АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/4658/2015 Головуючий у І інстанції - Зотько Т.А.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кольчуга-Київ»,Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазінвестконсалт», ОСОБА_4 про визнання договору про відступлення права вимоги від 11 березня 2013 року удаваним правочином,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору про відступлення права вимоги від 11 березня 2013 року удаваним правочином, мотивуючи тим, що 11 березня 2013 року між відповідачами було укладено договір про переуступку прав вимоги, за яким первісні кредитори ТОВ «Енергогазінвестконсалт» та ОСОБА_4 переуступили ТОВ «Кольчуга-Київ» право вимоги щодо стягнення коштів за зобов'язаннями позивача. Позивач зазначив, що даний договір є удаваним правочином, оскільки фактично сторони уклали договір факторингу, який порушує його права та інтереси.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в повному обсязі задовольнити позовні вимоги, вказуючи на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки, допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

В суд апеляційної інстанції апелянт та його представник не з'явилися, звернулися до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи на іншу дату, посилаючись на те, що вони не можуть з'явитися до суду, оскільки перебувають у відрядженні.

Доказів поважності причин неявки ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не надали.

Відповідно до ч.1 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особо, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вречення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, оскільки суду не надано доказів поважності причин їх неявки.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Представники відповідачів проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що первісні кредитори ТОВ «Енергогазінвестконсалт» та ОСОБА_4 за договором про відступлення права вимоги від 11.03.2013 року передали ТОВ «Кольчуга-Київ» як кредитору право вимоги за договором , зобов'язання за яким посвідчене борговою розпискою від 13.10.2010 року ОСОБА_2

Відповідно до ст.. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Відмовляючи в задоволенні позову , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не може бути оспорено договір , в якому він не є стороною, незалежно від того чи цей договір є договором про відступлення права вимоги чи цей договір є договором факторингу.

З рішення Святошинського районного суду м. Києва від 18.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.05.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 25.09.2014 року, вбачається, що присутні в судовому засіданні сторони оспорюваного позивачем договору про відступлення права вимоги від 11.03.2013 року підтвердили своє волевиявлення і фактичне укладання саме договору про відступлення права вимоги, а не договору факторингу.

Посилання позивача на ту обставину, що відповідачами укладено договір про відступлення права вимоги до нього з тією метою, щоб приховати відсутність його зобов'язань перед кредиторами взагалі, також не може бути прийнято до уваги.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 5.02.2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.06.2014 року було встановлено, що між сторонами мали місце правовідносини щодо здійснення інвестиційної діяльності, а не правовідносини , які врегульовані ст..ст. 1046-1051 ЦК України.

За таких обставин судом було встановлено, що позивач по цій справі має боргові зобов'язання перед відповідачами у зв'язку із правовідносинами , що виникли в результаті їх спільної інвестиційної діяльності.

Відповідно до ст.. 61 ч.3 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тому колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено, що договір про відступлення права вимоги не можна визнати удаваним із тих підстав, на які посилається позивач, так як зобов'язання у нього перед відповідачами мали місце, а відповідно договір про відступлення права вимоги укладався не з метою приховати іншу угоду.

За таких обставин суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку і прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав,що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 308 , 313-314 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 2 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :