Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2015 р. м. Київ

Суддя Дніпровського районного суду м. Києва САВЛУК Т.В., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Ю.М. про визнання протиправною та незаконною бездіяльність державного виконавця та зобов'язати вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста надійшла скарга ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Ю.М. про визнання протиправною та незаконною бездіяльність державного виконавця та зобов'язати вчинити певні дії.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.383 Цивільного процесуального кодексу України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, зазначені скарги щодо виконання рішень, ухвал місцевих загальних судів, які винесені відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства мають розглядатись в порядку ст.383 Цивільного процесуального кодексу України.

Як убачається зі змісту поданої скарги, на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження №33845914 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1825/11 виданий 12 вересня 2011 року Солом'янським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 боргу в розмірі 132924,85 грн.

Відповідно до частини другої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як роз'яснено у п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», розгляд судами скарг у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, є однією з форм судового контролю за виконанням судових рішень, виконання яких є складовою частиною цивільного процесу, оскільки провадження у справі завершується виконанням ухвалених у такій справі судових рішень.

У зв'язку із цим скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами ЦПК, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто тим судом, що видав виконавчий документ. Інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої та другої ст.384 Цивільного процесуального кодексу України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного віллу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Ю.М. про визнання протиправною та незаконною бездіяльність державного виконавця та зобов'язати вчинити певні дії не підсудна Дніпровському районному суді міста Києва, оскільки розгляд такої категорії справ має відбуватись в порядку, визначеному ч.2 ст.384 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з чим заявник має реалізувати своє право на звернення зі скаргою на дії державного виконавця до суду, який видав виконавчий документ, в даному випадку до Солом'янського районного суду міста Києва.

Враховуючи наведене та керуючись п.4 ч.3 ст.121, ст.209-210, 383, 384 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві Шеремет Ю.М. про визнання протиправною та незаконною бездіяльність державного виконавця та зобов'язати вчинити певні дії, повернути заявнику ОСОБА_1 для подання до належного суду.

Роз'яснити заявнику його право звернутись до Солом'янського районного суду міста Києва, в порядку визначеному частиною другою ст.384 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

С у д д я: