РІШЕННЯ

Іменем України

19.06.2015 року Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Лозинського Б.М.

при секретарі- Попик А.Б.

за участю позивача- Юшин О. С.

представника позивача- Нижанківської Л. А.

відповідача- Знак В. П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в якому, просив стягнути з відповідача матеріальні збитки, спричинені пошкодженням автомобіля в сумі 22562,07 грн., витрати на лікування в сумі 5585,97 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_2 17.10.2013 року керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1 , і рухаючись автодорогою «Яворів-Судова Вишня» у напрямку м. Судова Вишня, на перехресті автодоріг «Львів-Шегині» (головна дорога) та Яворів-Судова Вишня (другорядна дорога) при виїзді з другорядної дороги на головну автодорогу, порушуючи вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, не надав переваги у русі транспортному засобу марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. Згідно висновку товарознавчого дослідження, вартість завданого йому матеріального збитку становить 23562,07 грн. Також ним було понесено витрати на лікування, обстеження, транспортування з місця ДТП, розмір яких становить 5585,97 грн. Добровільно відшкодувати витрати відповідач не погоджується.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просять позов задоволити.

Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.08.2014 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 4250 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. Встановлено, що 17.10.2013 року керуючи технічно справним автомобілем НОМЕР_1, і рухаючись автодорогою «Яворів-Судова Вишня» у напрямку м. Судова Вишня, на перехресті автодоріг «Львів-Шегині» (головна дорога) та Яворів-Судова Вишня (другорядна дорога) при виїзді з другорядної дороги на головну автодорогу, порушуючи вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, не надав переваги у русі транспортному засобу марки «ЗАЗ», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Відповідно до ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією собою.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» N 14 від 18.12.2009 р. при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

Таким чином, при розгляді даної цивільної справи суд виходить з того, що винною особою у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_2, що підтверджується вироком Мостиського районного суду Львівської області від 01.08.2014 р., який набрав чинності.

В результаті скоєної ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_3, власником якого є позивач.

Відповідно до висновку №313 експертного товарознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку від 29 грудня 2013 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_4 становить 23562,07 грн.

Згідно виписки №10154-2013р. із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, внаслідок ДТП позивачу заподіяно закриту черепно-мозкову травму, забійну травму голови.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що вартість витрат на лікування отриманого позивачем становить 5585,97 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 року № 6 (із змінами та доповненнями), під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Оцінивши зібрані по справі і досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 31, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 22, 1166, 1187 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки за пошкодження автомобіля в розмірі 23562,07 грн., збитки за лікування в розмірі 5585,97 грн., витрати на правову допомогу 1500 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 487,2 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова: ОСОБА_3