Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9401/13-ц Головуючий у 1-й інст. Галасюк Р.А. (Корольовський райсуд)
Категорія 53 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Стоун 3» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку, компенсаційних витрат і моральної шкоди

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Стоун 3» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 27 березня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, та, уточнивши позовні вимоги, остаточно просив стягнути з ТОВ "Стоун-3" заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, інфляційні, три проценти річних та відшкодувати моральну шкоду. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що з 01.02.2008 року він обіймав посаду генерального директора ТОВ «Стоун-3». Рішенням Спостережної ради від 28 квітня 2009 року його було звільнено з роботи цього ж дня. При звільненні з ним не було проведено розрахунку, не виплачена заробітна плата та компенсація за невикористані відпустки. Керівництво ТОВ «Стоун-3" обіцяло провести повний розрахунок, а тому він не звертався до суду за захистом своїх прав та інтересів. Не проведенням розрахунку при звільненні йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює в 2000 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Стоун-3» на користь ОСОБА_1 10093,82грн. заборгованості з заробітної плати, 199080,72грн. середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, 2089,34грн. інфляційних нарахувань, 1442,72грн. - 3 % річних, 2000грн. моральної шкоди, а всього 214706,60грн.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18 червня 2014 року рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 березня 2014 року в частині стягнення з ТОВ «Стоун-3» на користь ОСОБА_1 заборгованості з заробітної плати в сумі 10 093 грн. 82 коп. залишено без змін. В іншій частині рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27.03.2014р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.11.2014р. рішення апеляційного суду Житомирської області від 18.06.2014р. в частині вирішення спору про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду Житомирської області від 18.06.2014р. залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 18 червня 2014 року скасовано рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 27 березня 2014 року в частині вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові за пропуском строку звернення до суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015р. рішення апеляційного суду Житомирської області від 28 січня 2015р. скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ТОВ "Стоун-3", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у застосуванні строків позовної давності та не враховано ту обставину, що позивач в день звільнення не працював і з вимогами про виплату розрахункових коштів не звертався. Оскільки підприємство не має заборгованості перед позивачем, його права не були порушені, тому суд першої інстанції безпідставно стягнув кошти на відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи, згідно з наказом від 1 лютого 2008р. № 32 ОСОБА_1 був прийнятий на посаду генерального директора у ТОВ «Стоун-3». Загальними зборами учасників ТОВ «Стоун-3» від 28 квітня 2009р. його звільнили з роботи за власним бажанням.

Судом встановлено, що на день звільнення позивача, відповідач мав заборгованість із заробітної плати у сумі 10093,82грн., яка була стягнута судом першої інстанції. Судове рішення в цій частині судами апеляційної та касаційної інстанції залишено без змін. Тому вимоги в частині стягнення заборгованості із заробітної плати, 3% річних та інфляційних втрат, не є предметом перегляду.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

За змістом ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень ст.233 КЗпП України у взаємозв'язку з положеннями ст.ст..117,2371 цього Кодексу

роз'яснив, що за ст.. 47 Кодексу роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст..116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст..117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У постанові Верховного Суду України 22 січня 2014 року, у справі № 6-159цс13, зроблено аналіз ст.ст.47,116,117 КЗпП України, з урахуванням висновків, викладених у рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, що дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Встановивши, що у день звільнення позивач працював, проте відповідачем у порушення вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника не були виплачені всі суми, що належать йому від підприємства в день звільнення, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув середній заробіток за час затримки розрахунку. При цьому суд першої інстанції врахував, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про заподіяння позивачу такими неправомірними діями моральної шкоди. Її розмір є обґрунтованим та виваженим.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Стоун 3» відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 27 березня 2014 року в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: