Номер провадження 2/756/1141/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Кричиної А.В.

при секретарі - Шевчук П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась із вказаним позовом до відповідачів, згідно якого після збільшення розміру позовних вимог (а.с. 98-99) просила суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь позивачки грошові кошти в розмірі 15378,79 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1948,80 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в мережі «Інтернет» наприкінці серпня 2014 року позивачкою було прочитано інформацію про організацію ОСОБА_2 туру з 13.11.2014 року до 18.11.20414 року на відбірковий матч національних збірних з футболу. Ціна туру відповідно до програми складає 350 євро на одну людину без врахування ціни на футбольний матч. Організатор повідомив, що здійснює візову підтримку, що узгоджувалось з рекламним повідомленням на відповідному сайті. 09.09.2014 року позивачкою через банківське відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» було перераховано кошти в розмірі 5200,00 грн., що еквівалентно 300 євро, на банківську карту НОМЕР_1, яка була зазначена ОСОБА_2 під час електронної переписки. Наступний платіж в розмірі 6830,00 грн., що еквівалентно 350 євро було здійснено 26.09.2014 року. Відповідач отримав вказані кошти. Як вбачається із повідомлення відповідача, інформації із сайту візового центру Бельгії документи для отримання візи ОСОБА_2 подав 16.10.2014 року. Проте позивач вчасно візу не отримав, у зв'язку з чим не здійснив поїздку в тур. Між сторонами, як стверджує позивачка, фактично склались правовідносини, що притаманні договору про туристичне обслуговування. Відповідачі не надали обіцяних послуг щодо туру, не повернули сплачені кошти, чим порушили права позивача.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення коштів. ( а.с.66-69).

Ухвалою суду від 04.09.2015 року зустрічний позов ОСОБА_2 залишений без розгляду, відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Позивач в судове засідання не з'явилась, повідомлялась судом належним чином, в позові зазначила, що просить суд розглянути справу без її участі, постановити рішення по суті заявлених вимог.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання повторно не з'явились, про розгляд справи повідомлялись судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з зазначеним суд, визнає неявку відповідача без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, про що в справі містяться відповідні документи, заяв, заперечень, клопотань суду не надавала, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у її відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст. ст. 10, 11 ЦПК України: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що через мережу «Інтернет» ОСОБА_2 як фізична особа здійснював допомогу в організації подорожі бажаючих за кордон на відбірковий матч національних збірних з футболу з 13.11.2014 року до 18.11.2014 року. (а.с. 10-14)

Як вбачається з матеріалів справи позивач 09.09.2014 року через відділення банку ПАТ КБ «ПриватБанк» перерахувала кошти в розмірі 5200,00 грн. на рахунок НОМЕР_1 ОСОБА_3 (а.с. 26) та як зазначила позивач та не заперечував відповідач 26.09.2014 року ОСОБА_1 перерахувала кошти в розмірі 6830,00 грн. Вказані кошти були витрачені відповідачем для придбання на ім'я позивачки та її чоловіка квитків для авіа перельоту, квитків на футбольний матч. Отже, безпідставно не присвоєні.

Позивач в позовній заяві стверджує, що між сторонами фактично виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про туризм».

Згідно ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов'язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов'язується оплатити його.

До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом.

Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

У договорі на туристичне обслуговування зазначаються істотні умови договору: строк перебування у місці надання туристичних послуг із зазначенням дат початку та закінчення туристичного обслуговування; характеристика транспортних засобів, що здійснюють перевезення, зокрема їх вид і категорія, а також дата, час і місце відправлення та повернення (якщо перевезення входить до складу туристичного продукту); готелі та інші аналогічні засоби розміщення, їх місце розташування, категорія, а також строк і порядок оплати готельного обслуговування; види і способи забезпечення харчування; мінімальна кількість туристів у групі (у разі потреби) та у зв'язку з цим триденний строк інформування туриста про те, що туристична подорож не відбудеться через недобір групи; програма туристичного обслуговування; види екскурсійного обслуговування та інші послуги, включені до вартості туристичного продукту; інші суб'єкти туристичної діяльності (їх місцезнаходження та реквізити), які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту; страховик, що здійснює обов'язкове та/або добровільне страхування туристів за бажанням туриста, інших ризиків, пов'язаних з наданням туристичних послуг; правила в'їзду до країни (місця) тимчасового перебування та перебування там; вартість туристичного обслуговування і порядок оплати; форма розрахунку.

З матеріалів справи, вбачається, що письмовий договір про надання туристичних послуг між сторонами не укладався, відсутні докази щодо досягнення згоди про всі істотні умови договору. Інтернет переписка, розцінюється судом, не як письмовий договір по наданню туристичних послуг, а як перемовини, щодо організації спільної поїздки.

У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено, що між сторонами укладався договір про туристичне обслуговування в усній формі, що між ними взагалі наявні договірні правовідносини, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 509, 901, 903 ЦК України, ст. ст. 3 - 14, 27 - 30, 60, 88, 209, 213 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу може бути подано до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м.Києва.

Суддя