складанні розписки сторонами, як замовником та виконавцем, було обговорено та досягнуто згоди щодо усіх істотних умов проведення міроприємства святкування весілля, зокрема дату проведення, кількості гостей, попереднє меню тощо. Даний факт у суді не заперечує і сам позивач.

Тобто, між сторонами укладено договір за яким у кожної із сторін виникли зобовязання. В момент підписання даного договору ОСОБА_5 було передано відповідачу, в особі представника адміністратора ресторану «Кілікія» грошові кошти в розмірі 5000 грн. в якості завдатком, яка являється і засобом платежу, і засобом забезпечення виконання зобовязання.

Про той факт, що передана позивачем сума грошових коштів являється завдатком підтверджується і п.4 розписки, який чітко вказує на те, що «завдаток поверненню не підлягає».

Частиною 1 статті 571 ЦК України передбачено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що святкування весілля в ресторані «Кілікія», де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_2, було відмінено самим замовником, суд приходиться до висновку, що підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на його користь грошових коштів в сумі 5000 грн. не має.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 208, 209, 212,-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

В задоволенні уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів у розмірі 5000 грн. та судових витрат в розмірі 243,60 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Микуляк П.П.