У Х В А Л А

9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

22 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Кутське лісове господарство», третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу й компенсацій та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що його незаконно звільнено з роботи на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від

10 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 січня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від

22 квітня 2015 року зазначені судові рішення залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 порушує питання про скасування зазначеної ухвали суду касаційної інстанції та ухвалення нового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України, а саме:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

В ухвалі від 22 квітня 2015 року, щодо якої подана заява про перегляд, суд касаційної інстанції залишив без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які відмовляючи в задоволенні позову, виходили з того, що звільнення ОСОБА_4 з роботи за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України проведено з дотриманням вимог трудового законодавства; посилання позивача на те, що він не вийшов на роботу через незаконний, на його думку, перевід його на інший обхід лісництва не є поважною причиною прогулу; після подання заяви про відпустку позивач, не знаючи про її позитивне чи негативне вирішення, та за відсутності наказу про відпустку припинив виходити на роботу. Крім того, рішенням профспілкового комітету від 19 серпня

2014 року надано згоду на звільнення ОСОБА_4 з роботи.

У наданій для порівняння ухвалі від 12 червня 2013 року у справі за позовом про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд касаційної інстанції, скасувавши рішення апеляційного суду та залишивши в силі рішення суду першої інстанції про задоволення позову, виходив з того, що позивач не з'явився на роботі з поважних причин та на їх підтвердження надав належні докази, а саме: відповідь прокуратури про виклик повісткою позивача для надання пояснень та доповідні й пояснювальну записки про відгул позивача з дозволу директора у зв'язку з необхідністю ліквідації наслідків потопу в гуртожитку. Крім того, профспілковий комітет відмовив у наданні згоди на звільнення позивача з роботи через наявність у нього підтверджуючих документів своєї відсутності на роботі.

У наданій як приклад ухвалі від 22 травня 2013 року у справі за позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди суд касаційної інстанції, скасовуючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначив про допущені судами порушення вимог процесуального закону щодо встановлення судом фактичних обставин даної справи.

Отже, порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

З огляду на викладене, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Крім того, згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Проте зміст наданих для порівняння ухвал не дає підстав для висновку про те, що має місце неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Доводи, які наведені в заяві про порушення судами норм процесуального права стосовно оцінки доказів, не свідчать про наявність підстав для перегляду судового рішення згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Кутське лісове господарство», третя особа - ОСОБА_5, про визнання незаконним наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацій та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд судового рішення відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду України А.Г. Ярема В.І. Гуменюк Ю.Л. Сенін