Імям України Провадження № 2/200/4253/15
16 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ
Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:
головуючого судді Литвиненка І.Ю.
при секретарі - Пеньківській А.О.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, Інк.» про стягнення заробітної плати та компенсації за час із затримки з виплати заробітної плати, -
У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, прохав позов задовольнити у повному обсязі. Пояснення надав аналогічні тексту позовної заяви.
Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, але у судове засідання його представник не зявився, письмових заяв та клопотань суду не надав (а.с. 21). Позивач не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення. З цих підстав суд, спираючись на норми ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянув справу за відсутності відповідача та ухвалив заочне рішення.
Вислухавши позивача, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підтверджений, а тому підлягає частковому задоволенню.
Згідно із вимогами п.п. 5, 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі, відшкодування збитків. Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України, у разі звільнення працівника, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно із п. 1 ч.1 ст. 40, ст. 44 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, в тому числі, зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників; при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Нормою ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі.
Позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час із затримки з виплати заробітної плати та вихідної допомоги при звільненні не підлягає задоволенню, так як позивачем не надано розрахунку цих сум.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 47, 95, 116-117 КЗпП України, ст.ст. 3, 10-11, 15, 30, 60, 74-76, 88, 169, 208, 212-215, 218, 293 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час із затримки у виплаті заробітної плати та вихідної допомоги внаслідок звільнення відмовити.
Стягнути з приватного акціонерного товариства «ОСОБА_2, Інк.» судовий збір у сумі 487 гривень 20 копійок на користь Держави.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів зо дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом 10 днів зо дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 10 днів зо дня його проголошення, або протягом 10 днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя І.Ю. Литвиненко