Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 335/1302/15-ц Головуючий у 1 інстанції Кравченко Л.Ю.
Провадження № 22-ц/778/3856/15 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Заопріжжя від 27 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання.

В позові зазначала, що 17.05.2013 року між нею та ОСОБА_4 укладено договір довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_4 зобов'язався забезпечити їй належне утримання та догляд, а вона передає у власність йому житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Під час відсутності ОСОБА_4 догляд повинна здійснювати його дружина - ОСОБА_5

ОСОБА_4 належним чином умови договору не виконує. Посилаючись на зазначене, ОСОБА_3 просила суд розірвати договір довічного утримання від 17.05.2013 року, укладений між нею та ОСОБА_4

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Заопріжжя від 27 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в заявлених вимогах, районний суд виходив з того, що судом невстановлені обставини, які б свідчили про порушення істотних умов договору довічного утримання.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до статті 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду, зокрема, на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належало 73/100 частки будинку АДРЕСА_1.

17 травня 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Морозовою В.М. за №1155 ( а.с.9)

Згідно умов вказаного договору довічного утримання позивачка передала у власність ОСОБА_4 73/100 частки будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_4 разом з дружиною ОСОБА_5 зобов'язалися довічно повністю утримувати (доглядати) ОСОБА_3 у тому числі забезпечувати її їжею, одягом, необхідною допомогою, включаючи і медичну, що має грошовий еквівалент, і оцінюється сторонами за спільною згодою в розмірі 1000 грн. на місяць, з необхідністю індексації.

Позивач, звертаючись з зазначеним позовом до суду зазначала, що відповідач та третя особа не виконують умови договору, не надають їй необхідну допомогу, вона не відчуває моральної та матеріальної підтримки, хоча за станом здоров»я потребує уважного ставлення до себе.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачем на підтвердження заперечень проти позову надано копії квитанцій про купівлю продуктів харчування та інших речей. Однак ці квитанції не підтверджують виконання умов договору на суму 1000,00 грн на місяць. Більш того, дати квитанцій свідчать про купівлю продуктів, починаючи з кінця 2014р., тобто з часу, коли позивач почала відкрито заявляти претензії до відповідача з приводу невиконання ним умов договору. Жодних доказів виконання умов договору з часу його укладення, відповідачем суду не надано. Договір довічного утримання носить тривалий характер та вимагає від набувача постійного і систематичного виконання своїх обов'язків відповідно до умов договору.

Також, з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 вбачається численні захворювання у позивача, які потребують постійної уваги та лікування, а трофічні язви голені потребують лікуванню у хірургічному відділенні. Однак, відповідачем не надано жодних доказів купівлі ліків для позивача, надання йому необхідної медичної допомоги, створення умов для проходження медичного лікування. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає постійно з позивачем. При його відсутності з його показань та показань свідка ОСОБА_7 вбачається, що відповідач залишав гроші ОСОБА_7, щоб остання доглядала за позивачем, однак крім показів зазначених осіб, письмовими доказами це не підтверджується. Більш того, відповідно до умов договору, його виконання покладено на відповідача та третю особу ОСОБА_5, а не на інших осіб.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що районний суд прийшов помилкового висновку, що факт невиконання відповідачем своїх обов'язків за договором довічного утримання є недоведеним, так як з часу укладення договору відповідач неналежно виконував взяті на себе зобов»язання, що є підставою для розірвання договору довічного утримання з підстав ст. 755 пункту 1 частини першої ЦК України.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Виходячи з зазначених підстав, колегія суддів повертає у власність ОСОБА_3 спірну частку будинку в зв'язку з розірванням договору довічного утримання.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що факт невиконання відповідачкою своїх обов'язків за договором довічного утримання є недоведеним, що свідчить про порушення судом вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України та не врахував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, а тому з підстав ст. 309 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення заявлених вимог.

З підстав ст.88 ЦПК України колегія суддів стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати відповідно до ставки судового збору, визначеній Законом України «Про судовий збір», оскільки вони документально підтверджені.

Керуючись ст.ст.303,309; 316; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 27 квітня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 17 травня 2013 року за № 1155, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Повернути у власність ОСОБА_3 73/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 365 грн.40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: