Провадження № 2/344/981/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Гупан Х.М.

позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

представника відповідача Трубич І.А.

представника відповідача Бандури А.М.

представника відповідача Клим М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства "Аресконт", Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Територіальної державної інспекції з питань праці в Івано-Франківській області про зобов`язання виплатити допомогу,-

ВСТАНОВИВ:

До Івано-Франківського міського суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до приватного підприємства "Аресконт", Івано-Франківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Територіальної державної інспекції з питань праці і Івано-Франківській області про зобов`язання виплатити допомогу. В позові вказано, що 05/05/2014 р. позивачка та ПП "Аресконт" уклали контракт на виконання обов`язків менеджера, відповідно до п. 3.1. якого за виконання трудових обов`язків позивачці встановлюється посадовий оклад. Відповідно до п. 3.2. контракту за залучення нового клієнта встановлюється премія в розмірі 92% від оплати за один повний місяць відповідно до укладеного договору про надання охоронних послуг. В травні 2014 р позивачка отримала премію за залучення ТзОВ "Полікем". 02/06/2014 р. позивачка надала ПП "Аресконт" листок непрацездатності, однак грошові кошти за ним їй не виплачено. Позивачка вважає, що ПП "Аресконт" порушило трудове законодавство та її права працівника.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та просив задовольнити прохання з нього з підстав, вказаних в позові.

В судовому засіданні представник ПП "Аресконт" просила задовольнити позов з підстав незаконності дій Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і нерозуміння умов договору між ПП "Аресконт" та позивачкою Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Територіальною державною інспекцією з питань праці в Івано-Франківській області. Представник підтримала позов та просила задовольнити його. На запитання про те, чому ПП "Аресконт" не виплатило позивачці спірні грошові кошти у разі визнання позову надала пояснення про те, що спірні грошові кошти не належать ПП "Аресконт", а нараховуються і сплачуються Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за місцем роботи працівника.

В судовому засіданні представник Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності категорично заперечив позов з тієї підстави, що допомога у зв`язку з вагітністю і пологами виплачується за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а не за рахунок коштів підприємства. Тому з відповідача ПП "Аресконт" не можуть бути стягнуті відповідні грошові кошти, оскільки воно лише розраховує розмір виплати і подає такий розрахунок Фонду, але не визначає її остаточний розмір. Виплата спірної допомоги здійснюється за місцем роботи працівника за рахунок коштів Фонду з урахуванням величини бази нарахування єдиного внеску, з якої сплачувалися страхові внески, а не за рахунок коштів роботодавця. Дії позивачки, ПП "Аресконт" та його представника вважає поданням розрахунків, які не відповідають дійсності, спрямованих на заволодіння грошовими коштами Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

В судовому засіданні представник Територіальної державної інспекції з питань праці в Івано-Франківській області заперечила позов з підстав неправомірності нарахування премії не за виконану трудову функцію, а за цивільно-правовим договором; висловила думку про те, що наявність різних договорів та наказів, які були підставою виплати премії є свідченням умисного створення обставин для завищення розміру страхової допомоги, яка перевищує середньоденний дохід позивачки більше як в чотири рази.

Судом встановлено наступні обставини.

05/05/2014 р. позивач та ПП "Аресконт" уклали контракт на виконання обов`язків менеджера, в п. 3.2. якого передбачено виплату премії позивачці в сумі 92% оплати за один місяць за залучення нового клієнта.

Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності подав письмове заперечення, відповідно до якого спірні грошові кошти виплачують Фондом на підставі заяви-розрахунку працедавця, отже грошові кошти належать Фонду, а не працедавцю і обов`язок з їх виплати виникає у Фонду за умов настання страхового випадку. Тобто відносини із виплати допомоги по соціальному страхуванню є публічно-правовими. Для перевірки правомірності нарахування спірної допомоги у зв`язку з перевищенням в розрахунку середньоденного доходу позивачки більше як в 4 рази було здійснено перевірку Територіальною державною інспекцією з питань праці, яка встановила порушення розрахунку розміру соціальної допомоги. Фонд вважає дії ПП "Аресконт" незаконними у зв`язку з неправомірним визначенням попереднього розміру соціальної допомоги.

Відповідно до заяви-розрахунку ПП "Аресконт" № 2 Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності подано заяву на виплату позивачу 35198,71 гривень допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами.

Відповідно до наказу №27/1/05-14 від 24/05/2014 р. позивачці вирішено виплатити премію в розмірі 92% від суми, вказаної в договорі від 23/05/2014 р.

Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В п. 2 ст. 11 ЦПК України вказано, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, позивач не заявив жодних прохань до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо стягнення заборгованості з виплати допомоги чи її компенсації ПП "Аресконт".

Разом з цим відповідно до ст.ст. 17, 18, 183-2 КАС України саме адміністративними судами розглядаються спори щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до п. 3 ст. 21 КАС України не допускається об'єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства не розглядаються справи, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Таким чином в порядку цивільного судочинства позивач не вправі заявити прохання до суду про стягнення з Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності соціальних виплат. Разом з цим позивач і не заявив жодних прохань до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, оскільки прохання позивача було спрямовано на зобов`язання ПП "Аресконт" виплатити позивачці грошові кошти.

Однак сплата спірної допомоги здійснюється працедавцем із грошових коштів, отриманих на спеціальний рахунок від Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності і до моменту виплати вказані кошти не стають грошовими коштами підприємства, відповідно до законодавства на них не може бути звернене стягнення за іншими вимогами. Таким чином, грошові кошти ПП "Аресконт" не можуть бути використані для оплати зазначеної допомоги, а грошові кошти фонду не надходять у власність ПП "Аресконт".

Відповідно до п. 2 ст. 213 ЦПК України законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Отже, на підставі ст. 19 Конституції України та ст. 213 ЦПК України суд не може зобов`язати ПП "Аресконт" виплатити позивачці грошові кошти без належної на те правової підстави. Самостійного обов`язку зі сплати спірної соціальної допомоги для ПП "Аресконт" законодавством не встановлено, отже його не може бути примушено здійснити те, що не передбачено законом.

Разом з цим спір до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності не може бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, оскільки відповідно до законодавства такі види спорів розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Так само судом не може бути розглянуто спору до осіб, які хоча і вказані в якості відповідачів, але до яких позивачем не висунуто жодної вимоги.

Дана ситуація мала місце у зв`язку з неврахуванням позивачем правового регулювання порядку розгляду судами цивільно-правових та адміністративно-правових спорів, неврахуванням принципу змагальності та диспозитивності цивільного процесу, покладення обов`язку визначати предмет спору і підставу позову саме на позивача, відсутністю у суду компетенції на зміну предмету та підстави позову, необґрунтованістю позову. Зазначені в позові обставини в якості аргументів позову не містять в собі правової позиції, є правовим нігілізмом, а тому вони є формою зловживання правом на звернення до суду.

Також необхідно зазначити, що відповідно до п. 1 ст. 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі "Preda and Dardari v. Italy" (1999) Європейського суду з прав людини вказав, що метою конвенції також є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією. У кількох справах, які стосувалися зловживань заявниками своїми правами, передбаченими ст. 10 Конвенції, Суд постановлював, що зловживання правом має місце і тоді, коли не лише порушуються важливі цінності демократії, але й власне дух Конвенції. Зокрема, у рішенні у справі "Witzsch v. Germany" (2005) Судом було зазначено, що ця стаття має на меті запобігання поширенню таких ідей, які "суперечать тексту та духові Конвенції".

Отже, стягнення грошових коштів з особи, у якої відсутній обов`язок їх сплачувати є очевидним порушенням Конвенції та не може бути толероване судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Інші докази і пояснення сторін не спростовують висновків суду, вказаних в цьому рішенні. Позивач не навів жодного факту чи аргументу, здатних переконати суд дійти іншого висновку в цій справі.

Відповідно до зазначеного суд, -

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_1 до приватного підприємства "Аресконт" про зобов`язання сплатити 35198,71 гривень нарахованої допомоги, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя: С.О. Бородовський