АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц-/790/3731/15 Головуючий І інстанції: Оксененко В.А.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Івах А.П.,

суддів Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача, стягнення коштів за договором банківського вкладу, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 21 листопада 2013 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу №009-20600-211113 строком до 26 листопада 2014 року.

Відповідно до умов договору сума вкладу складала 14500 тисяч доларів США, із подальшою виплатою Банком процентів із розрахунку 9% річних, проценти мали бути виплачені при поверненні суми вкладу.

18 листопада 2014 року він звернувся до Банку з заявою про небажання подовжувати строк дії договору передбаченого п. 1.3, та просив провести повернення суми вкладу із відповідним нарахуванням відсотків.

Проте, на його письмову заяву він відповіді не отримав, крім SMS повідомлення, на мобільний номер з повідомленням вхідного номеру його заяви від 18.11.2014 року, сума вкладу не повернута, тому він просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» суму банківського вкладу за договором «009-20600-211113 від 21 листопада 2013 року у розмірі 145000 доларів США, суму процентів, нарахованих на суму банківського вкладу за договором №009-13 від 21 листопада 2013 року, у період із 21 листопада 2013 по 26 листопада 2014 року у розмірі 1322,88 доларів США, та грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди у сумі 10000,00 грн..

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з його недоведеності.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 21 листопада 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір банківського вкладу №009-20600-211113 (депозит), згідно умов якого ОСОБА_1 передав Банку 145000 доларів США, а Банк зобовязався нарахувати на вклад проценти в розмірі 9%.

Вказаним договором сторони передбачили:

-п. 1.3 вклад залучається на строк із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний у п. 1.6. та по 26 листопада 2014 року включно;

-п. 1.9 нараховані проценти за вкладом виплачуються вкладнику або уповноваженому представнику вкладника одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу або в іншій термін дострокового припинення дії вказаного договору у випадках вказаних договором та правилами;

-п. 1.10 вклад виплачується вкладнику або уповноваженому представнику вкладника по закінченню строку залучення вкладу, зазначеного в п. 1.3. вказаного договору, шляхом виплати готівки з каси відділення Банку, в якому вклад було оформленно;

-п. 1.11 у випадку, якщо вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію цього договору або бажання зняти частину вкладу до закінчення терміну дії, дія цього договору вважається припиненою достроково.

Судом встановлено, що днем повернення вкладу за вказаним договором є 26 листопада 2014 року.

18 листопада 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Банку з заявою про небажання продовжувати дію Договору та з вимогою про повне повернення суми вкладу з процентами.

У зв'язку з цим ПАТ «Дельта Банк» 26 листопада 2014 року повернув позивачу вклад в розмірі 14500 доларів США шляхом перерахування грошових коштів на картковий/поточний рахунок №009-20600-211113, відкритий в банку.

Постановою правління НБУ від 1 грудня 2014 №758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (з подальшими змінами) уповноважені банки були зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень.

З огляду на викладе, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що ПАТ «Дельта-Банк» не порушило умови договору №009-20600-211113 про банківський вклад (депозит) від 21 листопада 2013 року та обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта-Банк» про стягнення коштів за договором строкового банківського вкладу. та моральної шкоди в розмірі.

Правильний висновок суду і щодо відмови у задоволенні позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки таке відшкодування передбачається нормами ЦК України та закріплено ст. 23, 1167 ЦК у правовідносинах, що виникають з не договірних відносин. Однак між сторонами виникли договірні правовідносини, умовами договору від 21 листопада 2013 року відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний звязок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення на основі повно в всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -