АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/337/15 Справа № 173/802/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Трофимова Н. А. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Черненкової Л.А., Осіяна О.М.,

при секретарі: - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, про поділ майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року позивач звернувся із позовом до ОСОБА_6 про поділ майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 01 червня 2001 року він перебуває із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного життя дітей не мають. За час шлюбу за згодою позивача ОСОБА_6 уклала два договори банківського вкладу (депозиту): у серпні 2010 р. строком на один рік були вкладені грошові кошти подружжя в ПАТ «Приватбанк» в розмірі 10000 грн., та у вересні 2010 р. строком на один рік були вкладені спільні кошти подружжя в ПАТ «Приватбанк» в розмірі 10000 грн.

Заявою від 09.08.2013 р. представник позивача уточнив позовні вимоги та просив поділити спільне сумісне майно позивача та відповідачки, шляхом стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 11327,45 грн. (т.1 а.с. 103-104).

Заперечуючи проти позову, відповідачка звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_7 в якому просила: поділити спільне майно подружжя у серпні 2007р. персональний комп'ютер з периферією в магазині «Ума палата» на суму 6986.28 грн.; у грудні 2008р. пилосос «Самсунг» в магазині «Комфі»», на суму 828.40 грн.; у лютому 2009р. мікрохвильову піч з грилем «LG МН-6387ЕВ» в магазині «Комфі», на суму 800 грн.; у січні 2011р. холодильник «Vestfrost» в магазині «Комфі», на суму 5161.04 грн.; у січні 2011р. пральну машину «LG Electronscs inc.», на суму 2899 грн., плиту газову «Hotpoint-Ariston» на суму 4153.86 грн. в магазині «Комфі», за доставку холодильника, газової плити та пральної машини до с. Новомиколаївка було сплачено 150 грн.; у травні 2011р. килимове покриття розміром 2.5м.х4.5м. на суму 1000грн., килимове покриття розміром 2м.х3м. на суму 950 грн. на центральному ринку м. Дніпродзержинська; всього на суму 22935.58 грн.

25.07.2013р. позивачка за зустрічним позовом уточнювала позовні вимоги та просила поділити спільне майно подружжя, яке є об'єктом спільної сумісної власності, визнавши за нею право особистої власності на пилосос «Самсунг» вартістю 828.40 грн.; холодильник «Vestfrost» вартістю 5161.04 грн.; плиту газову «Hotpoint-Ariston» вартістю 4153.86 грн.; пральну машину «LG Electronscs inc.», на суму 2899 грн., на загальну суму 13042,30 грн. та зобов'язати відповідача повернути їй пилосос «Самсунг», холодильник «Vestfrost», плиту газову «Hotpoint-Ariston», пральну машину «LG Electronscs inc.»; а також стягнути з відповідача за зустрічним позовом на її користь судові витрати (т.1 а.с. 95-97).

Позивачкою було подано заяву про відмову від свого зустрічного позову до районного суду.

Суд першої інстанції прийняв відмову позивачки за зустрічним позовом від свого позову та розглядав справу в межах вимог, заявлених позивачем за первісним позовом.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2014 року Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ майна, що перебуває в спільній сумісній власності подружжя - задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_6 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_7 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) грошові кошти в розмірі 11327 (одинадцять тисяч триста двадцять сім) грн.. 45 коп., в порядку поділу спільного сумісного майна.

Стягнуто з ОСОБА_6 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_7 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати в розмірі 351 (триста п'ятдесят одна) грн.. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процессуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 01 червня 2001 року між сторонами зареєстровано шлюб, що підтверджується актовим записом № 259 у Дніпровському відділі реєстрації актів громадянського стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області (т.1 а. с. 185).

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 05.08.2011 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано. (т. 1 а. с. 4).

Під час розгляду цивільної справи про розірвання шлюбу між сторонами у суді першої інстанції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 визнали, що спільно проживали до 06.06.2011 р., що підтверджується технічним записом судового засідання від 05.08.2011р. по справі №2-761 (т. 1 а.с. 240-242).

Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 05.08.2011 року про розірвання шлюбу, встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з червня 2011 р. (т. 1 а.с. 4).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини

Таким чином, фактичне припинення шлюбних відносин між сторонами з червня 2011 року встановлено рішенням суду першої інстанції від 05.08.2011 року та доведенню не підлягає в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2010 року між ПАТ «КБ Приватбанк» та відповідачкою - ОСОБА_6 укладений Договір вкладу SAMDN2744 «Стандарт» з щомісячною сплатою, відповідно до умов якого банк прийняв від клієнта грошові кошти у сумі 10000 грн. строком на 12 місяців, для чого банк відкрив клієнту рахунок №5747. Мінімальний строк вкладу 6 місяців; відсоткова ставка за вкладом складає 16,5% річних (т.1 а.с. 64) та 15 жовтня 2010 року між ПАТ «КБ Приватбанк» та відповідачкою - ОСОБА_6 укладено договір вкладу SAMDN2682 «Стандарт» з щомісячною сплатою, відповідно до умов якого банк прийняв від клієнта грошові кошти у сумі 10000 грн. строком на 12 місяців, для чого банк відкрив клієнту рахунок №4960. Мінімальний строк вкладу 6 місяців; відсоткова ставка за вкладом складає 16,5% річних (т.1 а.с. 61).

Згідно з виписками по рахунку №5747 за Договором вкладу SAMDN2744, 30.08.2010 року здійснений вклад у сумі 10000 грн., який був виданий 19.07.2011 року. (т.1 а.с. 39; 65-66; 106 ) та по рахунку за Договором вкладу SAMDN2682, 15.10.2010 року здійснений вклад у сумі 10000 грн., який був виданий 19.07.2011 року. (т.1 а.с. 38; 62-63; 110).

Відповідно до ст.ст. 60, 61, 63 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно зі ст. ст. 68, 69, 70, 71 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч. 2 п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007р., грошові суми (вклади), внесені у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.2 п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007р., У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

В силу ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки спірні грошові кошти були набути та розміщені сторонами під час перебування у шлюбі та спільного проживання і ведення спільного господарства; доказів, що зазначені кошти, відповідно до ст.. 57 СК України, були особистою приватною власністю відповідачки за первісним позовом, суду не надано, то вищевказані гроші є об'єктом права спільної сумісної власністю сторін в силу ст. 60 СК України.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачка за первісним позовом за власним розсудом розірвала договори банківського вкладу та отримала зазначені кошти разом з нарахованими відсотками вже після припинення спільного проживання, а також в подальшому розпорядилася спільними коштами на свій розсуд, то позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, для вирішення питання щодо виникнення права спільної сумісної власності суттєвим є встановлення факту спільного проживання та ведення спільного ведення господарства, що випливає із аналізу п. 23 та ч.3 п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007р.та ст. 74 СК України.

Також сторони визнали, що припинили спільне проживання та ведення спільного господарства з червня 2011 року, тобто вже після набуття та розміщення спірних коштів на депозитних рахунках.

З'ясувавши в достатньому повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Верхньодніпровсього районного суду Дніпропетровської області від 25 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: