Справа № 541/1374/15-ц
Номер провадження 2/541/699/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 липня 2015 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Городівського О.А.

при секретарі - Ніколаєнко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення відповідача з будинку без надання іншого житлового приміщення, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області

В С Т А Н О В И В :

04 червня 2015 року з вищевказаною позовною заявою до Миргородського міськрайонного суду звернулась ОСОБА_1. В позовній заяві викладено прохання виселити ОСОБА_2 з будинку за адресою: Полтавська область, місто Миргород вул. Дружби, 85 без надання іншого житлового приміщення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачка являється власником будинку по вул. Дружби, 85 в м. Миргород. Відповідач порушує правила співжиття, що унеможливлює спільне проживання в одному житловому приміщенні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимог та просила задовольнити їх з підстав вказаних у позовній заяві. Суду пояснила, що вони з відповідачем проживали однією сімєю. В квітні 2013 році шлюб було розірвано. Однак вони разом проживають у будинку, власником якого являється вона одноособово. Відповідач постійно вчиняє сварки та не сплачує за комунальні послуги. Реєстрація відповідача обмежує її в можливості оформити субсидію, чим перешкоджає нормальному проживанню позивачки у житловому будинку та порушує правила співжиття, що на її переконання являється підставою для примусового виселення ОСОБА_2 із спірного житлового приміщення.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив позовні вимоги та просив суд відмовити в їх задоволенні. Суду пояснив, що позивачка являється колишньою дружиною ОСОБА_2 Відповідач на законних підставах зареєстрований в будинку, проживає в ньому та не перешкоджає позивачці користуватись будинком. Наявність непорозумінь, сварок між позивачкою та ним повязує лише намаганням ОСОБА_1 будь-якими засобами висилити колишнього чоловіка з квартири та провести відчуження будинку на прохання її рідного брата.

Представник третьої особи, Управління Державної міграційної служби України у Полтавській, бабич ОСОБА_3, яка діє на підставі доручення, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду.

Суд заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка являється власником житлового будинку по вул. Дружби №85 в м. Миргород Полтавської області, в якому проживає та зареєстрований її колишній чолові ОСОБА_2. Позивач та відповідачка в період з 1986 року по 2013 рік перебували в зареєстрованому шлюбі.

Незважаючи на припинення шлюбних відносин відповідно до вимог ст. 156 та ст. 64 ЖК України позивачка та відповідач мають права та обовязки, як власник і член його сімї.

Право користування спірним житловим приміщенням відповідачем урегульоване житловим законодавством, згідно з яким ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. (ч.3 ст. 9 ЖК)

Статтею 116 ЖК визначено, що якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правила соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого житлового приміщення.

Позивачкою в ході судового розгляду не доведено, що її колишній чоловік, ОСОБА_2, систематично руйнує чи псує житлове приміщення та систематично порушує правила співжиття, що робить для позивачки неможливим проживання з ним одному будинку, а вжиті заходи запобігання виявились безрезультатними.

Звернення позивачки до органів внутрішніх справ по питанню неправомірної поведінки відповідача (а.с. 11-14) не підтверджують факту систематичного порушення правил співжиття відповідачем по справі, та те що заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними. За наслідками звернень ОСОБА_1 працівниками міліції двічі повідомлялось про відсутність ознак порушення громадського порядку, а лише один раз складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, якою передбачено відповідальність за вчинення насильства в сімї.

Протягом останніх двох років відносно відповідача Миргородським міськрайонний судом розглянуто лише одну адміністративну справа про вчинення правопорушення передбаченого 173-2 КУпАП. Відповідно до постанови суду ОСОБА_2 притягнутий до відповідальності за висловлювання нецензурними словами до колишньої дружини. В матеріалах адміністративної справи наявне офіційне попередження ОСОБА_2 про неприпустимість вчинення насильства в сімї. Даний документ суд розцінює як захід запобігання протиправної поведінки застосований до відповідача в розумінні ст. 116 Житлового кодексу. Однак, в ході судового розгляду не доведено суду, що даний захід був безрезультатним, що являється обовязковою умовою виселення відповідно ст. 116 ЖК. Суду не надано жодного доказу, що після застосування вказаного заходу впливу відповідач продовжував порушувати правила співжиття та створював неможливі умови проживання позивачки.

Керуючись ст. 9,116 ЖК України, , ст.ст. 10, 11,130, 213, 215, 224, 225, 226,232 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення відповідача з будинку по вул. Дружби № 85 в м. Миргород без надання іншого житлового приміщення.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.А.Городівський