Справа №701/1426/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого -судді - І.Д.КАЛІЄВСЬКОГО

при секретарі - Г.І. БАЙДУЖІЙ

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу та розподіл майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач по первісному позову звернулася до відповідача по первісному позову з позовом про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та розподіл майна подружжя, а позивач по зустрічному позову звернувся до відповідача по зустрічному позову з позовом про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу.

Позивач по первісному позову на підставу своїх вимог спирається на те, що вона перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 15.02.1991 року по 12.05.1994 року, коли їх шлюб було розірвано. В подальшому, починаючи з весни 1995 року по листопад 2011 рік вони з ОСОБА_4, проживали однією родиною без реєстрації шлюбу. За цей час вони спільно з ОСОБА_4, набули на праві власності певне майно, а саме: будинковолодіння АДРЕСА_1 та два будинковолодіння по АДРЕСА_2, номери будинків їй невідомі. Позивач з ОСОБА_4, проживала однією сім'єю без реєстрації шлюбу впродовж 16 років. Після того як вони вдруге припинили спільне проживання, ОСОБА_4, постійно та послідовно чинить її перешкоди в користуванні спільним майном та не допускає до будинку АДРЕСА_1, де вона прописана разом з їх спільним сином ОСОБА_4, не даючи змоги потрапити в середину будинку, проживати в ньому.Позивач по первісносному позову довідалась, що під час нотаріального оформлення угоди по придбанню буд АДРЕСА_1, її чоловік ОСОБА_4, оформив дану угоду не як договір купівлі-продажу, а як договір дарування з метою усунути її від права власності на вказану нерухомість. Однак вважає, що вона як позивач має право на ? частину вказаного будинковолодіння, оскільки вони з відповідачем ОСОБА_4, за час їх спільного проживання повністю перебудували вказане будинковолодіння, дуже значно збільшили площу цього будинку, зробивши капітальний ремонт і виконавши всі внутрішні будівельні та оздоблювальні роботи та повністю вмеблювавши будинок та встановивши всю необхідну побутову техніку, таким чином істотно збільшивши його вартість. Оскільки на даний момент позивач проживає разом з сином, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом дитинства III групи довічно, в будинку її батьків та не має можливості жити в буд АДРЕСА_1, ? якого, на її думку належить позивачу. Крім вищевказаних будинків з житловими спорудами, за час їх спільного з ОСОБА_4, проживання вони придбали у власність також меблі та побутову техніку, які знаходяться в будинку АДРЕСА_1, в зв'язку з чим вона змушена звертатись з даним позовом до суду.

Позивачка по зустрічному позову, вказала, що в провадженні Маньківського районного суду знаходиться цивільна справа №701/1426/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та розподіл майна подружжя. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 вказує, що вона проживала з відповідачем ОСОБА_2 однїєю сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з весни 1995 року по листопад 2011 року. Проте зазначила, що саме вона проживає з відповідачем по зустрічному позову однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 18 червня 2010 року по теперішній час в с. Нестерівка Маньківського району, і вони ведуть спільне господарство, мають спільний сімейний бюджет, між ними існують відносини, які притаманні подружжю. За час їх спільного проживання їх спільними зусиллями в будинку в с. Нестерівка були проведені ремонт, переобладнання будинку, проведені роботи по добудові гаража та надвірних споруд .Даний факт суперечить викладеному в позовній заяві ОСОБА_1 Позивачка по зустрічному позову вважає, що спір по первісному позову, який розглядається судом, торкається її прав та інтересів, пов'язаний з правовідносинами, суб'єктом яких вона є , а саме фактичні шлюбні відносини з ОСОБА_4 Рішення суду може стосуватися її матеріальних та не матеріальних прав і обов'язків, вплинути на них в майбутньому чи призвести до такого становища, за якого вони виявляться фактично порушеними, в зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу

Позивач по первісному позову ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні змінили позовні вимоги та просили суд встановити факт проживання однією сім"єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачки по первісному позову та відповідача по первісному позову з травня 1995 року по 1 листопада 2011 року, розділити спільне майно подружжя, а саме будинковолодіння АДРЕСА_1 в рівних частинах по 1/2 кожному та стягнути з відповідача по первісному позову на користь позивачки по первісному позову грошову компенсацію в сумі 21350 грн. як 1/2 частина вартості будинковолодіня АДРЕСА_2 та земельної ділянки на якій воно розміщене та 15050 грн. як 1/2 частина вартості будинковолодіня АДРЕСА_3.

Позивач по зустрічному позову в судовому засіданні змінила позовні вимоги та просила встановити факт проживання однією сім"єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачки по зустрічному позову та відповідача по зустрічному позову з 20 червня 2010 року по даний час.

ОСОБА_4 як відповідач по первісному позову та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, а як відповідач по зустрічному позову позовні вимоги визнав повністю.

Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, вважає, що позовні вимоги по первісному позову в частині встановлення факту проживання однією сім"єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачки та відповідача по первісному позову підлягають до часткового задоволення, оскільки дійсно встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_1, перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з 15.02.1991 року по 12.05.1994 року, коли їх шлюб було розірвано. В подальшому, починаючи з весни 1995 року сторони почали знову проживати разом як сім"я без реєстрації шлюбу. Позивачка по первісному позову зазначає, що вона проживала спільно з відповідачем по первісному позову з травня 1995 року і по 1 листопада 2011 року. Проте суд не може погодитись з даним твердженням, оскільки із показів ОСОБА_4 вбачається, що він припинив спільно проживати з ОСОБА_1 з 20 червня 2010 року, оскільки саме з цього дня він почав спільне проживання з ОСОБА_3 Також даний факт підтвердила в судовому засіданні ОСОБА_3, а також свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6

Суд критично сприймає покази ОСОБА_4 згідно яких він стверджує, що ОСОБА_1 проживала разом зі спільним сином з ним в період з травня 1995 року по червень 2010 року, з його дозволу і між ними були лише дружні стосунки, оскільки сам ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що він проживав в АДРЕСА_1 в даний період саме з ОСОБА_1 і своїм сином ОСОБА_4, в них був спільний побут, спільний бюджет і в даному будинковолодінні ОСОБА_1 займалася веденням спільного господарства з ОСОБА_4 Також судом встановлено, що в період спільного проживання строни спільно займалися підприємницькою діяльністю. Також суд критично оцінює покази ОСОБА_4, що спільне проживання носило періодичний характер, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 займався в даний період підприємницькою діяльністю, яка призводила до службових відряджень, тобто тривалої відсутності по місцю проживання, що підтвердили в судовому засіданні самі сторони. Також критично розцінюються покази ОСОБА_4, що він з 2006 року постійно проживав в с. Нестерівка, Маньківського району, оскільки встановлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_2, ОСОБА_4 купував з метою розширення своєї підприємницької діяльності, і його періодичне проживання там було обумовлено саме зайняттям підприємницькою діяльністю і факт свого проживання в даний період в АДРЕСА_1 він в судовому засіданні не спростовував. Крім того факт спільного проживання сторін однією сім"єю без реєстрації шлюбу в період з травня 1995 року в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 та ОСОБА_4 Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Оцінивши наявні у справі докази судом встановлено, що з травня 1995 року по 19 червня 2010 року ОСОБА_4 та ОСОБА_1 фактично проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, та мали спільний бюджет, про що свідчать показання свідків та наявні у матеріалах справи докази та фотокартки на підтвердження, спільного відпочинку, ведення побуту. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з травня 1995 року по 19 червня 2010 року спільно проживали однією сім'єю, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов'язки. За таких обставин суд вважає, що зазначений факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та перебування у фактичних шлюбних відносинах знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, позовні вимоги позивачки по первісному позову в частині встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та перебування у фактичних шлюбних відносинах слід задовольнити частково, зазначивши період спільного проживання з травня 1995 року по 19 червня 2010 року .

Що стосується позовних вимог первісного позову в частині розподілу будинковолодіння АДРЕСА_1, то в даній частині позовних вимог слід відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що дане будинковолодіння було отримано ОСОБА_4 відповідно до договору дарування (а.с. 46, т.1) і він є власником як житлового будинку так і земельної ділянки на якій він розташований, тобто дане будинковолодіння не об"єктом спільної сумісної власності подружжя і не підлягає розподілу. Позивачка по первісному позову не ставила питання про визнання даного правочину недійсним, як і не надала суду жодних належних доказів, які б свідчили наскільки збільшилась вартість будинку в зв"язку з проведенням ремонту та добудови. Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України вбачається, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте під час на підставі договору дарування, що дає підстави до відмови в задоволенні позовних вимог в даній частині.

Що стосується позовних вимог первісного позову в частині стягнення грошової компенсації в сумі 21350 грн. як 1/2 частини вартості будинковолодіня АДРЕСА_2 та земельної ділянки на якій воно розміщене та 15050 грн. як 1/2 частини вартості будинковолодіня АДРЕСА_3 підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 в період спільного проживання з ОСОБА_1 купив будинковолодіня АДРЕСА_2 та земельну ділянку на якій воно розміщене та будинковолодіня АДРЕСА_3. Даний факт купівлі визнаний сторонами в судовому засіданні і знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, тобто дані будинковолодіння і земельна ділянка є об"єктами спільної сумісної власності подружжя і підлягають розподілу. Також судом встановлено, що ОСОБА_4 без дозволу і повідомлення ОСОБА_1 продав дані об"єкти спільної сумісної власності подружжя, що підтверджується: договором купівлі продажу житлового будинку від 15.08.2013 року (а.с.63, т.2), згідно якого вбачається, що ОСОБА_4 продав гр. ОСОБА_15 житловий будинок в АДРЕСА_2 за 13300 грн.; договором купівлі-продажу земельної ділянки від 15.08.2013 року (а.с.64, т.2), згідно якого вбачається, що ОСОБА_4 продав гр. ОСОБА_15 земельну ділянку в АДРЕСА_2 за 29400 грн. та договором купівлі продажу житлового будинку від 13.08.2013 року (а.с.67, т.2), згідно якого вбачається, що ОСОБА_4 продав гр. ОСОБА_5. житловий будинок в АДРЕСА_3 за 30100 грн., на загальну суму 72 800 грн. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України. Тобто судом встановлено, що на момент розподілу спільного майна подружжя у відповідності до ст. 61 СК України об"єктом спільної сумісної власності подружжя є грошові кошти в сумі 72800 грн., які і підлягають до розподілу між сторонами. Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно Пленуму Верховного Суду України у постанові №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя", до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя , за взаємною згодою. Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ сумісного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому спільне майно сторін як подружжя підлягає до поділу в рівних частинах.

Що стосується посилання відповідача по первісному позову та його представника, щодо застосування позовної давності до даних правовідносин, то суд не може погодитись з даною позицією, оскільки у відповідності до ст. 74 СК України на майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України, то у відповідності до ст. 72 СК України позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Суд зазначає, що позивачка по первісному позову не встановивши факту спільного проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу не мала права на розподіл даного майна, оскільки таке право вона отримує лише після встановлення даного факту в судовому порядку, тому і перебіг даного строку позовної давності починається з моменту виникнекння у неї даного права, тому заява відповідача по первісному позову та його представника, щодо застосування позовної давності не підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог зустрічного позову про встановлення факту проживання однією сім"єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 20 червня 2010 року по даний час, то дані позовні вимоги підлягають до повного задоволення, оскільки дійсно в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 проживає з відповідачем по зустрічному позову однією сім'єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 20 червня 2010 року по теперішній час в с. Нестерівка Маньківського району, і вони ведуть спільне господарство, мають спільний сімейний бюджет, між ними існують відносини, які притаманні подружжю, що підтверджують в судовому засіданні самі сторони, так і свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Оцінивши наявні у справі докази судом встановлено, що з 20 червня 2010 року по даний час ОСОБА_4 та ОСОБА_3, фактично проживають однією сім'єю без реєстрації шлюбу, ведуть спільне господарство, мають спільний бюджет, про що свідчать показання свідків та наявні у матеріалах справи докази. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 20 червня 2010 року по даний час спільно проживають однією сім'єю, ведуть спільне господарство, мають взаємні права та обов'язки. За таких обставин суд вважає, що зазначений факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та перебування у фактичних шлюбних відносинах знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже, позовні вимоги позивачки по зустрічному позову про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та перебування у фактичних шлюбних відносинах слід задовольнити , зазначивши період спільного проживання з 20 червня 2010 року по даний час .

Судові витрати по первісному позову слід стягнути у відповідності до вимог ст.ст. 79, 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 58-60, 80, 88, 213, 215, 256 ЦПК України, ст. ст. 368, 369, 370, 372 ЦК України, ст. ст. 3, 57, 60, 61, 63, 65, 68 - 72, 74 СК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу та розподіл майна подружжя задоволити частково.

Встановити факт проживання однією сім"єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з травня 1995 року по 19 червня 2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 36 400 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в сумі 120 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 30 грн. 80 коп.

В решті позову - відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу задоволити.

Встановити факт проживання однією сім"єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з 20 червня 2010 року по даний час.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Черкаської області через Маньківський районний суд на протязі десяти днів.

Суддя І.Д. Калієвський