Справа № 303/2703/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів Кеміня М.П., Джуги С.Д.

при секретарі Маринець Д.М.

з участю представників апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_4, на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 червня 2015 року справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

у с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зазначаючи, що єдиним її доходом є пенсія за віком у розмірі 1 113,00 грн., який є недостатнім, оскільки вона часто хворіє та сама сплачує за комунальні послуги, звернулася до суду з позовом до дочки ОСОБА_5, в якому на підставі ст.51 Конституції України, ст.202 СК України просила: стягнути з відповідачки, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на своє утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 03 червня 2015 року (а.с. 59-61) в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі (а.с. 63-66) представник позивачки просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково врахував ч.4 ст.75 СК України, оскільки така регулює права одного з подружжя на утримання та не може застосовуватися до правовідносин між сторонами у даній справі.

Вказує на те, що позивачка є пенсіонером за віком, інших джерел доходу крім пенсії не має, у будинку проживає сама. Внаслідок поганого здоровя та похилого віку позивачка потребує постійного пожиттєвого прийому базисної медикаментозної терапії, витрати на придбання ліків щомісячно складають 400-500 грн. Двоє інших дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_6Г, які також є непрацездатними, однак по черзі надають їй фізичну та матеріальну допомогу.

Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідачка також не відмовляється приймати участь в утриманні матері, про що зазначено в оскаржуваному судовому рішенні.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що обовязок повнолітніх дітей, утримувати непрацездатних батьків виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та потреби у них у матеріальній допомозі. Оскільки розмір пенсії, яку отримує позивачка становить 1 113,21 грн. в місяць, що перевищує визначений законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність у розмірі 949,00 грн.; позивачка має ще двох дітей, які регулярно надають їй матеріальну допомогу; власником будинку, у якому проживає позивачка, є її син ОСОБА_2, на якому згідно з положеннями ЦК України лежить тягар утримання майна; погіршення стану здоровя позивачки є підставою для стягнення аліментів в порядку ст.203 СК України; відповідачка також є непрацездатною і отримує пенсію за віком, яка є її єдиним джерелом існування, то підстави для задоволення позову відсутні.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені , обовязок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Отже, єдиний випадок, коли незалежно від наявності підстав покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків, такий обов'язок не виникає - є позбавлення матері, батька батьківських прав при умові, що ці права не були поновлені.

Законом не передбачено, що від обовязку по утриманню своїх батьків звільняються непрацездатні діти.

У п.21 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Разом з тим, ВСУ в ухвалі від 14 жовтня 2009 року по справі № 6-832св08 дійшов висновку, що наявність можливості отримання матеріальної допомоги від інших дітей враховується лише при визначенні розміру стягнень і не є підставою для відмови в задоволенні позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка потребує постійного пожиттєвого медикаментозного лікування, а не періодичного лікування, яке могло б бути підставою для стягнення аліментів в порядку ст.203 СК України.

Будинок в якому проживає відповідачка належить на підставі договору дарування житлового будинку від 11 лютого 2012 року її сину ОСОБА_2, а матеріали справи не містять відомостей про те, що у її власності перебуває інше майно, що може приносити їй дохід.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки аліментів на утримання непрацездатної матері у розмірі 200,00 грн. щомісяця.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, ст.ст.202, 205 СК України колегія суддів, -

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, що діє від імені ОСОБА_4, задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 03 червня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 (вул.Станіславського,18, м.Мукачево, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_4 (вул.Станіславського,18, м.Мукачево, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) аліменти у розмірі 200,00 грн. (двісті грн. 00 коп) щомісячно від дня предявлення позову і довічно.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9