АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 666/1020/15-ц
Номер провадження:22-ц/791/1781/15
Головуючий в І інстанції Іванищук А.А.
Категорія 27 Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Колісниченка А.Г.,
суддів:Капітан І.А.,
Радченка С.В.,
при секретарі:Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 14.05.2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 14.05.2015 року позов ОСОБА_5 задоволено. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_5 грошові кошти за договором про відкриття та обслуговування банківського поточного рахунку фізичної особи № 2 від 14.03.2013 року у розмірі 5000,00 доларів США, що еквівалентно 131750 грн. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь держави судовий збір у сумі 1317,50 грн.

Не погодившись з таким рішенням ПАТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд першої інстанції не вирішив питання, визначеному ст. 35 ЦПК України, щодо залучення ОСОБА_6 до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача. Крім того, за приписами ч.1 ст. 1177 ЦК України втрата банківських вкладів позивача внаслідок їх привласнення невстановленою групою осіб за участю ОСОБА_6 мала бути кваліфікована судом саме як шкода, спричинена внаслідок кримінального правопорушення, а правовідносини між позивачем та відповідачем мали розцінюватись як деліктні, а не як договірні. Також банк зазначає, що вину ОСОБА_6 (або іншої причетної особи) у привласненні вкладу позивача може встановити лише суд у кримінальному провадженні, до постановлення вироку. Таким чином, за відсутністю обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 у відповідача в силу ст. 1172 ЦК України не виникає обов'язок відшкодовувати позивачеві шкоду, ніби заподіяну діями колишніх працівників. На підставі наведеного, ПАТ «УкрСиббанк» просило рішення суду скасувати та закрити провадження з підстав, визначених п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України.

У письмових запереченнях на апеляцію ОСОБА_5, посилаючись на необґрунтованість доводів ПАТ «УкрСиббанк», просив про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_7, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_5 та представник ПАТ «УкрСиббанк» до суду не з'явилися.

Від представника ПАТ «УкрСиббанк» - Шевцова О.С. надійшла заява, в якій він просив розгляд справи відкласти у зв'язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, однак будь-яких доказів на підтвердження поважності причин відсутності у судовому засіданні надано не було. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без участі представника ПАТ «УкрСиббанк» на підставі ч. 2ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга ПАТ «УкрСиббанк» задоволенню не підлягає.

З матеріалів справ вбачається та судом першої інстанції правильно встановлено, що 14.03.2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір про відкриття та обслуговування банківського поточного рахунку фізичної особи № 2, згідно умов якого банк відкриває клієнту Рахунок № НОМЕР_1 у USD, на умовах тарифного пакету «Базовий» в іноземній валюті, що підтверджується п.1.1 Договору (а.с.12).

З 12.05.2013 року по 09.12.2013 року позивач працював моряком на судні MV PASSAT, що підтверджується копією послужної книжки моряка № 01723/2009/26 (а.с.10-11).

16.12.2013 року на поточний рахунок відповідача від компанії Marlow Navigation Company Limited надійшов платіж у розмірі 6666,79 доларів США, що підтверджується випискою за особовим рахунком № НОМЕР_1 у USD за 16.12.2013 року АТ «УкрСиббанк» відділення № 145 в м. Херсоні.

28.04.2014 року діючи від імені позивача і в його інтересах, на підставі довіреності № 2 від 14.03.2013 року, засвідченою посадовими особами ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.21). ОСОБА_9 звернулась до відділення № 145 ХФ ПАТ «УкрСиббанк» де від працівників відділення та з виписок по рахунку дізналась, що з рахунку № НОМЕР_1 було незаконно знято 5000 доларів США. Таким чином, з рахунку позивача № НОМЕР_1 в ХФ ПАТ «УкрСиббанк» було вилучено 5000 доларів США.

Так, в заяві на видачу готівки вказано, що видача грошових коштів проводилась з поточного рахунку фізичної особи № НОМЕР_1 ОСОБА_5, особу встановлено пред'явленням документу - паспорту громадянина України серії МР № 324886, виданого Дніпровським ВМ ЗМВ УМВС України в Херсонській області 07.08.2010 року, в графі підпис отримувача наявний підпис (а.с.41).

18.03.2014 року СВ Дніпровського РВ УМВС України в Херсонській області були внесені відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження за № 0000943 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4,5 ст.191 КК України та 28.04.2014 року відносно ОСОБА_6 винесено повідомлення про підозру у скоєнні вищевказаних кримінальних правопорушень.

Крім того, СВ Дніпровського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 0001937, внесеному до ЄДРДР від 01.06.2014р. відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуваючи згідно трудового договору на посаді фінансового консультанта відділення №145 ХФ АТ «УкрСиббанк», яке розташоване за адресою м. Херсон, вул. Перекопська, 169, будучи на підставі посадової інструкції та договору про повну матеріальну відповідальність матеріально-відповідальною особою, переслідуючи корисливий намір, спрямований на протиправне привласнення грошей, як належать громадянам, які перебували у її віданні згідно договорів про поточні депозити,які вона обслуговувала на підставі своїх функціональних обов'язків, в період часу з 01.01.2009р. по 14.03.2014р. протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно заволоділа грошовими коштами на загальну суму 1000000 доларів США, шляхом безпідставного їх зняття з поточних депозитних рахунків своїх клієнтів, які не мала права самовільно знімати, привласнивши їх собі та розпорядившись ними на свій розсуд, тим самим спричинивши потерпілим матеріальний збиток на загальну суму близько 1000000 доларів США, що є особливо великим розміром.

На письмові звернення позивача до відповідача з вимогою видати грошові кошти в розмірі 5000,00доларів США, які були протиправно зняті з рахунку № НОМЕР_1, відкритого на його ім'я в ХФ ПАТ «УкрСиббанк», відповідач надав відповідь, що факти, викладені у зверненнях (щодо несанкціонованого зняття грошових коштів з його рахунків), були досліджені в рамках службового розслідування, за результатами якого банк 17.04.2014р. направив заяву до Дніпровського РВ УМВС України в Херсонській області, яка була долучена до вже існуючого кримінального провадження, внесеного до ЄДРДР за № 0000943 від 18.03.2014р., що вбачається з листа-відповіді ПАТ «Укрсиббанк» вих.№15-1/1759 від 22.01.2015р, наданої позивачу.

У вказаному провадженні постановою слідчого СВ Дніпровського РВ УМВС України в Херсонській області від 08.12.2014р. було призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої було поставлено питання, чи виконані підписи від імені ОСОБА_5 у графах «підпис отримувача» на наданих заявах про видачу готівки та заяві про переказ готівки у графі «підпис платника» ПАТ «УкрСиббанк», а саме №54 від 07.10.2013; №68 від 04.09.2013; №33 від 20.12.2013; №56 від 08.08.2013; №16 від 13.12.2013; №49 від 16.01.2014; №53 від 07.10.2013 потерпілим ОСОБА_5

Відповідно до висновку експерта Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Херсонській області від 23.12.2014р. №3935 встановлено, що підпис в графі «Підпис отримувача» в заяві на видачу готівки №33 від 20.12.2013р. де банк платника АТ «УкрСиббанк», а платник ОСОБА_5 - виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою.

Постановою слідчого СВ Дніпровського РВ УМВС України в Херсонській області від 03.04.2015р. у кримінальному провадженні №0000943 від 18.03.2014р., ПАТ «УкрСиббанк» визнано потерпілим у даному кримінальному провадженні, визнано Шевцова О.С. представником потерпілого ПАТ «УкрСиббанк» згідно довіреності від 08/.01.2015 №33-22/321 у даному кримінальному провадженні.

З рахунку позивача, відкритому за умовами договору №2 від 14.03.2013р. про відкриття та обслуговування банківського поточного рахунку № 2 у USD, 20.12.2013р. було знято кошти у сумі 5000,00 доларів США не позивачем, а іншою особою.

При укладенні договору, банк зобов'язався нести повну відповідальність за збереження коштів вкладника, розміщених згідно з умовами Договору, що підтверджується п.3.1.1. Правил (договірні умови) розміщення вкладів фізичних осіб АТ «УкрСиббанк».

Курс долара США за офіційним курсом НБУ становить 2635,8713 за 100 доларів США, що підтверджується довідкою НБУ від 17.02.2015р. (а.с.9).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 3 цієї статті передбачено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст.1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Відповідно до ст.1073 ЦК України, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплативши проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що права позивача як споживача фінансових послуг порушені, оскільки грошові кошти з рахунку, відкритому за умовами договору банківського рахунку були зняті не ОСОБА_5 і вказані кошти на рахунку № НОМЕР_1 відсутні.

Також колегія суддів вважає висновок суду вірним, що оскільки між сторонами виникли договірні відносини відповідно до ст. 1058 ЦК України, а тому саме ПАТ «УкрСиббанк» відповідає за невиконання взятих на себе зобов'язань.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права у вигляді незалучення колишньої працівниці банку ОСОБА_6 до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, колегія суддів до уваги не бере, оскільки щодо вказаної особи відсутній вирок, який набрав чинності, її вина у вчиненні злочину на час розгляду справи не доведена, а відтак висновок, що оскаржуване рішення суду вплине на її права чи обов'язки є передчасним. Окрім того, саме по собі незалучення особи до участі у справі у якості третьої особи не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Доводи апелянта, які зводяться до неправильного визначення судом характеру спірних правовідносин та застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які регулюють питання зобов'язальних правовідносин, а не деліктних також, на думку колегії суддів є необгрунтованими та підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції між ОСОБА_5 та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір банківського рахунку. Таким чином, між сторонами виникли зобов'язальні правовідносини, які регулюються саме нормами зобов'язального права. Стаття 1073 ЦК України визначає наслідки безпідставного списання коштів з рахунку клієнта, які передбачають обов'язок банку негайно після виявлення вказаного факту зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта, сплатити проценти за відшкодувати можливі збитки. Пункт 3.1.1 договору , укладеного між сторонами 14.03.2013 року, покладає на банк повну відповідальність за збереження коштів, розміщених згідно з умовами договору(а.с.18). Однак, після виявлення факту безпідставного списання з рахунку позивача 5 000 доларів США, банк не виконав покладені на нього законом та договором зобов'язання, не зарахував відповідну суму на рахунок позивача,а розпочав дії з ухилення від виконання зобов'язання, перекладаючи свою відповідальність за договірними зобов'язання на особу, вина якої у передбаченому законом порядку не встановлена (а.с.71). Таким чином, висновок суду про неналежне виконання відповідачем своїх обов'язків за договором є цілком обгрунтованим та таким, що узгоджується із нормами матеріального права, що регулює спірні правовідносини та підтверджується дослідженими доказами. Мову ж про застосування до спірних правовідносин норм, які регулюють питання відшкодування шкоди, можна було б вести у разі встановлення у визначеному порядку винної особи, чого у даному випадку немає.

Окрім того, зважаючи на те, що на час розгляду спору досудове розслідування у кримінальній справі зупинено на невизначений термін у зв'язку із розшуком підозрюваної особи (а.с.65-70), можливість отримання задоволення справедливих майнових претензій позивача відтерміновуються на невизначений строк. У заявку із цим порушується його право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру, яке гарантовано ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997 року.

Також колегія відзначає, що в разі відмови суду у захисті права позивача в обраний ним спосіб та враховуючи встановлені обставини справи, буде поставлено під загрозу гарантоване йому ст.1 протоколу №1 до вищеназваної Конвенції право на «мирне володіння майном», оскільки «мирне володіння» означає, що порушення принципу, встановленого у першому реченні ст.1, може мати місце і за відсутності прямого або фізичного втручання у право власності особи. Наприклад, порушення може мати форму позбавлення можливості використовувати власність, ненадання відповідних дозволів або інших форм перешкоджання реалізації права власності, що є наслідком застосування законодавства або заходів органів державної влади. Таким чином, позиція відповідача, яка зводиться до фактичного безстрокового відтермінування можливості позивача отримати задоволення своїх вимог не може вважатись прийнятною.

Інші доводи апеляції колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують висновків суду.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити, а рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 14.05.2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: