Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/8444/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Козлов Р.Ю.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Заришняк Г.М.,

Рубан С.М.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, треті особи - ОСОБА_4, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЕЗНИКІВСЬКИЙ КАР'ЄР», про визнання недійсним акту про надання гірничого відводу № 2793 від 28 лютого 2014 року.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, треті особи - ОСОБА_4, ТОВ «ЛЕЗНИКІВСЬКИЙ КАР'ЄР», про визнання недійсним акту про надання гірничого відводу № 2793 від 28 лютого 2014 року - повернуто позивачу для подання до належного суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що дана позовна заява подавалась у відповідності до ч. 2 ст. 109 ЦПК України, яка передбачає, що позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням, позивачем подана позовна заява за місцем знаходження відповідача - Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, що територіально відноситься до Печерського району м. Києва. Посилається на те, що дана позовна заява не стосується правочину щодо зміни долі нерухомого майна, а тому не мають бути застосовані вимоги ч. 1 ст. 114 ЦПК України, оскільки акт гірничого відводу не є правочином і його скасування не призводить до змін речових прав на нерухоме майно.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що в березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України, треті особи - ОСОБА_4, ТОВ «ЛЕЗНИКІВСЬКИЙ КАР'ЄР», про визнання недійсним акту про надання гірничого відводу № 2793 від 28 лютого 2014 року, просив ухвалити рішення, яким:

- визнати недійсним акт про надання гірничого відводу № 2793 від 28 лютого 2014 року, виданого Державною службою гірничого нагляду та промислової безпеки України ТОВ «ЛЕЗНИКІВСЬКИЙ КАР'ЄР» для розробки Лезниківського родовища гранітів в Володарсько-Волинському районі Житомирської області.

Повертаючи позовну заяву позивачеві для подання її до належного суду, суд першої інстанції виходив з того, що справа не підсудна Печерському районному суду м. Києва, зазначивши, що спір виник з приводу невідповідності Положенню про порядок надання гірничих відводів, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 59, акта про наданнч гірничого відводу на земельні ділянки, які знаходяться на території Топорищенської сільської ради, Володарсько-Волинського району Житомирської області, загальною площею 36,4289 га, та належать ОСОБА_4 на праві власності, а тому у відповідності до вимог ст. 114 ЦПК України позов потрібно подавати до іншого суду.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та положенням ст. 114 ЦПК України, відповідно до яких позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

З доводами апеляційної скарги про те, що даний позов не можна вважати таким, що виник з приводу нерухомого майна, судова колегія не погоджується, зважаючи на наступне.

Відповідно до змісту позовних вимог, позивач ставить питання про скасування акту про надання гірничого відводу з тих підстав, що цей акт був виданий в порушення вимог закону без згоди власника земельних ділянок. Акт гірничого відводу став підставою для примусового відчуження земельних ділянок у ОСОБА_4 на користь держави, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості звернути стягнення на вказані земельні ділянки для погашення боргу. Таким чином, оскільки оспорюваний акт гірничого відводу, є обов'язковою умовою виділення земельної ділянки для потреб, пов'язаних з користуванням надрами (ч. 4 ст. 66 ЗК України), і рішення суду про визнання цього акту недійсним може бути підставою для повернення земельної ділянки у власність ОСОБА_4, судова колегія вважає, що підсудність даного спору за ст. 114 ЦПК України судом першої інстанції визначено вірно.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Керуючись ст.. ст.. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 5 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: