Єдиний унікальний номер 234/5787/15-ц Номер провадження 22-ц/775/610/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Космачевської Т.В.,

суддів: Будулуци М.С., Никифоряка Л.П.,

при секретарі: Коваленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Артемівську Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 4 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 4 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування Краматорської міської ради, про позбавлення батьківських прав - відмовлено. ОСОБА_2 попереджено про необхідність зміни ставлення до виховання та утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на орган опіки та піклування Краматорської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

З рішенням суду першої інстанції не погодилась ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу, так як вважає його незаконним і необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з чим просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що суд не в повному об'ємі з'ясував обставини, які мають значення для справи, та на думку апелянта доводи відповідача не були доведені у судовому засіданні, але суд вважав їх доведеними. Суд також не дав належної оцінки доводам позивача та поясненням свідка.

В судовому засіданні апеляційного суду позивачка доводи апеляційної скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні апеляційного суду доводи апеляційної скарги позивача не визнав та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про слухання справи за його відсутністю.

Орган опіки та піклування Краматорської міської ради в судове засідання апеляційного суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав прохання про слухання справи за його відсутністю.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розгляд справи за відсутністю відповідача та Органу опіки та піклування Краматорської міської ради.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, прокурора, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджено матеріалами справи, що 01 вересня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який розірвано рішенням Краматорського міського суду від 29 серпня 2011 року (а.с. 6). Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_3 (а.с. 5). 9 серпня 2011 року рішенням Краматорського міського суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на дитину в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісяця (а.с. 7-8).

З розрахунку державного виконавця відділу ДВС Краматорського міського управління юстиції видно, що відповідач ОСОБА_2 має заборгованість по аліментам за період з 01.06.2014 року по 31.01.2015 року, та становить 14615,00 грн., а з урахуванням попереднього періоду - 48422,86 грн. (а.с. 9).

Проте, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, наявність у відповідача заборгованості по аліментам на утримання дитини сама по собі не є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що в судовому засіданні не була встановлена винна поведінка відповідача та свідоме нехтування ним батьківськими обов'язками, а позбавлення його батьківських прав не сприятиме інтересам дитини.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, та відповідають нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам по справі.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, що склалися між сторонами і визначив закон, який їх регулює, зазначивши, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються ст. 164 Сімейного кодексу України (далі СК України).

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Звертаючись до суду з позовом про позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилалася на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки ОСОБА_3 та зловживання ним спиртними напоями.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до частини 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. Позивачем не надано суду доказів щодо свідомого нехтування відповідачем своїми обов'язками по вихованню доньки.

Довід апелянта про те, що ОСОБА_2 зловживає спиртними напоями є недоведеним, оскільки відсутні відомості щодо цього компетентних закладів охорони здоров'я, відсутні відомості органів міліції про появу відповідача в стані алкогольного сп'яніння в громадських місцях або про його притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов'язані з вживанням алкогольних напоїв.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Саме з цього виходив суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позову.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради №01-30/2607 від 22 липня 2015 року, є доцільним позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Такий висновок служба у справах дітей обґрунтовує тим, що відповідач самоусунувся від виховання та утримання малолітньої доньки (а.с. 38-39).

Відповідно до частини 6 ст. 19 СК України такий висновок для суду є рекомендаційним і суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд першої інстанції встановив, що висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим, таким, що не відповідає дійсним обставинам та випливає лише з самих матеріалів справи. Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції тому, що не доведено матеріалами справи іншого.

Позивачем не доведено в судовому засіданні те, що відповідач повністю ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки. Безумовно його участь у вихованні доньки є недостатньою, але підстави для застосування до відповідача крайньої міри за умови, що позивач створює відповідачу перешкоди у вихованні дитини, відсутні. Крім того, суд на виконання приписів Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» попередив відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання та утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, поклавши на орган опіки та піклування Краматорської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

За таких обставин апеляційний суд не бере до уваги заяву відповідача про визнання позову, тому що така заява не відповідає інтересам іншої особи, а саме - інтересам дитини. А крім того, відповідач не з'явився в судове засідання та не підтримав свою заяву, і суд не може переконатися у дійсності його волевиявлення.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду, тому відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 4 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: