Справа №642/5498/15
Провадження №4с/642/29/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Скляренка С.О., за участю секретаря Кротенко А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, заступника начальника Головного управління юстиції у Харківській області начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3, визнання постанови неправомірною, -

Встановив:

До суду звернувся ОСОБА_1 із скаргою, в якій просив визнати постанову старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Харківській області ОСОБА_2 від 05.06.2008 року, якою було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу неправомірною; визнати бездіяльність старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Харківській області ОСОБА_2 щодо не зняття арешту та невжиття інших заходів державним виконавцем, які необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження №7762485 неправомірною, такою, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1; визнати бездіяльність заступника начальника ГУЮ у Харківській області начальника ВДВС ОСОБА_3 по невиконанню контролю за правильністю і повнотою виконання рішень старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 неправомірною.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 зазначив, що під час виконавчого провадження №7762485 особами, дії яких оскаржуються, не були дотримані норми Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій, затв. Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999, а також норми Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», чим було порушено права та інтереси скаржника тривалий час, про що він дізнався лише у грудні 2014 року.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 підтримав доводи скарги та просив суд її задовольнити, посилаючись на наведені в ній підстави.

Старший державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Харківській області ОСОБА_2 та заступника начальника ГУЮ у Харківській області начальник ВДВС ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, належним чином та своєчасно повідомлялися про час та місце судового засідання, заяв про розгляд справи у їх відсутність або про відкладення судового засідання не надано, причина неявки суду невідома.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, вислухавши думку представника заявника, суд прийшов до висновку, що вона є обґрунтованою та підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

20.05.2008 року Ленінським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист по справі №2-1379/08 про стягнення з ОСОБА_1 (боржник) на користь ЗАТ «Ощадбанк» в особі філії Харківське обласне управління (стягувач) суму в розмірі 30599,11 грн..

Як вбачається з листа заступника начальника філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» з корпоративного бізнесу ОСОБА_5 від 13.02.2015 року за № 11/1-2/12-119/51-Б, наданому на письмове звернення ОСОБА_1 від 29.01.2015 року, кредит було погашено в повному обсязі 07.05.2008 року; прострочена заборгованість відсутня; на даний час діючих кредитних договорів та рахунків, відкритих на імя ОСОБА_1 немає. Таким чином, на момент видачі виконавчого листа від 20.05.2008 року, ОСОБА_1 погасив існуючу заборгованість перед ЗАТ «Ощадбанк» та з цього часу не мав кредитних договорів.

Поряд із цим, 05.06.2008 року державним виконавцем Демяненко О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №7762485, якою одночасно накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та було заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу.

Скаржник зазначає, що про наявність виконавчого провадження він дізнався у 2015 році після звернень через свого представника до начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у Харківській обл. ОСОБА_6 та з наданих письмових відповідей.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №31079953 від 16.12.2014 року, 17.06.2008 року за № 7395494 реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано тип обтяження арешт нерухомого майна ОСОБА_1, р. № обтяження 7395494 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 7762485 від 05.06.2008, де заявником є підрозділ примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Харківській області. Обєктом обтяження є не визначення майно, все нерухоме майно. Вказаний арешт був перенесений 20.11.2014 року відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 17374343 від 20.11.2014 державним реєстратором Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції Харківської області ОСОБА_7

Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що про арешт всього його нерухомого майна він дізнався 16.12.2014 року, коли отримав вказаний Витяг № 31079953.

Відповідно до заяви стягувача по виконавчому провадженню № 7762485 ВАТ «Державний ощадний Банк України» Філія Харківське відділення від 25.06.2008 року за вих. № 11/2-08/2104 боржником ОСОБА_1 сума боргу згідно з виконавчим листом по справі № 2-1379/08, виданого Ленінським районним судом м. Харкова 20.05.2008 року, в розмірі 30599,11 грн. сплачена в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження.

На підставі вказаної заяви стягувача 09.07.2008 року державним виконавцем Демяненко О.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Скаржник посилається, що постанову від 09.07.2008 він не отримував, про її існування не знав до часу отримання відповіді від 10.02.2015 року №7294/08.01/В-1, що було надано на звернення представника ОСОБА_1 28.01.2015 року.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання (ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Тобто державні виконавці, як учасники виконавчого провадження, під час здійснення виконавчого провадження зобовязані неухильно дотримуватись вимог вказаного Закону, а також і інших нормативно-правових актів та діяти виключно у спосіб та в межах наданими їм повноваженнями.

Державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право: на виконання рішення суду про стягнення коштів або накладення арешту в порядку, встановленому цим Законом накладати арешт на грошові кошти та інші цінності боржника, в тому числі на кошти, які знаходяться на рахунках та вкладах в установах банків, інших кредитних установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей (абз. 6 ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1-2, 5-7 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення. Державний виконавець у 3-денний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення - п'ятнадцяти днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувачу, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. За заявою стягувача, з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження. Одночасно з винесенням такої постанови державний виконавець може провести опис і арешт майна боржника в порядку, визначеному цим Законом. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами начальнику відповідного органу державної виконавчої служби або до відповідного суду у 10-денний строк.

Тобто державний виконавець має право накласти лише за заявою стягувача та лише з метою забезпечення виконання рішення про майнові стягнення, державний виконавець постановою про відкриття виконавчого провадження вправі накласти арешт на майно боржника (крім коштів) та оголосити заборону на його відчуження лише з дотриманням положень абз. 6 ч. 3 ст. 5 та положень ст. 55 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Законодавцем в ч. 6 ст. 55 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що арешт застосовується: 1) для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації; 2) для виконання рішення про конфіскацію майна боржника; 3) при виконанні ухвали суду про накладення арешту на майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб.

У наданих відповідях, що надійшли до суду разом із скаргою ОСОБА_1 від відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від 10.02.2015 року, 27.02.2015 року, 27.02.2015 року вбачається, що виконавче провадження №7762485 дійсно перебувало на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області та підтверджено факт його відкриття від 05.06.2008 року з одночасним накладенням арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та було заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна та його завершення 09.07.2008 року з порушенням вимог ст.. 38 ЗУ «Про виконавче провадження».

Як вбачається з відповіді заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_6 від 10.02.2015 року № 7294/08.01/В-1, відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення, у 2012 році виконавче провадження № 7762485 знищено у встановленому порядку.

За таких підстав суд приходить до обґрунтованого висновку про правомірність вимог скаржника та визнає постанову старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 05.06.2008 року, якою було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу, неправомірною.

Щодо вимоги скаржника визнати бездіяльність старшого державного виконавця Демяненко О.М. щодо не зняття арешту та невжиття інших заходів державним виконавцем, які необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження №7762485 неправомірною, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у випадках фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

У відповіді начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_8 від 27.02.2015 року № 7707/08.01/В-1 зазначено, що в ході виконання даного виконавчого провадження державним виконавцем встановлено, що згідно заяви стягувача ВАТ «Державний ощадний Банк України» Філія Харківське відділення від 25.06.2008р. вих. №11/2-08/2104 боржником ОСОБА_1 сума боргу згідно з виконавчим листом по справі №2-1379/08, виданого Ленінським районним судом м. Харкова 20.05.2008 р., в розмірі 30599,11 грн. сплачена в повному обсязі до відкриття виконавчого провадження, тому на цій підставі 09.07.2008 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Ураховуючи викладене, керуючись п. 8 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», 09.07.2008 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Згідно постанови про закінчення виконавчого провадження №7762485 від 09.07.2008 року державним виконавцем порушено вимоги ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній до 08.03.2011 року), а саме: не зазначено про наслідки завершення виконавчого провадження не припинено чинність арешту майна боржника, накладеного на все майно ОСОБА_1 постановою про відкриття виконавчого провадження №7762485 від 05.06.2008 року.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, з урахуванням вимог ч. 1-2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» та визнання факту порушення державним виконавцем Демяненко О.М. згідно відповіді начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_8 від 27.02.2015 року №7707/08.01/В-1, судом встановлено, що державний виконавець Демяненко О.М. зобовязана була припинити чинність арешту майна боржника ОСОБА_1, що не було зроблено. За таких підстав, діяння державного виконавця Демяненко О.М., що виразилися у бездіяльності всупереч вимогам ч. 1-2 ст. 38 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо не зняття арешту та невжиття інших заходів державним виконавцем, які необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження №7762485 неправомірною, такою, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1

З вищезазначеної відповіді від 27.02.2015 року №7707/08.01/В-1 також вбачається, що керуючись ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» 26.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про звільнення майна боржника з-під арешту. Державним реєстратором прав на нерухоме майно відмовлено у державній реєстрації обтяження припинення, оскільки постанова №7762485 від 26.02.2015 року не відповідає вимогам п. 24 постанови Кабінету Міністрів України «про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно» від 26.10.2011 року №1141, а саме в постанові відсутній податковий номер боржника.

Доказів зняття арешту від відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області до суду не надходило, що свідчить про тривалість порушення прав та інтересів ОСОБА_1, адже арешт накладений ще 05.06.2008 року, після чого внесений до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та перенесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20.11.2014 року і до цього часу не надано доказів його припинення та анулювання запису в реєстрі, а отже строки на звернення до суду скаржником не порушені та це право на звернення виникає в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її права чи свободи.

Надаючи правову оцінку діянню заступника начальника Головного управління юстиції у Харківській області начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження», контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, та керівник вищестоящого органу. Керівник органу державної виконавчої служби при здійсненні контролю за діями державного виконавця під час виконання рішень, якщо вони суперечать вимогам Закону, вправі своєю постановою скасувати постанову, акт, інший процесуальний документ, винесений у виконавчому провадженні державним виконавцем, який йому підпорядкований, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, передбаченому цим Законом. Постанова керівника органу державної виконавчої служби може бути оскаржена сторонами виконавчого провадження до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду в 10-денний строк з моменту її винесення.

Як вбачається з відповіді заступника начальника головного територіального управління юстиції з питань державної виконавчої служби головного територіального управління у Харківській області ОСОБА_9 від 08.06.2015 року №28835/07-35/07 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_4 від 01.06.2015 року №аз1/01-06/15,в період виконавчого провадження ВП №7762485 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Ощадбанк» в особі філії Харківське обласне управління суму в розмірі 30599,11 грн. на посаді заступника начальника Головного управління юстиції у Харківській області начальника відділу державної виконавчої служби був призначений ОСОБА_3, який на теперішній час звільнений з займаної посади.

Тобто, саме заступника начальника ГУЮ у Харківській обл. начальник ВДВС ОСОБА_3 є особою, яка в силу положень ч. 1-2 ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» здійснював контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем по виконавчому провадженню № 7762485, який і вчинив неправомірні діяння, а саме бездіяльність, яка полягає у невиконанні контролю за правильністю і повнотою виконання рішень старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у Харківській області ОСОБА_2 щодо вчинення неправомірних діянь (дій та бездіяльності), що детально описані вище.

Положення Інструкції про проведення виконавчих дій, затв. Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 в редакції 26.05.2008 не суперечать вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» та не встановлюють інший обовязок діянь державним виконавцям та начальникам відповідного підрозділу.

Виходячи з меж заявлених вимог, системного аналізу положень законодавства України та наданих доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог ОСОБА_1

Приймаючи до уваги викладене, керуючись вимогами ст.ст. 383, 386-387 ЦПК України, ст. ст.. 1, 5, 8, 10, 24, 37, 38, 55 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 14.03.2007 року, суд -

У х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2, заступника начальника Головного управління юстиції у Харківській області начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3, визнання постанови неправомірною - задовольнити.

Визнати постанову старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 05.06.2008 року, якою було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику лише в межах суми боргу, - неправомірною.

Визнати бездіяльність старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 щодо незняття арешту та невжиття інших заходів державним виконавцем, які необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження №7762485 неправомірною, такою, що порушує права та законні інтереси ОСОБА_1.

Визнати бездіяльність заступника начальника Головного управління юстиції у Харківській області начальника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_3 по невиконанню контролю за правильністю і повнотою виконання рішень старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 неправомірною.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя С.О.Скляренко