Провадження №2/748/645/15
Єдиний унікальний № 748/2003/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" серпня 2015 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2015 року ОСОБА_3 діючи на підставі довіреності та в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою АДРЕСА_1, яке належить позивачці на праві власності, обґрунтовуючи це тим, що відповідач є її донькою, але з вересня 2003 вона фактично не проживає за вказаною адресою та не користується житловим приміщенням. Крім того позивач просить ОСОБА_2 примусово зняти з реєстраційного обліку.

До судового засідання від представника позивача надійшла заява з проханням справу розглянути за їх відсутності та задовольнити позовні вимоги. /а.с.14/

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає і проти задоволення позову не заперечує. /а.с.15-17/

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи і інтереси інших осіб. Відповідно до вимог ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази, вважає позовні вимоги обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають частковому задоволенню.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

За змістом ч.1 ст.405 ЦК, яка прямо вказує на наявність права користування житлом лише у членів сім'ї власника, які проживають разом з ним, а згідно частини 2 названої статті член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1, і таке право вона набула 21.06.2013 року отримавши будинок у спадок. /а.с.4/

Як вбачається з домової книги для реєстрації громадян, які проживають у АДРЕСА_1, Чернігівської області, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за вищезазначеною адресою з 18.10.2000 року. /а.с.8/

Довідка виконавчого комітету Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №945 від 08.07.2014 року та акт обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 від 08.07.2015 року свідчать, що відповідач дійсно рахується зареєстрованою по АДРЕСА_1 однак за вказаною адресою з вересня 2003 року не проживає. /а.с.5, 6/

Отже, достовірно встановлено факт непроживання відповідачки з вересня 2003 р. у будинку ОСОБА_1

Оскільки між сторонами не було іншої домовленості то відповідач втратила право користування житлом, що належить на праві власності позивачу.

Слід вказати, що позовні вимоги у частині примусового зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки відповідно ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. N1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання автоматично здійснюється відповідним органом на підставі рішення суду про позбавлення права громадянина користування житловим приміщенням.

При таких встановлених судом обставинах справи, з наведених вище підстав та міркувань, суд дійшов висновку про наявність підстав для судового захисту прав ОСОБА_1 і часткового задоволення її позову.

Згідно вимог ст.ст.79, 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує другій стороні понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач при подачі позову до суду сплатила судовий збір в сумі 243,60 грн, який підлягає стягненню з відповідача. /а.с.1/

Керуючись ст.ст.10-11, 60, 74, 83, 88, 169, 174, 197, 209, 212-216, 218, 293-294 ЦПК України, й у відповідності до ст.ст.71, 163 ЖК України, ст.ст.16, 383, 386, 391, 405 ЦК України, ст.7 Закону України від 11.12.2003 р. N1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити частково, визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НК №253211, виданий 21.01.1997 р. Чернігівським РВ УМВС України в Чернігівській області) такою, що втратила право користування житлом - АДРЕСА_1.

Копію рішення суду, після набрання ним законної сили, направити до Чернігівського РВ УМВС України в Чернігівській області для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн, у відшкодування сплаченого судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Д. П. КриворученкКриворученко