АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 685/506/15-ц
Провадження № 22-ц/792/1453/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого-судді Ярмолюка О.І.,

суддів Власенка О.В., Юзюка О.М.

при секретарі Кошельнику В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції, державного виконавця Григорєвої Ірини Володимирівни, державного виконавця Шкільняка Віталія Євгеновича, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зняття арешту з майна за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 9 червня 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції (далі відділ ДВС), державного виконавця Григорєвої І.В., державного виконавця Шкільняка В.Є., третя особа ОСОБА_2, про зняття арешту з майна.

ОСОБА_1 зазначила, що вона є власником автомобіля ГАЗ 3302, 2006 року випуску, номер шасі (кузова) Х145343 5434), номерний знак НОМЕР_1 (далі автомобіль). На виконання виконавчого листа Теофіпольського районного суду Хмельницької області № 2-187/11 про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів державний виконавець відділу ДВС ОСОБА_4 наклала арешт на автомобіль. 9 квітня 2015 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції ОСОБА_5 склав акт опису та арешту майна, після чого автомобіль було вилучено у водія ОСОБА_6 Автомобіль не належить боржнику ОСОБА_2, тому на нього не може бути звернуто стягнення.

За таких обставин ОСОБА_1 просила суд зняти арешт з автомобіля.

Суд залучив ОСОБА_3 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 9 червня 2015 року позов задоволено. Знято арешт, накладений 9 квітня 2015 року згідно акту опису й арешту майна, з автомобіля, який належить ОСОБА_1

Суд виходив з того, що власник автомобіля ОСОБА_1 не відповідає за боргами ОСОБА_2, а тому звернення стягнення на автомобіль не допускається.

В апеляційній скарзі третя особа ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Учасники процесу, які в установленому порядку оповіщені про час і місце судового засідання, до суду не зявилися. Від позивачки ОСОБА_1 і третьої особи ОСОБА_3 до апеляційного суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не застосував закон (ст.ст. 2, 11, 15, 16 ЦК України), який підлягав застосуванню, та не дотримався положень ст.ст. 10, 30, 32, 33, 130 ЦК України.

У звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 88218 грн. 82 коп. майнової шкоди, 1000 грн. моральної шкоди, 892 грн. 19 коп. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Здійснюючи примусове виконання виконавчого листа Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 30 листопада 2011 року № 2-187/11 про стягнення з ОСОБА_2 указаних коштів, державний виконавець відділу ДВС ОСОБА_7 своєю постановою від 2 лютого 2015 року наклала арешт на автомобіль.

9 квітня 2015 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Підволочиського районного управління юстиції ОСОБА_5 склав акт опису та арешту майна, відповідно до якого автомобіль описано та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_6

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Частинами 1 і 2 статті 57 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-ХІV) встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно до ч. 1 ст. 60 Закону № 606-ХІV особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.

В силу ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі особи).

З положень ч. 1 ст. 11 ЦК України вбачається, що цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

У відповідності до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Частиною 2 статті 32 ЦПК України визначено, що участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обовязки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обовязки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обовязки.

В силу п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Аналіз положень ст. 30 ЦПК України свідчить про те, що відповідачем є особа, яка має безпосередній звязок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Обґрунтовуючи своє звернення до суду, ОСОБА_1 зазначила, що арешт, який накладений державними виконавцями на виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_3 грошових коштів, порушує її особисті майнові права.

Отже, між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, ОСОБА_3 виник спір щодо права власності позивачки на автомобіль. Останні є безпосередніми учасниками спірних правовідносин, а ОСОБА_1 вказує на них як на осіб, що порушують її права.

Враховуючи предмет і підстави заявленого позову, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали брати участь у справі як співвідповідачі.

На порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному зясуванню обставин справи, не розяснив належним чином позивачці її права, зокрема, щодо можливості залучення до участі у справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як співвідповідачів та не вирішив цього питання в порядку, передбаченому ст.ст. 32, 33 ЦПК України, не попередив ОСОБА_1 про наслідки вчинення або невчинення цих процесуальних дій, не сприяв здійсненню прав сторін.

Це призвело до того, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3, приймаючи участь у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог, щодо предмету спору, позбавлені були можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до повноважень, визначених ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд не має можливості усунути дану невідповідність.

Отже, позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки його заявлено не до належних відповідачів.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 9 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Теофіпольського районного управління юстиції, державного виконавця Григорєвої Ірини Володимирівни, державного виконавця Шкільняка Віталія Євгеновича, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, про зняття арешту з автомобіля ГАЗ 3302, 2006 року випуску, номер шасі (кузова) Х145343 5434), номерний знак НОМЕР_1, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О. І. Ярмолюк

_____________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 58