У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про перерозподіл земельної ділянки, стягнення коштів, встановлення сервітуту, визнання права власності на земельний сервітут,

в с т а н о в и л а:

У червні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив суд, з урахуванням уточнень позовних вимог від 28 січня 2014 року, перерозподілити земельну ділянку між співвласниками будинку АДРЕСА_1 на підставі наданих судовими експертами варіантів; стягнути з відповідача на користь позивача вартість 5,8 кв м житлових приміщень, які за заповітом належать позивачу відповідно до поверхового плану; встановити безоплатний, постійний сервітут щодо підводу водопостачання та водовідведення; визнати за позивачем право власності на земельний сервітут для безперешкодного користування водопостачанням та каналізацією.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи задоволенні позову суди вірно визначилися з характером правовідносин, які виникли між сторонами, надали їм належні правову оцінку. Крім того, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, вірно встановив та зазначив, що спір щодо користування та поділу земельної ділянки стосуються прав і третіх осіб до яких позивач не заявляє вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зміст касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення. Викладені скаржником в касаційній скарзі доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про перерозподіл земельної ділянки, стягнення коштів, встановлення сервітуту, визнання права власності на земельний сервітут, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В. Попович