Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/4504/15 Головуючий у 1 інстанції: Олійник М.Ю.
Є.У.№ 321/654/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

ОСОБА_2

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу Державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до відділу Державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на майно та зняття з нього арешту,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 03 листопада 2014 року державний виконавець відділу Державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції ОСОБА_7 за місцем тимчасового проживання ОСОБА_5 в смт. Михайлівка по вул. Коноваленко, 72, склав акт опиту та арешту майна при примусовому виконанні виконавчого листа без номера, виданого Михайлівським районним судом 12 березня 2014 року, яким наклав арешт, зокрема, на м'який куток, стіл обідній, табуретки - 2 шт., полку навісну - 2 шт., стіл розділочний, шафу мийку, стіл розділ очний, шафи навісні - 2 шт., шафу навісну кутову, морозильну камеру «Індезід», дві супутникові тарілки, мікрохвильову піч «Вітек». Позивач ОСОБА_6 стверджує, що вказане майно не належить боржнику ОСОБА_5, а належать їй на праві власності, що підтверджується наявними у неї відповідними накладними та гарантійними документами. Державний виконавець при накладенні арешту не впевнився, кому саме належить це майно.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд, визнати право на майно та зняти з нього арешт.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 червня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на наступне майно: куток кухонний, що складається із м'якого кутка, стола обіднього та двох табуреток; шафу кухонну навісну для кухні, світло - коричневого кольору; шафу з мийкою, світло - коричневого кольору; морозильну камеру «Індезіт», білого кольору; комплект супутниковий на дві тарілки; мікрохвильову піч «Вітек» сірого кольору.

Знято арешт з наступного майна: кутка кухонного, що складається із м'якого кутка, ctojb обіднього та двох табуреток; шафи кухонної навісної для кухні, світло - коричневого кольору; шафи з мийкою, світло - коричневого кольору; морозильної камери «Індезіт», білого кольору, комплекту супутникового на дві тарілки; мікрохвильової печі «Вітек» сірого кольору, що б>і накладений, згідно акту опису та арешту майна серії ВП №46265371 від 14 квітня 2015 року, державним виконавцем Рижковим А.І.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ВДВС Михайлівського РУЮ Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, пославшись на ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", встановив належність позивачеві майна, яке вона просила виключити з акту опису та арешту.

Судова колегія вважає,що на підставі ст. ст. 316, 317, 391 ЦК України, суд першої інстанції правильно виходив з доведеності порушення прав власника у зв'язку з накладенням арешту на його майно.

Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису", за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, суди розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Отже, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи щодо того, що за адресою, за якою було здійснено опис та арешт майна боржник не зареєстрований, факт належності йому описаного майна не підтверджений.

Натомість за ст. 10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічним чином питання обов'язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК, за якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач надала наявні у неї накладні про придбання кухонних меблів та комплектів супутникового ТБ, морозильну камеру та мікрохвильову піч.

Зазначене майно знаходилося з місцем проживання та реєстрації позивача, у наданих документах про купівлю зазначеного майна зазначене її прізвище.

Посилання апелянта на те, що документи, надані позивачем містять недоліки оформлення та не були надані при здійсненні виконавчих дій не є підставою для відмови у задоволенні позову. Суд правильно виходив з того, що підробка або фальсифікація документів невстановлена, вони містять реквізити продавця та покупця, завірені печаткою тож підстав вважати їх виготовленими задля уникнення арешту майна немає.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділу Державної виконавчої служби Михайлівського районного управління юстиції Запорізької області відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: