Справа № 303/3790/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Джуги С.Д.

суддів - Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності , -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернувся в суд із зазначеним позовом до відповідача в якому просив встановити факт його проживання однією сім'єю без державної реєстрації шлюбу з 2002 року до березня 2005 року з ОСОБА_4, визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя житловий будинок АДРЕСА_3, визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку. Позов мотивував тим, що він та відповідачка з січня 2002 року до березня 2005 року проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільно господарство за адресою АДРЕСА_1. В цей період з пенсії робили накопичення з метою придбання будинку. 27 травня 2004 року вони купили будинок АДРЕСА_4. 15.03.2005р. шлюб зареєстрували офіційно. За період проживання в зазначеному будинку проводили ряд робіт, які значно збільшили його вартість. Ухвалою суду від 14 липня 2014 року в зв'язку з смертю ОСОБА_5 до участі в справі в якості позивача залучено його правонаступника - ОСОБА_2, який підтримав заявлений позов та просив його задовольнити.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року у задоволенні заявленого позову відмовленою.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити по даній справі нове рішення, яким задовольнити заявлений позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторони, представників сторін, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову суд першої інстанції виходив з його безпідставності та недоведеності.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Матеріалами справи встановлено, що 27 травня 2004 року відповідачка ОСОБА_4, згідно нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу, придбала житловий будинок з надвірними спорудами та прибудовами в АДРЕСА_3. (а.с.7)

15 березня 2005року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб (а. с. 9).

Згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь - якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Крім того, для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року у справі № 6-148цс12,).

Згідно з п.1 розділу VII Прикінцевих положень СК України цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 1 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, які виникли після набрання ним чинності. Ці прав та обов'язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Згідно ч.ч.1,2ст.5ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

З наведеного вбачається, що встановлення фактів проживання однією сім'єю в період до 1 січня 2004 року законодавством не передбачено.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Одним із засобів доказування є письмові докази (ч.2 ст.57 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи заявлений позов позивач ОСОБА_5 посилався на те, що з січня 2002 року по березень 2005 рік він проживав з відповідачкою разом однією сім'єю, вів спільне господарства за адресою АДРЕСА_1.

Однак, дане твердження не відповідає фактичним обставинам справи та повністю спростовується матеріалами справи.

З матеріалів справи, зокрема ксерокопії паспорту, вбачається, що до 18 березня 2004 року ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою - ОСОБА_6, шлюб з якою розірваний 18 березня 2004 року за №63 (а.с.6 на звороті).

За вказаних обставин факт проживання однією сім'єю ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_4 за період з січня 2002 року по 18 березня 2004 року взагалі не може бути встановлений.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що квартира АДРЕСА_2 відповідачкою ОСОБА_4 була придбана згідно договору купівлі - продажу лише 04 березня 2003 року, а тому з січня 2002 року ОСОБА_5 за даною адресою з відповідачкою проживати не міг. (а.с.98- 99).

Матеріалами справи також підтверджено, що до укладення відповідачкою ОСОБА_4 вказаного договору (за 2 дні до укладення договору) відповідачка ОСОБА_4, згідно нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 26 травня 2004 року, продала належну їй квартиру АДРЕСА_2, а 28 травня 2004 року придбала житловий будинок з надвірними спорудами та прибудовами в АДРЕСА_3, який є предметом спору.

З врахуванням наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про безпідставність та не недоведеність заявленого позову, а тому вірно відмовив у заявленому позові, хоча й недостатньо його мотивував. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності до вищенаведених норм чинного законодавства.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якого діє ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач:

Судді: