Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/5129/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 27 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2015 року

встановила:

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «Мегабанк» в особі Житомирського центрального регіонального відділення публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі ПАТ «Мегабанк») звернулося з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь 177 976,27 грн заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що 24.01.2008 р. між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 09-05П/2008, за умовами якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 200 000 грн на строк з 24.01.2008 р. по 23.01.2018 р. зі сплатою 17,7% річних за користування кредитом. В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено договори поруки, за умовами яких поручителі відповідають за порушення зобовязань ОСОБА_1 як солідарні боржники. Починаючи з лютого 2013 року відповідач ОСОБА_1 зобовязання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого, станом на 31.08.2014 р. виникла заборгованість в розмірі 177 976,27 грн. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 177 976,27 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» по 879,01 грн судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять рішення суду в частині стягнення штрафів в сумі 46 138,23 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові. Апелянти посилаються на те, що суд не врахував їх скрутне матеріальне становище.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.526, ч.1 ст.530 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як видно з матеріалів справи, 24 січня 2008 року між відкритим акціонерним товариством „Мегабанк, правонаступником якого є ПАТ „Мегабанк, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №09-05П/2008, за умовами якого банк зобовязався надати ОСОБА_1 грошові кошти (кредит) у розмірі 200 000 грн на строк з 24 січня 2008 року до 23 січня 2018 року, а ОСОБА_1 зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 17,7 процентів річних (а.с.8-10).

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 24 січня 2008 року між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3 укладено договори поруки № 09-05П/2008 п та № 09-05П/2008 п, за умовами яких поручителі відповідають перед банком за порушення зобовязання боржником як солідарні боржники, включаючи сплату боргу за кредитом, процентів, неустойки, комісійних винагород, відшкодування збитків.

У подальшому розмір відсотків за користування кредитом банком було збільшено до 25% у порядку, визначеному пунктом 3.3.3. кредитного договору (а.с.91).

Свої зобовязання за договором банк виконав, що не заперечується ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.08.2014 р. виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 177 976 грн 27 коп, а саме: заборгованість по кредиту 99 812,00 грн, в тому числі сума прострочених платежів по кредиту за графіком платежів за період з 01.02.2013 р. по 31.08.2014 р. включно складає 31 505 грн.; залишок нарахованих та несплачених відсотків 32 026,04 грн, штрафи 46 138,23 грн., в т.ч. штраф за несвоєчасно сплачену частину кредиту - 3 150 грн, штраф за несвоєчасно сплачені відсотки за користування кредитом 2 987,73 грн, штраф за нездійснення страхування свого життя - 20 000 грн, штраф у звязку ненаданням банку документів та інформації щодо фінансового стану 20 000 грн (п.7.2 кредитного договору) (а.с.26).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст.ст. 1054, 526, 530, 543 ЦК України та обґрунтовано стягнув з боржника та поручителів в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 177 976 грн 27 коп.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В апеляційній скарзі апелянти просили зменшити розмір неустойки, посилаючись на те, що боржник ОСОБА_1 являється інвалідом другої групи, отримує пенсію по інвалідності, ОСОБА_2 ніде не працює, господарства не веде, ОСОБА_3 являється пенсіонером.

Дані обставини не являються такими, що мають істотне значення в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України та існували на момент укладення кредитного договору, а тому колегія суддів до уваги їх не бере.

Так, з матеріалів справи видно, що другу групу інвалідності ОСОБА_1 було встановлено з 01.01.2004 р. по 31.03.2015 р, тобто ще до укладення ним кредитного договору (а.с.102).

За довідкою Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі №16212/08 від 30 червня 2015 р. на даний час ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності. Наведене свідчить, що стан здоровя боржника на даний час покращився і він являється працездатним.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: