АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/3979/15 Головуючий 1 інстанції
Категорія: договірні Доповідач Гальянова І.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого , судді: Гальянової І.Г.,

суддів: Колтунової А.І.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря: Сватенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, роз»яснення рішення апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2015 року та виправлення в ньому описки у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку та стягнення моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково.

Змінено рішення Харківського районного суду Харківської області від 09 квітня 2015 року та виключено з мотивувальної його частини посилання суду на набуття ОСОБА_6 права власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята під житловим будинком та частину земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування за адресою: с. Ржавець, вул.1-го Травня, 27, Харківського району Харківської області як на підставу відмови ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

24 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся з заявою в якій просить роз»яснити йому вказане рішення апеляційного суду в частині підстав відмови йому в задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди, зазначаючи, що такою підставою суд апеляційної інстанції вважав , що ОСОБА_4 не спричинив йому моральної шкоди , оскільки відповідно до ст. 319 та ч.1 ст. 312 ЦК України законно користується земельною ділянкою в с.Ржавчик по вул. 1 Травня 27, що не порушує його прав та вказаний висновком не відповідає зазначеним нормам ЦК України та порушує його право власності на зазначену земельну ділянку.

Як на підставу роз»яснення зазначеного рішення суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 також посилається на невідповідність висновків суду апеляційної інстанції щодо набуття ОСОБА_4 у встановленому законом порядку права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за зазначеною вище адресою, наявним у справі доказам , у зв»язку з чим просить роз»яснити якими нормами матеріального права керувався суд визнаючи , що ОСОБА_4 у встановленому законом порядку придбав зазначений житловий будинок з надвірними будівлями.

Як на підставу ухвалення додаткового рішення суду ОСОБА_3 посилається на те, що при ухваленні зазначеного рішення суду, апеляційним судом не дана правова оцінка рішенню апеляційного суду Харківської області про відмову ОСОБА_4 в задоволенні позовних вимог щодо визнання за ним права власності на зазначену земельну ділянку та ухвалі апеляційного суду Харківської області від 06.05 2011 року , а також відповідям Головного Управління юстиції від 30.08 2012 року та Міністерства юстиції від 16.10.2014 року. ОСОБА_3 та також зазначає, що посилаючись на вимоги ст. 61 ЦПК України, апеляційний суд не зазначив які докази не підлягають доказуванню в зазначеній справі.

Як на підставу виправлення описки в зазначеному рішенні суду, ОСОБА_3 зазначає на те, що в мотивувальній частині рішення невірно зазначено його прізвище ,замість «Олефір», вказано «Оліфір» .

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, судова колегія приходить до висновку , що вказана заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно до вимог ч.1 ст. 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановлює ухвалу, в якій роз»яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Як свідчить рішення апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2015 року, погоджуючись з висновком суду першої інстанції стосовно відмови позивачу в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування йому ОСОБА_4 моральної шкоди, суд апеляційної інстанції також зазначив на те, що відповідач ОСОБА_4 у встановленому законом порядку набув право власності на зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями, які знаходяться на належній на праві власності позивачу земельній ділянці , а у відповідності до вимог ч.1 ст. 319 ч.1 ст. 312 ЦК України , відповідач не може бути позбавлений права користування належним йому житловим будинком з надвірними будівлями, підстави вважати, що саме винними діями відповідача, щодо користування належною позивачеві земельною ділянку , позивачу спричинена моральна (немайнова) шкода, відсутні.

Рішення апеляційного суду Харківської області є зрозумілим , тоді як незгода ОСОБА_3 з такими висновками суду , у відповідності до вимог вказаної норми ЦПК України, не є підставою для його роз»яснення.

В ч.1 ст. 220 ЦПК України встановлено вичерпний перелік підстав, відповідно до яких суд, що ухвалив рішення за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи може ухвалити додаткове рішення, а саме якщо : 1) стосовно якої - небудь позовної вимоги ,з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення ;2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати ;3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати.

В роз»ясненнях, які містяться в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, незгода ОСОБА_3 з висновками суду апеляційної інстанції, не є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Між тим, як свідчить вказане рішення апеляційного суду від 18.06.2015 року, в його мотивувальній частині допущена описка щодо прізвища позивача та зазначено ,замість «Олефір» - «Оліфір», і це у відповідності до вимог ч.1 ст. 219 ЦПК України, є підставою для виправлення такої описки та задоволення заяви ОСОБА_3 в цій частині.

Керуючись ст.ст. 219, 220, 221, 208, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_3 задовольнити частково.

Виправити допущену в мотивувальній частині рішення апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2015 року описку, зазначивши прізвище позивача «Олефір», замість «Оліфір».

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі та роз»яснення рішення апеляційного суду Харківської області від 18 червня 2015 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення на у відповідності до ст. 324 ЦПК України , оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий, суддя :

Судді :