_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 1512/2-1756/11
Провадження № 2/520/276/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Гудові В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, про знесення, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, вимоги якого були уточнені від 18 жовтня 2010 року та відповідно до яких просила суд знести добудовану частину балкону самовільно реконструйованої квартири за адресою: АДРЕСА_1, за рахунок ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час перевірки Київською районною адміністрацією Одеської міської ради встановлено, що відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проведена самовільна реконструкція АДРЕСА_1 шляхом збільшення площі балкону, про що працівниками Київської районної адміністрації Одеської міської ради складено відповідний акт від 14 червня 2010 року.

Крім того, 10 червня 2010 року Київською районною адміністрацією Одеської міської ради спрямовано ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 лист за № 01-12/1043 стосовно припинення будівельних робіт та надання правовстановлюючих документів, однак вимоги райадміністрації було залишено без задоволення.

Дії відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з реконструкції квартири проводилися з порушенням норм, встановлених «Положенням про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень в м. Одесі», затвердженого рішенням Одеської міської ради за № 2153-ХХІІІ від 17 квітня 2001 року, а також без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт по реконструкції квартири, що робить цю реконструкцію самочинною.

Проведення робіт з самовільного будівництва (реконструкції) без належним чином затвердженого проекту та дозвільної документації становить загрозу нанесення шкоди мешканцям будинку АДРЕСА_1 Будівельні роботи здійснюються без контролю з боку відповідних органів та служб, що може привести до значних відхилень від діючих архітектурно-будівельних, протипожежних, санітарних та інших норм.

З огляду на зазначене, Київська районна адміністрація Одеської міської ради вважає, що самочинно реконструйований балкон підлягає приведенню до попереднього стану за рахунок відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, у зв'язку з чим Київська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду із відповідним позовом.

05 липня 2011 року Київський районний суд м. Одеси постановив заочне рішення по цій справі, яким позовні вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради задовольнив у повному обсязі.

17 лютого 2014 року Апеляційний суд Одеської області виніс рішення, яким скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2011 року по цій справі, та ухвалив нове рішення, яким відмовлено Київській районній адміністрації Одеської міської ради у задоволені позову.

15 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ постановив ухвалу, якою скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2011 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 лютого 2014 року по цій справі та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

18 листопада 2014 року справа надійшла до Київського районного суду м. Одеси та 21 листопада 2014 року справу передано в провадження судді Київського районного суду м. Одеси Реві С.В..

17 грудня 2014 року на адресу суду надійшла уточнена позовна заява від Київської районної адміністрації Одеської міської ради, відповідно до якої просить суд привести до попереднього стану, шляхом знесення, добудовану частину балкону самовільно квартири за адресою: АДРЕСА_1, у відповідності до технічного паспорту на вказану квартиру, виданого 25 лютого 1997 року Одеським міжміським БТІ, за рахунок коштів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4.

За час розгляду справи від відповідачів до суду не надходило будь-яких письмових заперечень проти позову.

У судовому засіданні представник позивача Київської районної адміністрації Одеської міської ради - Таранова Н.В. позов підтримала та просила суд його задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення. Також пояснили суду, що вони здійснили реконструкцію АДРЕСА_1 шляхом збільшення площі балкону без відповідного дозволу, проте за погодженням суміжних сусідів, про що є в матеріалах справи відповідні докази.

Представник третьої особи Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що у задоволені позовних вимог Київської районної адміністрації Одеської міської ради слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснено самочинну реконструкцію АДРЕСА_1 шляхом збільшення площі балкону.

Перед початком самочинної реконструкції квартири відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не отримали відповідного дозволу на проведення будівельних робіт, не узгодили проектну документації із органами санітарно-епідеміологічної служби, архітектурного та пожежного нагляду.

Положеннями ч. 7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Пунктом 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз'яснено, що вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК до цих правовідносин не застосовуються. Проте у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК.

З акту від 14 червня 2010 року, складеного представниками Київської районної адміністрації Одеської міської ради, вбачається, що ОСОБА_2 самовільно без проектної документації та дозволу інспекції архітектурно-будівельного контролю провів роботи щодо збільшення площі балкону у АДРЕСА_1, яка розташована на третьому поверсі п'ятиповерхового житлового будинку.

За приписами ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Під час розгляду справи судом з'ясовано, що зміни, які були здійснені ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 шляхом збільшення площі балкону, не порушують права сусідів та суміжних сусідів, що підтверджується матеріалами справи, а саме відповідними заявами, з яких:

- заяви ОСОБА_6 від 28 травня 2010 року та від 12 березня 2015 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 (Том ІІ, а.с. 22, 23);

- заява ОСОБА_7 від 28 травня 2010 року та від 12 березня 2015 року, який проживає за адресою: АДРЕСА_3(Том ІІ, а.с. 24).

Проте, Київська районна адміністрація Одеської міської ради посилається на те, що вищезазначені зміни не відповідають архітектурно-будівельним, протипожежним, санітарним нормам.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ч. 3 ст. 60 ЦПК України).

Однак, Київська районна адміністрація Одеської міської ради не надала суду жодного доказу, які б підтверджували те, що проведена реконструкція АДРЕСА_1 шляхом збільшення площі балкону не відповідає архітектурно-будівельним, протипожежним, санітарним нормам, хоча кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень в силу ст. 60 ЦПК України.

Відсутність вищезазначених доказів унеможливлює задоволення позову.

Таким чином, за час розгляду справи представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради не довів суду ті обставини на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Отже, з урахуванням встановлених по справі обставин, оцінивши їх у всій сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Київської районної адміністрації Одеської міської ради є необґрунтованими та безпідставними, які слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 376, 383 ЦК України, постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України», суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Київській районній адміністрації Одеської міської ради у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, про знесення за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Рева С. В.