провадження 2/201/2811/2015
УХВАЛА

20 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ Фірма «Ферронік» про визнання договору незаконним та зобовязання розірвати договір, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 07 липня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ Фірма «Ферронік» про визнання договору незаконним та зобовязання розірвати договір.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року ОСОБА_1 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судових витрат по справі - відмовлено.

Однак вказана позовна заява не відповідала вимогам п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 2, ч. ч. 4, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України, тому ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року позов було залишено без руху, а позивачу запропоновано у встановлений строк усунути недоліки з додержанням вимог п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 2, ч. ч. 4, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

Ухвали судді від 09 липня 2015 року були отримані позивачем 10 липня 2015 року та в звязку з чим останнім до суду було подано заяву від 13 липня 2015 року на виконання ухвали та уточнену позовну заяву.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Зазначені вимоги процесуального закону були виконані та постановлено ухвалу, в якій зазначено підстави залишення заяви без руху та про що повідомлено позивача та надано йому строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, однак в супереч вище вказаного позивач вимоги ухвали не виконав.

Крім того слід зазначити, що п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У звязку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

З урахуванням вимог статті 11 ЦПК суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону № 3674-VI, з власної ініціативи.

Пунктом 13 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме: якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

З урахуванням зазначеного та вище викладеного та враховуючи уточнену позовну заяву, яку подано позивачем з метою усунення недоліків у позові, останнім не було усунуто недоліки у повному обсязі, оскільки позивач не уточнив склад осіб, які будуть брати участь у справі, а саме: слід було в якості відповідача або третьої особи вказати ПСМП «Строїтель-П» з зазначенням його повного найменування (без скорочень), місцезнаходження, поштового індексу згідно поштової індексації, оскільки спірні правовідносини торкаються і його інтересів і без нього справу розглянути не можливо; позивач не уточнив позовні вимоги, а саме: у позовних вимогах не зазначив сторони за договором, який він просить визнати незаконним та зобовязати відповідача розірвати; позивач у позовній заяві не уточнив обставини, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги та самі позовні вимоги (предмет та підстави позову, а також відповідність вимогам, які містяться у спеціальному законодавстві), оскільки у разі предявлення позову про захист прав споживачів відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» у заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; способи захисту, яких суд може вжити, тощо, також слід зазначити, що згідно інформації автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» позивач вже неодноразово звертався до суду з антологічними позовними заявами та ухвалами судів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, які на даний час оскаржені позивачем але не скасовані апеляційним судом, було відмовлено у відкритті провадження по справам, однак слід звернути увагу позивач, що ч. 7 ст. 122 ЦПК України передбачено, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному звернення до суду з таким самим позовом, а тому з викладеного витікає, що позивач зловживає правом на звернення до суду за захистом, оскільки звертається до суду з однаковими вище вказаними позовними заявами ніяким чином не обґрунтовує вище вказане та при цьому постійно просить суд звільнити його від сплати судового збору (судових витрат) за подання до суду позовних заяв і апеляційних скарг; позивачем враховуючи його позовні вимоги (кількість вимог немайнового характеру (вимога про визнання договору незаконним та вимога про зобовязання розірвати договір) не було сплачено судовий збір, а саме: за кожну позовну вимогу окремо, у загальному розмірі 487 гривень 20 коп (243, 60 грн. х 2 = 487, 20 грн.) відповідно до п. п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», також про зазначене вказано у п. 13 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме: якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), крім того також не можуть бути взяті до уваги можливі посилання позивача, що при зверненні до суду з зазначеною позовною заявою останнім була подана заява про звільнення його від сплати судових витрат, оскільки ухвалою судді від 09 липня 2015 року, яку отримав позивач, в задоволенні зазначеного клопотання відмовлено, слід звернути увагу, що більше до суду заяв чи клопотань про звільнення від сплати судового збору чи відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк чи зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи позивач до суду по цій справі не подавав, крім того не можуть бути взяті до уваги посилання позивача, що його позовна заява ґрунтується на Законі України «Про захист прав споживачів, а тому він не повинний сплачувати судові витрати, однак враховуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, останній в даному випадку не є споживачем урозумінні зазначеного закону, оскільки згідно п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника, крім того суду не було достатньо обґрунтовано підстави звернення до суду саме з зазначеною заявою (звільнення від сплати всіх судових витрат). Також слід зазначити, що розмір судового збору, який підлягає сплаті згідно п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з вказаною позовною заявою не є значним, а тому в звязку з вище викладеним позивачем не було усунуто недоліки перелічені в ухвалі судді.

Позивач з метою усунення недоліків у цьому позові до суду заяв та документів, згідно електронного реєстру вхідної кореспонденції станом на 20 липня 2015 року, не подавав та з заявою про продовження строку для усунення недоліків у позові не звертався, тому згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ Фірма «Ферронік» про визнання договору незаконним та зобовязання розірвати договір вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя