Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6345/13-ц Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 32 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Якухно О.М., Зарицької Г.В..

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної установи Ростовського регіонального відділу Фонду соціального страхування Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

за апеляційною скаргою Державної установи Ростовського регіонального відділу Фонду соціального страхування Російської Федерації на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 липня 2014 року

в с т а н о в и л а :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду із названим позовом, в обґрунтування якого зазначив наступне. 31.08.1982 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем, що належав радгоспу «Грачовський» /хутір Грачов, Боковського району, Ростовської області РФ/ він отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження. На підставі висновку МСЕК визнаний інвалідом 2 групи довічно із втратою професійної працездатності 60%. Вироком Боковського районного суду Ростовської області від 30.11.1982 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.211 КК РРФСР. Відшкодування шкоди, що завдана в результаті каліцтва, було покладено на радгосп „Грачовський. Останнім рішенням Дзержинського районного суду Житомирської області від 03.12.1993 року з товариства «Грачовський» на його, тобто ОСОБА_2, користь стягнуто 144 тис. крб. на відшкодування шкоди у звязку із ушкодженням здоровя та призначено щомісячну компенсацію за втрату здоровя. Однак із січня 2001 року будь-які виплати перестали надходити і стало відомо, що товариство «Грачовський» ліквідовано. Посилаючись на вказані обставини та норми ст.ст.1167,1187,1195 ЦК України, просив задовольнити позовні вимоги та стягнути з Державної установи Ростовського регіонального відділу Фонду соціального страхування Російської Федерації 64015,42 грн. на відшкодування шкоди, у звязку із ушкодженням здоровя, 25 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, та щомісячно по 839, 69 грн., починаючи із 01.08.2014 року та довічно.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14 липня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з Ростовського регіонального відділу ФСС на користь ОСОБА_2 на відшкодування шкоди, у звязку із ушкодженням здоровя 64015,42 грн., на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., та щомісячно по 839, 69 грн., починаючи із 01.08.2014 року довічно.

В апеляційній скарзі Державна установа Ростовський регіональний відділ Фонду соціального страхування Російської Федерації, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір, суд 1-ї інстанції керувався нормами ст.ст.23,1195,1208 ЦК України та виходив із преюдиційності попередніх судових рішень про відшкодування ОСОБА_2 шкоди, завданої ушкодженням здоровя, при цьому вважаючи, що Ростовський регіональний відділ Фонду соціального страхування Російської Федерації повинен проводити компенсаційні виплати позивачу за ушкодження здоровя.

З такими висновками суду повністю погодитись не можна, мотивуючи наступним.

Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у п.9 Листа № 24-754/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом" розгляд цивільних справ з іноземним елементом здійснюється за "законом суду", тобто юридичною підставою застосування іноземного права на території України є норми ЦПК, Закон України "Про міжнародне приватне право" тощо.

Норми права інших держав суд застосовує у разі, коли це встановлено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (частина шоста статті 8 ЦПК).

Застосування права іноземної держави охоплює всі його норми, які регулюють відповідні правовідносини. Застосування норми права іноземної держави не може бути обмежене лише на тій підставі, що ця норма належить до публічного права (стаття 6 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Згідно із положеннями ч.1 ст.42 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 22.01.1993 року, яку ратифіковано Верховною Радою України із застереженнями Законом № 240/94-ВР (240/94-ВР) від 10.11.1994 року із подальшими змінами, зобов'язання про відшкодування шкоди, крім тих, що випливають з договорів і інших правомірних дій, визначаються за законодавством Договірної Сторони, на території якої мало місце дія або інша обставина, що послужила підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Виходячи із положень ст.8 ЗУ «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005 року при застосуванні права іноземної держави суд чи інший орган встановлює зміст його норм згідно з їх офіційним тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі.

Відповідно до ч.1 ст.49 згаданого Закону права та обов'язки за зобов'язаннями, що виникають внаслідок завдання шкоди, визначаються правом держави, у якій мала місце дія або інша обставина, що стала підставою для вимоги про відшкодування шкоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримав ушкодження здоровя внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась на території Російської Федерації 31.08.1982 року з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем, що належав радгоспу «Грачовський». Згодом, на підставі висновку МСЕК від 01.12.1992 року позивач був визнаний інвалідом 2 групи довічно.

Оскільки місцем події є територія Російської Федерації, відтак застосуванню підлягають норми права РФ, які регулюють спірні правовідносини, а саме ст.ст.444,445,454,459,461 ГК РРФСР в редакції 1964 року, чинній на час виникнення цих правовідносин.

На радгосп „Грачовський як власника джерела підвищеної небезпеки покладено обовязок по відшкодуванню шкоди спричиненої позивачу внаслідок ушкодження здоровя. Вказані обставини встановлені вироком Боковського районного суду Ростовської області від 30.11.1982 року (а.с.95), рішенням Дзержинського районного суду Житомирської області від 02.10.1987 року (а.с.96-97), рішенням Дзержинського районного суду Житомирської області від 03.12.1993 року (а.с.98).

На підставі ухвали Арбітражного суду Ростовської області 28.09.2007 року до ЄДРЮО було внесено запис про ліквідацію СПК радгосп „Грачовський (а.с.32).

Відповідно до ч.2 ст.1093 ГК РФ у випадку ліквідації юридичної особи, визнаної у встановленому порядку відповідальною за шкоду, спричинену життю чи здоровю, належні платежі повинні бути капіталізовані для виплати їх потерпілому за правилами, встановленими законом або іншими правовими актами.

Вказана норма конкретизована у п.1 ст.135 Федерального закону від 26.10.2002 року №127-ФЗ „О несостоятельности (банкротстве), згідно якого „ порядок и условия капитализации соответствующих повременных платежей определяются Правительством Российской Федерации.

Постановою Уряду Російської Федерації від 17.11.2000 року №863 затверджено Порядок внесення у Фонд соціального страхування Російської Федерації капіталізованих платежів при ліквідації юридичних осіб страхувальників по обовязковому соціальному страхуванню від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань, а постановою Фонду соціального страхування РФ від 30.07.2001 року №72 затверджено Методику розрахунку розміру капіталізуємих платежів для забезпечення по обовязковому соціальному страхуванню від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань при ліквідації (банкрутстві) юридичних осіб страхувальників. Однак, відповідний порядок та методики розрахунку встановлені даними правовими актами лише для випадків, коли потерпілий являвся працівником юридичної особи по трудовому договору.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.28 Перехідних положень Федерального закону від 24.07.1998 року №125-ФЗ „Про обовязкове соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань особам, які отримали до вступу в силу цього Федерального закону каліцтво, професійне захворювання або інше ушкодження здоровя, повязані з виконанням ними трудових обовязків і підтверджені у встановленому порядку..., забезпечення по страхуванню проводиться страхувальником у відповідності з цим Федеральним законом незалежно від строків отримання каліцтва, професійного захворювання або іншого ушкодження здоровя. Отже, дія даного Закону поширюється лише на осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоровя, внаслідок виконанням ними трудових обовязків.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідності із згаданою вище постановою №863 органом, який від імені Російської Федерації приймає на себе зобовязання ліквідованого боржника по відшкодуванню шкоди, спричиненої здоровю чи життю, є Фонд. Згідно із Законом №125-ФЗ Фонд здійснює таке відшкодування шкоди тільки при настанні страхового випадку і тільки особам, застрахованим по обовязковому соціальному страхуванню від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань або їх утриманцям (у випадку смерті застрахованого).

Позивач ОСОБА_2 не відноситься до даної категорії осіб, оскільки в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази отримання ним трудового каліцтва. Як вже вище зазначалось і не заперечується самим позивачем, шкода здоровю позивача спричинена внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність за яку визначена судовими рішеннями, що набули законної сили, радгоспу /товариству/ „Грачовський саме як власнику джерела підвищеної небезпеки, а не як страхувальнику.

Крім того, під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_2 пояснив, що розслідування нещасного випадку на виробництві не проводилось, відповідний акт форми Н-1 не складався. Що стосується акту Н-1 від 02.09.1992 року (а.с.120-122), то він не може прийматися до уваги як доказ, що підтверджує факт отримання позивачем трудового каліцтва, оскільки на той час він вже проживав і працював на території України і ніяких трудових відносин з радгоспом „Грачовський не мав (а.с.100).

З огляду на наведене, на Ростовський регіональний відділ Фонду соціального страхування Російської Федерації не може покладатись обовязок по виплаті позивачу спірних коштів, і даний орган не є належним відповідачем по справі.

Разом з тим, відповідно до розяснень, що містяться у п.40 Постанови Пленуму Верховного Суду Російської Федерації від 26.01.2010 року №1 „Про застосування судами цивільного законодавства, що регулює відносини по зобовязанням внаслідок заподіяння шкоди життю або здоровю громадянина, при розгляді справ, повязаних з капіталізацією платежів при банкрутстві (ліквідації) юридичної особи, визнаної у встановленому порядку відповідальною за шкоду, спричинену життю або здоровю потерпілого (який не є застрахованим або іншою особою, яка має право на страхові виплати), слід зясовувати, чи мала місце згода потерпілого на передачу Російській Федерації права вимоги до боржника в розмірі капіталізованих платежів (пункт 3 статті 135 Федерального закону від 26.10.2002 року №127-ФЗ „О несостоятельности (банкротстве)). При цьому потрібно враховувати, що у випадку отримання потерпілим капіталізованих платежів, розрахованих конкурсним керуючим, зобовязання боржника, визнаного банкрутом, припиняються.

Якщо ж право вимоги до боржника в розмірі капіталізованих платежів зі згоди потерпілого перейшло до Російської Федерації (за вимогою Федеральної податкової служби, яка представляла інтереси Російської Федерації по обовязковим платежам і грошовим зобовязанням в справі про банкрутство боржника), то обовязок держави по виплаті щомісячних сум по відшкодуванню шкоди здоровю потерпілого повинна виконуватись за рахунок коштів казни Російської Федерації (федерального бюджету) в особі Міністерства фінансів Російської Федерації, оскільки до теперішнього часу Урядом Російської Федерації... не визначений державний орган, уповноважений проводити ці виплати, а після визначення такого органу цим органом.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 не позбавлений можливості захистити своє порушене право шляхом предявлення позову до належного відповідача. У випадку, якщо ОСОБА_2 капіталізованих платежів не отримав, зобовязання ліквідованого правонаступника радгоспу „Грачовський по відшкодуванню йому шкоди перейшло до держави і підлягає виконанню за рахунок казни Російської Федерації в особі Міністерства фінансів Російської Федерації. Відповідна правова позиція висловлена в ухвалі Вищого арбітражного суду Російської Федерації від 16.10.2007 року №13821/07 по справі №А12-5248/01-С50.

Оскільки рішення суду 1-ї інстанції не відповідає вимогам матеріального і процесуального права, тому підлягає скасуванню в порядку п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Державної установи Ростовського регіонального відділу Фонду соціального страхування Російської Федерації задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 14 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 до Державної установи Ростовського регіонального відділу Фонду соціального страхування Російської Федерації про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: