Справа № 712/9858/14 ц
Провадження № 2/712/83/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Дерунець О.А.

при секретарі Сагун Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до департаменту економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, міський голова м. Черкаси, про стягнення несплаченої частини заробітної плати, відпускних, суми грошової компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та зобовязання вчинити певні дії, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до департаменту економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради про стягнення несплаченої частини заробітної плати, відпускних, суми грошової компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та зобовязання вчинити певні дії. В ході судового розгляду за клопотанням представника міського голови м. Черкаси, до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача, залучено міського голову м. Черкаси ОСОБА_2.

В ході судового розгляду ОСОБА_1 неодноразово збільшувала позовні вимоги. За останньою редакцією позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд:

- стягнути з департаменту економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради: несплачену частину заробітної плати у 2013 році в сумі 4370,36 грн.; несплачену частину відпускних у 2013 році в сумі 7596,34 грн.; несплачену частину суми грошової компенсації за невикористану відпустку у 2013 році - 24507,21 грн.; несплачену у 2013 році частину матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 4115,33 грн.; несплачену у 2013 році частину матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 4115,33 грн.; середній заробіток за час затримки суми при звільненні за період з 03.09.2013 р. до 02.07.2015 р. в сумі 279948, 32 грн.;

- зобовязати департамент суми середньої заробітної плати за вимушений прогул і за час затримки суми, належної працівникові при звільненні, розділити на кількість місяців, за які вона нарахована, і відобразити це у реєстрах обліку та звітності;

- зобовязати департамент економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради: здійснювати нарахування та стягнення всіх передбачених чинним законодавством податків і зборів, помісячно за весь період нарахування середньої заробітної плати, за час затримки суми при звільненні; після сплати частини матеріальної допомоги на оздоровлення і частини матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснити новий розрахунок суми відпускних за 2013 рік та суми грошової компенсації за невикористану відпустку, включивши до розрахунку 8272,93 грн. матеріальної допомоги на оздоровлення і 8272,93 грн. матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань; здійснити, передбачену Постановою КМ України №159 компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати за 2013, 2014, 2015 роки; при сплаті всіх сум здійснити, передбачені законодавством України, стягнення податків і зборів та здійснити коригування фінансової звітності за 2013 рік.

У судовому засіданні Позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлений позов, з урахуванням збільшених позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що із сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу і затримки суми, належної працівникові при звільненні, виплачених на її користь департаментом, неправильно утримано податок з доходів фізичних осіб у звязку із невірним застосуванням ставки податку. Виходячи із цього, отримана ОСОБА_1 заробітна плата була меншою за належної їй, і тому перерахунку підлягали суми відпускних, сум грошової компенсації за невикористану відпустку при звільненні, суми матеріальних допомог на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань. Як наслідок, Позивачка доводила, що при звільненні з нею не було проведено повний розрахунок, і тому департамент має нарахувати і виплатити їй компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку із порушенням термінів їх виплати, а також середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилалася на норми Кодексу законів про працю України, Законів України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», «Про відпустки», «Про оплату праці», «Про службу в органах місцевого самоврядування», Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Представники Відповідача ОСОБА_3 і ОСОБА_4 позов не визнали з тих підстав, що суми податку з доходів фізичних осіб за 2013 рік утримані у відповідності з чинним законодавством; відпускні не підлягають перерахунку через те, що до розрахункового періоду липень 2012-червень 2013 року не має включатися донарахована премія за 2008 рік; розрахунок матеріальних допомог здійснюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязані виплати, а при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час вимушеного прогулу. Представники підкреслили, що враховуючи повний і правомірний розрахунок із Позивачкою при звільненні, для задоволення позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у звязку із порушенням термінів їх виплати, а також середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку відсутні правові підстави.

Заперечення проти позову представники Відповідача обґрунтовували нормами Податкового кодексу України, Кодексу законів про працю України, Законів України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», «Про виконавче провадження», Постанови КМУ від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 в судовому засіданні просила позов не задовольняти, мотивуючи це тим, що із Позивачкою був проведений повний розрахунок при звільненні, правомірність розрахунку підтверджується розясненнями компетентних державних органів, і тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Окрім цього, підкреслила, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, у справі № 712/2272/13-ц встановлено, що для стягнення з виконавчого комітету Черкаської міської ради суми коштів у розмірі 217302,57 грн. за затримку виплати сум, належних працівникові при звільненні, відсутні правові підстави.

Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Позовна вимога щодо стягнення з Відповідача несплаченої частини заробітної плати у 2013 році мотивована тим, що з виплачених на користь Позивачки сум коштів неправомірно утримано податок з доходів фізичних осіб, на 4370,36 грн. більше належного. Проте, суд з такими доводами погодитися не може.

У судових рішеннях, на підставі яких Позивачці здійснювалися виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 04.01.2011 по 02.06.2013 року і недоотриманої у 2008 році премії та середньої заробітної плати за час затримки суми, належної працівникові при звільненні за період з 02.12.2008 по листопад 2013 року, не наведено помісячного розрахунку цих виплат. Згідно з листом Державної податкової інспекції у м. Черкаси Головного управління ОСОБА_6 у Черкаській області від 01.11.2013 № 15757/17-522, «…при нарахуванні та виплаті працівнику середнього заробітку та премій на підставі рішення суду за час вимушеного прогулу, підприємство-працедавець зобовязане включити всю нараховану суму до складу загального місячного оподаткованого доходу (у періоді коли відбулося нарахування) та утримати із суми такого середнього заробітку податок на доходи фізичних осіб за ставками, визначеними в ст.167 Кодексу…»

Керуючись цим розясненням, беручи до уваги, що згадані виплати були здійснені у серпні 2013 року та листопаді 2013 року, на підставі ст.167 Податкового кодексу України, із виплаченої на користь Позивачки суми, що відповідає десятикратному розміру мінімальної заробітної плати 11470,0 грн., було утримано податок за ставкою 15 %, а із суми, яка перевищує цей розмір податок за ставкою 17%. Тому, суд погоджується із доводами Відповідача про те, що із виплачених на користь Позивачки сум коштів податок з доходів фізичних осіб утримано в належному обсязі.

ОСОБА_6 і зборів від 28.03.2014 № 1849, яким Позивачка обґрунтовує свої доводи, суд відхиляє, виходячи з наступного. У резолютивній частині наданого листа зазначено, що запит ОСОБА_1 містить недостатньо інформації для всебічного розгляду та надання податкової консультації по суті порушених питань. Для надання повної відповіді необхідно звернутися до контролюючого органу, додавши копії документів, зокрема, рішення суду.

Позовні вимоги про стягнення з Відповідача несплачених сум відпускних, грошової компенсації за невикористану відпустку, матеріальних допомог на оздоровлення і для вирішення соціально-побутових питань не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики від 12.03.2014 № 273/13/84-14, який обґрунтовано нормами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100 (далі Порядок), «…для виплати середньої заробітної плати за час відпусток розрахунок проводиться виходячи із заробітної плати за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю надання відпустки.» Відповідно до пункту 4 Порядку при обчисленні заробітної плати за останні 12 місяців не враховується компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було надано відпустку на 57 календарних днів з 03 липня 2013 року, то розрахунковим періодом є 12 календарних місяців з липня 2012 року по червень 2013 року. До розрахунку відпускних були включені суми середньомісячної заробітної плати у сумі 4157,60 грн., які були сплачені відповідно до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.01.2011 та Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07.09.2011 по справі №2а-9/11/2316 перед настанням відпустки. Доплата премії, яку Позивачка недоотримала відповідно до розпорядження міського голови №45-р(к) від 08.02.2008 у сумі 931,15 грн., компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати у розмірі 272,84 грн. ( в т.ч. 2009-111,74 грн., 2010-95,92 грн., 2011-57,73 грн., 2012-7,45 грн.) та середньої заробітної плати за час затримки суми, належної працівникові при звільненні за період з 02.12.2008 по 13.11.2013 року у сумі 246942,20 грн. була здійснена 15 листопада 2013 року.

Отже, виплати на загальну суму 248146,19 грн. були нараховані та сплачені на користь ОСОБА_1 не тільки після надання відпустки, а вже і після її звільнення, яке відбулося 03 вересня 2013 року. Відповідно до розяснення Мінсоцполітики від 12.03.2014 №273/13/84-14 у випадку донарахування премії (яка не носить разового характеру) за попередній період, який був розрахунковим мають провести перерахунок середньої заробітної плати, з якої нараховують середню заробітну плату за дні відпусток і матеріальну допомогу. Тому, суд приходить до наступного висновку. Оскільки на користь ОСОБА_1 15 листопада 2013 року було сплачено премію, яку вона недоотримала у 2008 році, то відповідно до Порядку її відпускні не підлягають перерахунку, тому що до розрахункового періоду липень 2012 року червень 2013 року не входить донарахована премія за 2008 рік.

Відповідно пункту 2 Порядку, розрахунок компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи із заробітної плати за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю виплати компенсації. Враховуючи те, що компенсація за невикористані відпустки нараховується аналогічно відпускним, і виплати, які були здійснені на користь Позивачки після її звільнення, не включаються до розрахунку компенсації, суд приходить до висновку, що для стягнення з Відповідача частини суми грошової компенсації за невикористану відпуску у сумі 24507,21 грн. відсутні правові підстави.

Окрім цього, відповідно до пункту 2 Порядку, розрахунок матеріальних допомог здійснюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата. Відповідно до листа Мінсоцполітики від 12.03.2014 №273/13/84-14, при обчисленні середньої заробітної плати за останні 2 місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (зокрема за час вимушеного прогулу). Тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача частини матеріальної допомоги на оздоровлення, та частини матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки суми при звільненні за період з 03.09.2013 р. до 02.07.2015 р. в сумі 279948, 32 грн., суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Стаття 117 Кодексу законів про працю України визначає, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки Позивачкою не доведено неповноту і несвоєчасність розрахунку з нею при звільненні, а Відповідачем спростовані доводи Позивачки щодо необхідності перерахунку відпускних, матеріальних допомог тощо, то суд приходить до висновку, що при звільненні з Позивачкою проведено повний розрахунок, як того вимагає статті 116 Кодексу законів про працю України. Тому, для застосування норми статті 117 Кодексу законів про працю України відсутні правові підстави.

Враховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення вище викладених позовних вимог, не підлягають задоволенню і повязані з ними вимоги, а саме: щодо зобовязання Відповідача здійснювати нарахування та стягнення всіх передбачених чинним законодавством податків і зборів помісячно, за весь період нарахування середньої заробітної плати за час затримки суми при звільненні; здійснити новий розрахунок суми відпускних за 2013 рік та суми грошової компенсації за невикористану відпустку; здійснити передбачені законодавством України стягнення податків і зборів та здійснити коригування фінансової звітності за 2013 рік.

Щодо позовної вимоги здійснити, передбачену Постанова КМ України №159 компенсацію втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати за 2013, 2014, 2015 роки, суд приходить до наступного.

Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159, визначено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Також, і Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» передбачений вичерпний перелік доходів, втрата частини з яких підлягає компенсації, а саме: під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення). Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу. Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Позивачкою не надано доказів того, що певний належний їй дохід був нарахований, але не виплачений Відповідачем. Тому, суд не застосовує норми постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 у спірних правовідносинах.

Щодо позовної вимоги зобовязати департамент виплатити суми середньої плати за вимушений прогул і за час затримки суми, належної працівникові при звільненні, розділити на кількість місяців, за які вона нарахована, і відобразити це у реєстрах обліку та звітності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів), та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована. Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул.

Звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за листопад 2013 року, а також Індивідуальні відомості про застрахованих осіб за формою ОК-5, копії яких надані представниками Відповідача, та зміст яких не оспорюється Позивачкою, свідчать про те, що єдиний внесок на суми середньої плати за вимушений прогул і за час затримки суми, належної працівникові при звільненні, нараховано і відображено у порядку, визначеному законом. Тому, вказана позовна вимога не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, ч.2 ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», ст.167 Податкового кодексу України, ст.ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до департаменту економіки та розвитку виконавчого комітету Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, міський голова м. Черкаси, про стягнення несплаченої частини заробітної плати, відпускних, суми грошової компенсації за невикористану відпустку, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та зобовязання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області протягом 10 днів з моменту його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Соснівський районний суд м. Черкаси.

Головуючий: О.А. Дерунець