1Справа № 335/3899/15-ц 2/335/1251/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

при секретарі Смоляк А.К.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Виенна ОСОБА_7», про відшкодування матеріальної та майнової шкоди внаслідок пошкодження майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ПАТ «УСК «Княжа Виенна ОСОБА_7», про відшкодування матеріальної та майнової шкоди внаслідок пошкодження майна, мотивуючи свої вимоги наступним.

26.07.2014 р. о 10:05 год. в м. Запоріжжя по вул. Брянській внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю автомобіля Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, було пошкоджено автомобіль ВАЗ 217030, що належить батькові позивача ОСОБА_5 В межах справи про адміністративне правопорушення відносно позивача було проведено судову автотехнічну експертизу та встановлено відсутність у діях позивача ОСОБА_3 порушень Правил дорожнього руху України. Оскільки в діях позивача вини немає, та з урахуванням висновків експертизи, винним в ДТП є водій ОСОБА_4

Сума матеріальної шкоди згідно з висновком звіту автотоварознавчого дослідження складає 3 248,59 гривень. Крім того, під час ДТП були пошкоджені двері та заднє ліве крило автомобіля, внаслідок чого необхідно здійснити установку підкрилку заднього лівого крила на суму 646,86 гривень та заміна шумоізоляції на суму 2 000 гривень. Також позивачем було витрачено 400,00 гривень на проведення вказаного вище дослідження та 104,57 гривень на запрошення відповідача до участі у проведенні дослідження.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 1166, 1187 Цивільного кодексу України, позивач вказує, що відповідач має відшкодувати шкоду як особа, що її завдала. При цьому, оскільки шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки шкода відшкодовується незалежно від наявності вини такої особи. Відповідно до листа ПАТ «УСК «Княжа Виенна ОСОБА_7», відповідач або власник автомобіля відповідача ОСОБА_6 не звертались за страховим відшкодуванням.

Також, на підставі ст. 1167 Цивільного кодексу України позивач зазначає про завдання йому моральної шкоди, яка виразилась у психічних переживаннях, порушенням звичного укладу життя та ін. Автомобіль належить батькові позивача, який він придбав за власні кошти, які тривалий час ретельно збирав, і пошкодження автомобіля стало для батька неприємною звісткою, що відбулось на їх стосунках. Моральну шкоду оцінює у 3 000 гривень.

Просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, у розмірі 6400,02 гривень, моральну шкоду в розмірі 3 000,00 гривень та судові витрати 487,20 гривень.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позов не визнали, просили у задоволенні позову відмовити. За змістом поданих суду заперечень проти позову, відповідач не вважає себе винним у ДТП, оскільки його вина не підтверджена відповідними доказами. Так, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2014 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за статтею 124 КУпАП. В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявний висновок автотехнічної експертизи, під час якої було досліджено лише транспортний засіб позивача. Вина відповідача постановою суду не підтверджена. За змістом вимог статті 1188 Цивільного кодексу України у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди, жоден із них не має права на відшкодування. Відповідач звернувся до Моторного страхового бюро України із повідомленням про ДТП, з огляду на що вимоги позивача мають бути спрямовані до ПАТ «УСК «Княжа Виенна ОСОБА_7». Також вважає необґрунтованим розмір моральної та матеріальної шкоди, оскільки матеріальні витрати на суму 2646,86 гривень (заміна шумоізоляції та підкрилку заднього лівого крила) не підтверджені, а особа, що проводила автотоварознавче дослідження, не мала права на його проведення. Позивач не надав доказів заподіяння моральної шкоди. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не з'явились, про дату, час, та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином рекомендованими листами із повідомленнями, причин неявки суду не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. За таких обставин та з урахуванням думки сторін суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Представник третьої особи ПАТ «УСК «Княжа Виенна ОСОБА_7» у судове засідання не з'явився, про дату, час, та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином рекомендованим листом із повідомленням. Надіслав письмові пояснення у яких зазначив, що необхідною ознакою визнання випадку страховим та проведення страхової виплати є встановлення уповноваженим органом особи, винної у ДТП, і яка несе відповідальність за збитки. За відсутності вини встановлення цивільно-правової відповідальності неможливе. ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності не притягнуто, його віна не підтверджена, отже, цивільно-правова відповідальність не настала. Крім того, ні позивач, ні відповідач порушення статей 33,35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів" не звертались до страховика з повідомленням про настання ДТП, у зв'язку з чим шкода має відшкодовуватись винною особою. Просив розглянути справу за його відсутності з урахуванням наданих ним пояснень. За таких обставин та з урахуванням думки сторін суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_8, яка є дружиною позивача пояснила, що ДТП потягло сімейні конфлікти, чоловік був пригніченний, а його батько дуже розсердився та тривалий час не дозволяв користуватися автомобілем. В наслідок цього їм доводилося їздити на маршрутці, дорога займала тривалий час. Автомобіль - це єдиний їх транспортний засіб, підприємство, де працює чоловік, не надавало іншого транспортного засобу.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

26.07.2014 о 10.05 годин в місті Запоріжжі по вулиці Брянській, 15, сталася ДТП за участю автомобілів ВАЗ 217030, державний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_3, та Volkswagen Passat, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4

У результаті зіткнення автомобілі отримали технічні ушкодження.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ст. 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відшкодування шкоди, а саме:

1.наявність шкоди,

2.протиправність поведінки особи, що завдала шкоду,

3.причинний звязок між заподіяною шкодою та протиправною поведінкою,

4.вина особи, що завдала шкоду.

Згідно з частиною другою статті 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, діюче законодавство обовязковою умовою відшкодування майнової шкоди визначає наявність вини особи, а доказом існування такої вини є доведеність неправомірності рішення, дії або бездіяльності цієї особи.

Відповідно до частини 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тобто, в даному спірному випадку, доведенню позивачем належними і допустимими доказами, в тому числі, підлягає неправомірність дій водія ОСОБА_4 та, відповідно, його вина у спричиненні позивачу шкоди.

На підтвердження цих обставин, які підлягають доказуванню, позивач посилається на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 5 листопада 2014 р. про закриття провадження в адміністративній справі № 335/8890/14-п, провадження № 3/335/1292/2014 відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 18 червня 2015 р. вказана вище постанова суду першої інстанції залишена без змін.

Дана постанова суду є належним і допустимим доказом правомірності дій водія ОСОБА_3 і відсутності його вини в ДТП, але, водночас, ця постанова суду не є належним і допустимим доказом протиправності дій іншого водія ОСОБА_4 і не доводить його вини в даній ДТП, оскільки невинуватість одного з учасників ДТП не свідчить автоматично про вину іншого учасника ДТП в даній пригоді.

Як встановлено у судовому засіданні, відносно ОСОБА_4 протокол про адміністративне правопорушення не складався, постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності судом не приймалась. Отже, на даний час відсутні належні та допустимі докази вини водія ОСОБА_4 у вчиненні ДТП.

Суд вважає безпідставним посилання позивача на статтю 1187 ЦК України в обґрунтування позовних вимог, оскільки вона не регулює спірні правовідносини. В даному випадку до спірних відносин підлягає застосуванню стаття 1188 ЦК України, оскільки шкоду завдано внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки.

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 р. № 4 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

З урахуванням викладеного, суд констатує відсутність обовязкової підстави для відшкодування шкоди позивачу вини відповідача у її завданні.

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що доведеність протиправності дій водія, зокрема, яка виразилась у порушенні певних пунктів Правил дорожнього руху України, і причинного звязку між ДТП і порушенням цим водієм вимог Правил дорожнього руху України, можливе шляхом проведення по справі судової автотехнічної експертизи, оскільки ці питання мають технічний характер і для їх вирішення потрібні спеціальні технічні знання.

Про призначення по справі судової автотехнічної експертизи позивачем та його представником клопотання не заявлялось.

Судом не може бути взятий до уваги висновок експерта від 13.10.2014 № 590/591/14, який міститься в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ст. 124 КУпАП, оскільки на вирішення експерта ставились виключно питання щодо дій водія ОСОБА_3 (Чи стояв або рухався автомобіль ВАЗ 217030 в момент зіткнення? Чи були в діях водія ОСОБА_3 під час ДТП порушення Правил дорожнього руху України?). Правомірність дій водія ОСОБА_4 експертом не перевірялась та не досліджувалась. Також вказаним висновком не підтверджено причинного звязку між подією ДТП та спричиненою шкодою.

Посилання у висновку експерта на невідповідність дій ОСОБА_4 вимогам п.п. 10.9, 10.11 Правил дорожнього руху України не можуть бути прийняті судом, оскільки на вирішення експерта це питання не ставилось. На підставі п. 2.1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 08.01.1998 № 53/5 (зі змінами) експерт має право лише указувати у висновку на факти, виявлені під час проведення експертизи, які мають значення для справи, але стосовно яких йому не були поставлені питання, та на обставини, що сприяли (могли сприяти) вчиненню правопорушення, а не робити висновки за питаннями, які не були перед ним взагалі поставлені.

Крім того, відповідно до п. 2.3 вказаної Інструкції, експерту забороняється вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно. В цей же час, у висновку експерта зазначено, що ним не будуть враховуватись обставини події, зазначені у поясненнях водія ОСОБА_9, а дослідження проводилось лише по показанням водія ОСОБА_3 та з урахуванням обстеження лише його автомобіля.

Також суд зазначає, що вказаний висновок експерта був доказом у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, на підставі якого суд встановив відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, та, водночас, цей висновок не може бути таким доказом у даній цивільній справі. Так, експертиза в цивільній справі призначається в порядку, регламентованому положеннями статті 143 ЦПК України, зокрема, з урахуванням питань, поставлених обома сторонами справи, за умови наявності про це відповідного клопотання, з урахуванням прав осіб заявити відвід експерту, давати експерту пояснення та ін. прав, яких були позбавлені сторони під час призначення та проведення експертизи у справі про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, суд також констатує відсутність доказів протиправності поведінки водія ОСОБА_4 та причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою цього водія.

Підсумовуючи викладене, на даний час суд не вбачає наявності всіх передбачених законом правових підстав для відшкодування шкоди відповідачем, з огляду на що у задоволенні позову суд відмовляє.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 1166, 1167, 1168, 1188, 1192 ЦК України, керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватне акціонерне товариство «УСК «Княжа Виенна ОСОБА_7», про відшкодування матеріальної та майнової шкоди внаслідок пошкодження майна відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 13 серпня 2015 р.

Повний текст рішення виготовлено 17 серпня 2015 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Шалагінова