Справа №591/1053/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Клименко А. Я.
Номер провадження 22-ц/788/1330/15 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Попруги С. В. ,

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_3, про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, які чоловік ОСОБА_5 сплачує на її користь на утримання їх сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з розміру 1/8 частки до 1/6 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 27 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: стягуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючі стягнення аліментів з дня набрання рішенням законної сили.

Вирішено питання судових витрат: стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп..

Відкликано виконавчий лист, виданий за рішенням Зарічного районним суду м. Суми від 11 вересня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Не погоджуючись з судовим рішенням, третьою особою ОСОБА_7 принесена апеляційна скарга, у якій вона просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що відповідач має зобов'язання ще по іншим судовим рішенням з приводу утримання інших утриманців, в тому числі, щодо сплати аліментів на її користь на утримання їх сина ОСОБА_8 та на утримання своїх батьків. Окрім того, існує судове рішення, за яким відповідачу вже відмовлено у задоволенні його позову про збільшення аліментів на утримання сина ОСОБА_6 до розміру 1/6 частки з усіх видів доходів. Це рішення позивачка не оскаржила. Суд першої інстанції на ці обставини уваги не звернув і вирішуючи спір не дотримавшись положення ст.192 СК України, про те що розмір аліментів може бути змінено за обставин, наведених у даній статті. Про це йдеться мова і у постанові пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Ніяких доказі того, що у відповідача відбулись зміни матеріального чи сімейного стану або інші обставини, перелічені у вказаній статті, позивач не надала. Вважає, що суд безпідставно збільшив розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_6 не враховуючи проміжок часу, який сплинув з часу набрання законної сили рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову відповідачу про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_6. Також зазначає, що рішення суду про стягнення аліментів на користь позивача на утримання її сина до примусового порядку не звернуто, а її клопотання про встановлення фактів чи отримувала позивач виконавчий лист було проігноровано, чим допущено порушення принципу змагальності сторін у надані доказів.

Третя особа ОСОБА_9 надіслала до апеляційного суду лист, у якому доводи апеляційної скарги підтримала і просила розглянути без її участі. Вважає рішення незаконним і таким , що підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні на скаргу заперечила, пояснив, що вона не працює з березня цього року, чоловік мешкає окремо, тому просила рішення залишити без змін.

Відповідач підтвердив своє визнання позову, з рішенням згодний.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін виходячи з наступного.

Судом визнано встановленим і це підтверджується матеріалами справи, що у сторін за часи зареєстрованого шлюбу народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спочатку рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21.12.2012р. на користь ОСОБА_4 на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_6 стягнуто з відповідача аліменти у розмірі ? частки усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.08.2014р. до досягнення дитиною повноліття. Потім рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11.09.2014р. розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_6 було зменшено до 1/8 частини усіх видів доходів.

Окрім того, відповідач сплачує аліменти за іншими судовими рішеннями на користь своїх батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_11 аліменти у розмірі по 1/12 частини від усіх доходів на кожного і на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частка від усіх видів доходів., до досягнення дитиною повноліття.

Дійсно рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 січня 2015 року у задоволенні позову відповідача до ОСОБА_13 про збільшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_8 до 1/6 частки з усіх видів доходу відмовлено у зв'язку, з тим, що він не є належним позивачем по справі, та не позбавлений можливості у добровільному порядку надавати більшу матеріальну допомогу, якщо має на те можливості та бажання. Рішення набрало законної сили.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції виходи з того, що батько дитини має можливість надати матеріальну допомогу неповнолітньому сину ОСОБА_6 на рівні достатньому для її повноцінного розвитку.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як визначено у частині 1 ст.182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує окрім стану здоров'я та матеріального становища дитини та платника аліментів, а також наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

На час ухвалення судом першої інстанції рішення, позивач з 20.03.2015 року вже не працювала і по 13.05.2015р. перебувала на обліку у Сумському міському управлінні зайнятості, отримувала вихідну допомогу, що має істотне значення для справедливого вирішення питання зміни розміру аліментів, які були зменшені за рішенням суду до розміру 1/8 частки з усіх доходів відповідача. Ці обставини вказують на погіршення матеріального становища дитини, яка на цей час проживає з матір'ю.

Доводи апеляційної скарги про те, що існує рішення про відмову у задоволенні позову відповідача про збільшення аліментів на користь позивача до 1/6 частки усіх його доходів не може мати преюдиціальне значення для вирішення даної справи при наявності обставин про зміну матеріального становища дитини, яка проживає із позивачем, бо як зазначено вище ст.192 СК України передбачає можливість за рішенням суду змінити розмір аліментів за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Апеляційний суд відхиляє доводи скарги і про те, що рішення про стягнення аліментів на користь сина ОСОБА_6 не виконується у виконання у примусовому порядку, бо вирішуючи питання розміру аліментів на користь неповнолітньої дитини, суд правильно врахував, що згідно преамбулі Закону України «Про виконавче провадження» цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідач має право добровільно сплачувати присуджені аліменти на сина ОСОБА_6.

У примусовому порядку з відповідача за період з грудня 2014 року по травень 2015 року стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_8 у розмірі 16363грн., і цей факт спростовує доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не дбає про свого першого сина.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -