АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 683/765/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1306/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Каденко О.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом зі зміненими під час судового розгляду позовними вимогами зазначила, що вона є власником ? частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого по АДРЕСА_1, а відповідач власник решти ? частин цього ж будинковолодіння.

У зв'язку з тим, що виділити в натурі належну їй частку будинку не можливо, просила суд стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості її частки у спірному майні в розмірі 109664 грн. та судові витрати.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 30 квітня 2015 року позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість ? частки домоволодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що становить 109664 грн.; 1097 грн. судового збору, 3600 грн. витратна проведення експертизи, 550 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому зазначив, що судом не правильно застосовано норми матеріального права, не взято до уваги практику Верховного Суду України. Суд не врахував, що він фінансово неспроможний сплатити ОСОБА_1 вартість ? частики спірного будинку, оскільки не має постійного місця роботи, отримує нестабільний мінливий дохід у невеликому розмірі. Примушування його до цього призведе до порушення його прав, як співвласника житла.

В суді представник апелянта підтримала доводи апеляційної скарги та пояснила, що ОСОБА_2 визнає право ОСОБА_1 на проживання у спірному будинку, жодних перешкод у цьому їй не вчиняє.

ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечила та пояснила, що рішення суду є законним та справедливим.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Суд допустив порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Судом встановлено, що сторони є співвласниками будинку та господарських споруд, розташованих по АДРЕСА_1 Хмельницької області.

ОСОБА_1 належить ? його частина, а ОСОБА_2 - ? частини, однак у зв'язку з неприязними стосунками, які склалися між сторонами, фактично спірним будинком користується відповідач.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд виходив з того, що оскільки нею, як співвласником, заявлено вимогу про виділ частки у вигляді отримання грошової компенсації, вона підлягає до задоволення у відповідності з нормами цивільного законодавства, незалежно від наявності згоди на це з боку іншого співвласника, ОСОБА_2 Тобто право позивача на отримання грошової компенсації кореспондується з обов'язком відповідача щодо її сплати.

Однак такий висновок суду є помилковим.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

У той же час частинами 4, 5 ст. 319 ЦК України встановлено, що власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян.

Згідно зі ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як вбачається з матеріалів справи сторонам на праві спільної часткової власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 Хмельницької області. Розмір часток сторін є різними, ? частка належить позивачу ОСОБА_1 та ? частки належить відповідачу ОСОБА_2 За висновком судової будівельно-технічної експертизи виділ належної позивачу частки будинку в натурі неможливий.

В спірному будинку проживає відповідач, який визнає право позивача на належну їй частку житла і не створює перешкод у користуванні нею. ОСОБА_1 проживає в іншому жилому приміщенні, спроб користуватися належною їй часткою в спірній квартирі не робить, хоча має в цьому потребу. Не потребує і не бажає поліпшення своїх житлових умов за рахунок частки позивача і відповідач. До того ж, відповідач ніде не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину і неспроможний сплатити позивачу грошову компенсацію за її частку в будинку, а відсутність у нього коштів може призвести до примусового виконання рішення суду шляхом продажу нерухомості і, відповідно, позбавлення позивача житла та права власності на нього, що є порушенням ст. 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини. Відповідач не давав згоди викупити у позивача її частку у праві власності, а примушувати його до цього є також порушенням і його прав, оскільки законодавством не передбачено можливості набуття права власності у примусовому порядку.

В постанові ВСУ №6-4ц14 від 19.02.2014 року, яка відповідно до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права визначено, що при вирішенні справ про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, що знаходиться у спільній частковій власності, крім вказаної спеціальної норми суду слід врахувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід ретельно вивчити обставини справи з метою з'ясувати, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки.

Обмежуючи право позивача на грошову компенсацію вартості частки квартири, якою фактично володіють та користуються лише відповідачі, і виходячи при цьому з інтересів останніх (їх скрутного матеріального становища), суду слід перевірити можливості сплати відповідачами такої компенсації і врахувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

За таких обставин присудження грошової компенсації належної позивачу частки за рахунок відповідача, який сплатити таку компенсацію неспроможний, та визнання за останнім всупереч його волі права власності на частку позивача є використанням одним співвласником свого права власності на шкоду іншому співвласнику, що є неприпустимим.

Справа містить письмові докази того, що ОСОБА_2 пенсії не отримує, транспортних засобів на його ім'я не зареєстровано, дані про його місце роботи та доходи в справі відсутні.

Та обставина, що ОСОБА_2 є особою молодого віку, 1983 року народження, здоровий та працездатний, не випливає на його спроможність сплати присуджених першою інстанцією грошових коштів на користь ОСОБА_1, можливість якої категорично заперечувалося представником відповідача в суді.

Доводи апелянта щодо неможливості спільного користування будинком слід відхилити, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, навпаки відповідач не заперечує щодо спільного користування спірним житлом.

За таких обставин рішення суду не може бути визнано законним і обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Питання розподілу судових витрат між сторонами підлягає вирішенню у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають відхиленню, тому судові витрати, які вона понесла в даній справі відшкодуванню за рахунок ОСОБА_2 не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 30 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації вартості частки у спільній частковій власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Бондарчук Л.А. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 59