Справа № 357/1597/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 грудня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Протасова О. М. ,

при секретарі Снігур С. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 заінтересована особа Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту перебування на утриманні, -

В С Т А Н О В И В :
Заявниця звернулась до суду з цією заявою, зазначивши заінтересованою особою Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області, та вказала, що з 30.10.1971 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який як військовий пенсіонер перебував на обліку в Головному Управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримував пенсію в розмірі, значно більшому, ніж отримувала вона. Пенсія чоловіка йшла на оплату комунальних послуг та побутові потреби, та була для неї постійним та основним джерелом до існування. Після смерті чоловіка вона звернулась до органу пенсійного забезпечення з проханням про призначення пенсії з нагоди втрати годувальника, однак отримала роз`яснення, що для цього їй необхідно установити факт перебування на утриманні у чоловіка.

У судовому засіданні заявниця підтримала заяву, посилаючись на наведені у ній обставини, заінтересована особа свого представника у судове засідання не направила, ставлення до заяви не висловила, однак повідомила, що з 15.03.2015 р. заявниці призначено пенсію в разі втрати годувальника згідно зі ст.36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вислухавши заявницю, дослідивши показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, на підставі такого.

Зі свідоцтва про одруження та довідки з місця проживання, виданої ЖЕК №7 03.02.2015 р. за №330, судом встановлено, що заявниця та ОСОБА_2 були подружжям та проживали разом у АДРЕСА_1 .

З Трудової книжки заявниці вбачається, що з 12.03.1977 р. по 25.12.1999 р. вона працювала в Білоцерківському виробничо-торгівельному трикотажному об`єднанні та звільнена за власним бажанням.

Згідно з архівною довідкою №327/04-01 від 24.03.2015 р., з квітня 1996 р. та протягом 1997 року в Білоцерківському виробничо-торгівельному трикотажному об`єднанні заявниця заробітну плату не отримувала.

Як вбачається з посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Київським облвійськоматом 12.08.1980 р., ОСОБА_2 був інвалідом війни та мав відповідні пільги.

Зі свідоцтва про смерть судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Біла Церква.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожний окремо, показали суду, що померлий ОСОБА_2 був інвалідом, заявниця доглядала його та дочку-інваліда, єдиним джерелом їх доходів була пенсія померлого.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, або таких, що пропали без вісті військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Зі ст.31 зазначеного Закону вбачається, що утриманцями вважаються члени сім`ї померлого, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування; члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які самі одержували будь-яку пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Згідно зі ст.50 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пенсії відповідно до цього Закону призначаються членам сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині, які набули право на пенсію у разі втрати годувальника з дня звернення за пенсією.

Відповідно до ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути визнані факти, що призводять до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, у тому числі, про встановлення факту перебування на утриманні.

Враховуючи наведені норми та встановлені обставини, суд вважає доведеним той факт, що заявниця знаходилась на повному утриманні ОСОБА_2 , та одержували від нього допомогу, яка була для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

На підставі наведеного, враховуючи, що позасудовим шляхом встановити ці обставини неможливо, керуючись ст.ст. 6,8,209,218,221,223 235,256,259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне Управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту перебування на утриманні задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Протасова