Справа № 212/4389/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Пустовіт О.Г.,

при секретарі - Гарасюта Л.К.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за Договором позики від 11.12.2011 в сумі 1 332 887,22 гривень, який в подальшому уточнив позовні вимоги, та просив стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу 702 302,93 гривень та витрати по сплаті судового збору 3 775,80 гривень.

На підтвердження вимог вказав, що 11.12.2011 між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений письмовий Договір позики, згідно якого він передав ОСОБА_2 у борг грошові кошти в іноземній валюті в сумі 29775 Євро на умовах щомісячної сплати відсотків у розмірі 2,5% в місяць. Дані грошові кошти ОСОБА_2 взяв на власні потреби, строком на один рік з послідуючою пролонгацією за згодою сторін.

11 травня 2015 року сторонами було підписано Акт звірки заборгованості по Договору позики, згідно якого на момент підписання акта сума позики залишилась незмінною та становить 27 775 Євро, а відсотки за користування грошовими коштами сплачені лише за шість місяців, тобто по 10.06.2012. Таким чином сума боргу становить 29 775 Євро, що по курсу НБУ на 08.06.2015 ( 23,587) становить 702 302,93 гривень, яку просить стягнути з відповідача та стягнути витрати по сплаті судового збору, від інших позовних вимог відмовився.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні, уточнені позовні вимоги підтримав, та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнавали частково та пояснили, що грошові кошти ОСОБА_2 були отримані в різній валюті, в Євро, доларах та гривнах, але з сумою отриманих коштів згоден. Згідно договору позики, прописано, що в разі форс-мажорних обставин він віддасть в рахунок погашення заборгованості автомобіль DAF 95 XF 430 жовтого кольору 1998 р.в та пів причеп боррол -штору 2003 р.в.. Але вказаний автомобіль був пошкоджений 21.07.2015, згідно оцінки вартість вказаного автомобіля становить 237 981 гривень за курсом НБУ ( 23.587) складає 10089 Євро, який він зобов'язується передати позивачу, а тому сума боргу за договором позики становить 19666 Євро.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та Відповідачем ОСОБА_2 був укладений письмовий договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг грошові кошти в іноземній валюті в сумі 29775 Євро, строком на один рік послідуючою пролонгацією за згодою сторін.

Відповідно до Акту звірки заборгованості до Договору позики від 11.05.2015, на момент підписання даного Акту основна сума боргу залишилась не змінна та становить 29 775 Євро.

Викладені обставини свідчать про те, що між сторонами виникли договірні відносини у вигляді договору позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі матеріалів справи встановлено, що сторони уклали договір позики в письмовій формі відповідно до ст. 1047 ЦК України.

Таким чином, позивач виконав умови вказаного договору позики - передав відповідачу грошові кошти, що підтверджується Договором позики, проте останній умов договору не виконав, оскільки суму боргу у зазначені строки не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд приходить до висновку, що дії позивача щодо пред'явлення вимоги про повернення позики є правомірними, і позика має бути повернена позичальником.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Таким чином, позивач довів, і це встановлено судом, що 11 грудня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідач ОСОБА_2 взяв у борг грошові кошти, тому повертати повинен грошові кошті у такій самій сумі. Посилання відповідача ОСОБА_2 про передачу в рахунок відшкодування заборгованості автомобіля НОМЕР_1, є безпідставними, так як строк повернення грошових коштів, згідно Договору позики був встановлений 11.12.2012, та форс - мажорні обставини, розповсюджувались на цей строк. Відповідач до теперішнього часу не вжив ніяких дій для погашення боргу.

Предметом договору позики у даній справі є іноземна валюта.

Відповідно до частини другої статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Таким чином, уточнені позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню в сумі 702 302,93 гривень, виходячи із офіційного курсу гривні до іноземної валюти євро станом на дату звернення до суду, 08.06.2015 (1 євро = 23, 587 грн.).

Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають витрати по сплаті судового збору у сумі 3654 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 192, 525, 625, 626, 1046-1050 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 10, 60, 88, 169, 212, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 11.12.2011 в сумі 702 302, 93 грн. ( сімсот дві тисячі триста дві гривні 93 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. ( три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. Г. Пустовіт