Провадження № 2/263/428/2015
02 березня 2015 року місто Маріуполь
Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Папаценко П.І., при секретарі Безвербній І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, який діє самостійно та в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації м.Маріуполя, про примусове виселення з житлового приміщення, -
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи - Служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради Донецької області, діючий на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, надіславши заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, при ухваленні рішення врахувати права та законні інтереси дитини.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Фіксація судового процессу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд вважає наступне.
Статтею 509 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - «ЦК») визначення поняття зобов'язання та підстави його виникнення. Зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно з положеннями ст.ст.526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання зобов'язання.
У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).
При цьому ОСОБА_1 був ознайомлена з умовами кредитного договору, з порядком та строками здійснення погашення отриманого кредиту і сплати відсотків за його використання, а також з умовами іпотечного договору, що підтверджується його особистим підписом на договорах.
Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно з ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Згідно із ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.
Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч.1, 2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рішенні суду зазначаються крім іншого спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою статтею 38 цього Закону, частина 1 якої передбачає право Іпотекодержателя на продаж цього предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, а також початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.
Частина 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.
Як вбачається з довідки ККП «КК «Західна», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (а.с.15).
Вимоги про усунення порушень шляхом добровільного звільнення квартири, що є предметом іпотеки, та зняття зареєстрованих в ній осіб з реєстраційного обліку, були направлені на адресу відповідачів по справі 07 листопада 2014 року.
Враховуючи, що відповідачі не виконали своїх зобов'язань за кредитним договором, а банком було дотримано встановлений ст. 40 Закону України «Про іпотеку» порядок повідомлення мешканців про звільнення квартири, є підстави для задоволення позову про виселення відповідачів ОСОБА_1, малолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири, що є предметом іпотеки.
Крім того, відповідачі, не прибувши до судового засідання, не побажали реалізувати свої процесуальні права на спростування доводів позову і доказування належного виконання нею обов'язків за кредитним договором, тим самим не оспорювали наявних підстав для задоволення позову.
При цьому, суд враховує ту обставину, що реєстрація малолітнього ОСОБА_2 у вказаній квартирі була проведена після укладення іпотечного договору, що є порушенням умов договору та Закону України «Про іпотеку».
Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору за подання позову у розмірі 243,60 грн.
На підставі ст.ст.509, 525-527, 530, 572, 1054 Цивільного Кодексу України, 3, 33, 35, 39-40 Закону України «Про іпотеку», керуючись ст.ст.10-11,60,88,197,209,212-215,224-226 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, який діє самостійно та в інтересах малолітнього ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації м.Маріуполя, про примусове виселення з житлового приміщення - задовольнити повністю.
Виселити ОСОБА_1, 1976 року народження, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_2, 2010 року народження, ОСОБА_3, 1973 року народження, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_4, 1971 року народження, ОСОБА_5, 1993 року народження, з квартири за адресою: АДРЕСА_1 без надання іншого житла.
Стягнути з ОСОБА_1, 1976 року народження, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (ЕДРПОУ 23494714) судовий збір у розмірі 60 (шістдесят) грн.90 коп.
Стягнути з ОСОБА_3, 1973 року народження, ІПН НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (ЕДРПОУ 23494714) судовий збір у розмірі 60 (шістдесят) грн.90 коп.
Стягнути з ОСОБА_4, 1971 року народження, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (ЕДРПОУ 23494714) судовий збір у розмірі 60 (шістдесят) грн.90 коп.
Стягнути з ОСОБА_5, 1993 року народження, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (ЕДРПОУ 23494714) судовий збір у розмірі 60 (шістдесят) грн.90 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя П.І.Папаценко