Справа № 595/1053/15-ц
Номер рядка звіту 45
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015

Бучацький районний суд Тернопільської області

одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Ковалівському Б.В.,

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом по вул.Лопатівка,22, с.Скоморохи, Бучацького району, мотивуючи тим, що відповідачі з 2013 року в житловому будинку не проживають, що перешкоджає позивачу користуванню належною йому власністю.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали і пояснили суду, що син позивача ОСОБА_8 перебував в зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_5 В даному шлюбі в них народилося двоє дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 В 2013 році шлюб між ними було розірвано і з того часу вони проживають окремо. Однак, відповідачка та діти залишаються зареєстровані у житловому будину позивача, хоч там і не проживають, а тому їх слід визнати такими, що втратили право на користування жилим приміщенням.

Представник відповідачки ОСОБА_3 . в судовому засіданні позов заперечила, суду пояснила, що після розірвання шлюбу між відповідачкою та сином позивача, ОСОБА_5 та неповнолітні діти були змушені виселетись із вказаного будинку, оскільки позивач ОСОБА_4 чинив їй перешкоди в користуванні житлом, виганяв її з цього будинку.

Представник Служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації в судовому засіданні позов заперечив, просив не позбавляти дітей права на проживання в даному житловому будинку.

Заслухавши сторони, представника Служби у справах дітей Бучацької районної державної адміністрації, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_4 є власником будинку, який знаходиться по вул.Лопатівка,22, с.Скоморохи, Бучацького району, Тернопільської області, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку.

Згідно довідки Скомороської сільської ради Бучацького району № 529 від 20.05.2015 року ОСОБА_5 та неповнолітні діти ОСОБА_6, ОСОБА_7 в житловому будинку не проживають.

Згідно ст.167 ЖК у разі вибуття наймача та членів його сім"ї на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття.

Ст.405 ЦК України встановлено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленністю між ними і власником житла або законом.

Законом передбачена можливість позбавлення прав на житло осіб, членів сімї власника, які не користуються житловим приміщенням без поважних причин, протягом одного року. Судом встановлено, що відповідачі не проживають в спірному приміщенні без поважних причин тривалий час, реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу нормальному користуванню належною йому власністю.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_5 добровільно в 2013 році разом з неповнолітніми дітьми залишила спірне житло, проживає на даний час у своєї матері.

За таких обставин, суд визнає, що відповідачка ОСОБА_5 без поважних причин не користуються спірним житлом на протязі більше 1 року, а тому вимога про позбавлення її прав користування вказаним житлом є обгрунтованою. Посилання представника відповідачки ОСОБА_5 на те, що позивач виганяв її з спірного приміщення, чинив перешкоди в користуванні ним і саме з цієї причини вона залишила спірне житло, не знайшли в суді свого підтвердження, представник відповідача, відповідач таких доказів суду не навели.

Твердження представника відповідача, про те, що оскільки газ в вказаному будинку записаний на відповідачку, то це свідчить про те, що вона не втратила інтерес до будинку суд оцінює критично, оскільки як вбачається з довідки Бучацького управління з експлуатації газового господарства, рахунок на ОСОБА_5 було оформлено ще 15.08.2007 року, в той час коли відповідачка там проживала, а за період з липня 2013 року жодних дій з даним рахунком не здійснювалося, платежі не нараховувалися і не сплачувались за відсутності споживання, що не може свідчити про те, що відповідачка з того часу не втратила інтерес до вказаного житла.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього кодексу.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що в спірному будинку зареєстрований, та проживав до тимчасового виїзду за межі України батько дітей ОСОБА_8.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти - члени сім"ї власника житлового приміщення мають право користуватися займаними приміщеннями нарівні з власником.

Зазначене свідчить , що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 мають право користування спірним житлом нарівні із власником цього житла.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини , схваленої на 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН ( резолюція 44/25 від 20 листопада 1989 року) держави учасниці зобов"язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя , беручи до уваги права і обов"язки її батьків , опікунів чи інших осіб , які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх необхідних законодавчих і адміністративних заходів.

З урахуванням зазначеного суд прийшов до висновку, що проживання неповнолітніх дітей разом із матірю поза межами житлового будинку, де зареєстрований батько цих дітей, не свідчить про їх свідоме залишення спірного житла, тому, суд визнає, що неповнолітні діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 не втратили свого права на користування спірним житлом, оскільки за правилами ст. 29 ЦК України місцем проживання неповнолітніх дітей є місце проживання їх батьків, або одного з них. Судом встановлено, що ОСОБА_5, як мати неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, не має власного житла, де могли б бути зареєстровані неповнолітні діти.

В задоволенні вимоги позивача про визнання неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7 такими, що втратили право на користування житлом, слід відмовити за необгрунтованістю вимог.

Керуючись ст.ст.213-218 ЦПК України, ст.ст.72,167 ЖК України, ст.29,391, 405 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право на користування житловим будинком, який належить ОСОБА_4, та розташований по вул.Лопатівка,22, с.Скоморохи, Бучацький район, Тернопільської області.

В решті позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_9