Єдиний унікальний номер 235/1142/15-ц Номер провадження 22-ц/775/247/2015
Єдиний унікальний номер 235/1142/15-ц Головуючий у 1 інстанції Стоілова Т.В.
Номер провадження 22-ц/775/247/2015 Доповідач Дундар І.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Дундар І.О.

суддів Тимченко О.О., Корчистої О.І.

при секретарі Лісовій Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Артемівську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, в якому вказала, що з 12 листопада 1998 року по 1 жовтня 2014 року працювала у відповідача, за період з травня 2014 року по вересень 2014 року склалася заборгованість з заробітної плати в сумі 12219,43 грн., яку просила стягнути та на підставі ст..117 КЗпП України стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з дня звільнення по 1 березня 2015 року.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості з заробітної плати за період з травня 2014 року по вересень 2014 року в розмірі 12219,43 грн. та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 2 жовтня 2014 року по 1 березня 2015 року в сумі 28324,50 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки судом не враховано, що вона працювала, місце роботи не змінювала, за обставини, за яких підприємство опинилося на непідконтрольній Україні території несе відповідальність підприємство відповідача, в день звільнення остаточний розрахунок не проведений, що є підставою для стягнення заборгованості та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила задовольнити.

Представник Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, присутніх осіб, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судом при розгляді справи було встановлено, що позивач у період з 12 листопада 1998 року по 01 жовтня 2014 року працювала на Обласному комунальному підприємстві «Донецьктеплокомуненерго» ВП ВО «Жданівкатепломережа» на посаді майстер теплової мережи. За період з червня 2014 року по жовтень 2014 року заборгованість склала 12219,43 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вони необґрунтовані - надана позивачем довідка про періоди роботи на підприємстві та довідка про заборгованість з заробітної плати завірені печаткою Донецької Народної Республіки, тобто є неналежними доказами; витребувати довідки у відповідача неможливо, оскільки приміщення офісу ОКП «Донецьктеплокомуненерго» захоплене невідомими озброєними особами, про що порушено кримінальне провадження.

Але з такими висновками суду погодитися неможливо.

За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що неможливо витребувати довідку про розмір заборгованості з заробітної плати, а позивач не довела належними доказами, що відповідач має заборгованість з виплати їй заробітної плати.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідно до ст. ст.115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець, а не позивач.

У судовому засіданні позивач наполягала на тому, що вона не отримувала заробітну плату з травня 2014 року по вересень 2014 року, в обґрунтування вимог надала довідку Відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Жданівкатепломережа» №94 від 15 грудня 2014 року про розмір заборгованості 12219,43 грн. (арк..спр.8), а відповідач не надав належних доказів щодо виплати позивачу заробітної плати за вказаний період.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних вимог.

Крім того, посилання суду першої інстанції на те, що довідка про заборгованість завірена печаткою Донецької Народної Республіки не відповідає обставинам справи, оскільки на довідці міститься штамп Відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Жданівкатепломережа» та печатка Відокремленого підрозділу «Виробнича одиниця Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Жданівкатепломережа» Україна Донецька обл..

Таким чином висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального права, що є підставами для скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з відповідача на користь ОСОБА_1 належить стягнути заборгованість із заробітної плати в сумі 12219,43 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, визначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

На підставі п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року N 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

В судове засідання суду першої інстанції відповідач надав сертифікат (висновок) про настання обставин непереборної сили №2644/05-4 від 28 серпня 2014 року (арк..спр.46), за яким Торгово-промислова палата України засвідчила настання обставин непереборної сили з 2 липня 2014 року Обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотримання законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов»язкових платежів.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутня вина роботодавця в не проведенні своєчасного розрахунку з позивачем, що виключає можливість стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до частини 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивач судовий збір з позовної заяви не сплачував.

Враховуючи, що апеляційний суд задовольнив позовні вимоги частково в сумі 12219,43 грн., відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. (1% від задоволених позовних вимог, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року). Згідно ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28 грудня 2014 року № 8о-VIІІ мінімальна заробітна плата з 01 січня 2015 року, встановлена в розмірі 1218,00 грн.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 травня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 12219 (дванадцять тисяч двісті дев»ятнадцять) грн. 43 коп., в доход держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: