У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною власністю,

в с т а н о в и в:

У січні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що з грудня 1999 року він та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу та мали спільний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_4. 26 жовтня 2002 року між позивачем, який діяв на підставі доручення від імені ОСОБА_5, як продавцем та ОСОБА_3 як покупцем укладений договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1, за 1 600 доларів США.

Вказував, що спірний будинок з господарськими будівлями придбано ним і відповідачем за рахунок їхніх спільних коштів та спільної праці, після придбання будинку ними були зроблені невід'ємні поліпшення.

Просив встановити факт спільного проживання однією сім'єю його та ОСОБА_3 з грудня 1999 року до часу звернення до суду; визнати житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнати за ним право власності на Ѕ частини вказаного житлового будинку з господарськими будівлями.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області

від 25 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 24 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що спірне майно придбане внаслідок спільної праці сторін, а також не надано доказів про здійснення позивачем невід'ємних поліпшень у придбаному будинку, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання житлового будинку спільною власністю.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік