АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1993/15 Справа № 201/7755/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Дніпропетровськ 08 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2013 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором і судових витрат, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у липні 2013 року звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 06.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ML-301/248/2008 на суму 124 500 швейцарських франків, з цільовим використанням для придбання нерухомого майна, зі сплатою 4, 99 % річних, строком до 06.06.2034 року /т.1 а.с. 7-15/.

06.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № SR-301/248/2008 за кредитним договором /т.1 а.с. 16-17/.

15.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір № 301/1391/06/01 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 7000 грн. за користування коштами встановлена плаваюча процентна ставка 11,99% + FIDR /т.1 а.с. 18-21/.

Відповідач свої зобовязання виконувала не належним чином, тому станом на 01.07.2013 року утворилася заборгованість за кредитним договором № ML-301/248/2008 в сумі 2581530, 48 грн., та за кредитним договором № 301/1391/06/01 в сумі 45305, 30 грн. /т.1 а.с. 3-6, 83-86, 174/.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 27.05.2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-301/248/2008 від 06.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2

Згідно умов договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 27.01.2012 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № 301/1391/06/1 від 15.12. 2006 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 /т.1 а.с. 104-141/.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.10.2013 року позовні вимоги було задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ML-301/248/2008 від 06.06.2008 року суму боргу 2 536 225 грн. 18 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 1 131 113 грн.18 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 286 193 грн. 17 коп. та пені в сумі 1 118 918 грн. 88 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 301/1391/06/1 від 15.12.2006 року в сумі 45305 грн. 30 коп., яка складається з заборгованості за кредитним договором в сумі 3693 грн. 63 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 3602 грн. 01 коп. та пені в сумі 38 009 грн. 76 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат /т.1 а.с. 234-237/.

З рішенням суду не погодилася відповідач ОСОБА_2 і звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду у повному обсязі та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /т.2 а.с. 1-4/.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530, 629 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Положеннями ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 06.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № ML-301/248/2008 на суму 124 500 швейцарських франків, з цільовим викорисанням для придбання нерухомого майна, зі сплатою 4,99 % річних, строком до 06.06.2034 року.

06.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № SR-301/248/2008 за цим договором.

15.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Факторинг Україна» та ОСОБА_2 договір № 301/1391/06/01 про кредитування поточного рахунку (овердрафт) за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 7000 грн. за користування коштами встановлена плаваюча процентна ставка 11,99% + FIDR.

Відповідач свої зобовязання виконувала не належним чином, тому станом на 01.07.2013 року утворилася заборгованість за кредитним договором № ML-301/248/2008 в сумі 2 581 530, 48 грн., та за кредитним договором № 301/1391/06/01 в сумі 45 305, 30 грн.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 27.05.2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-301/248/2008 від 06.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2

Згідно умов договору купівлі-продажу кредитного портфеля від 27.01.2012 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № 301/1391/06/1 від 15.12. 2006 року ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_2Є заборгованості за кредитними договор підлягають задоволенню.

Однак, вирішуючи питання щодо солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_3 суд не прийняв до уваги наступне.

Відповідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобовязаннях, в яких беруть участь, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови договору поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» якщо в договорі поруки не узгоджені умови зміни розміру процентів за основним зобовязанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, а з обставин справи не вбачається інформованість поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Як вбачаться з матеріалів справи 07.09.2009 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було підписано додатковий договір № 1 до кредитного договору договором № ML-301/248/2008 від 06.06.2008 року яким збільшено розмір кредитних зобов'язань ОСОБА_2 перед банком /т.2 а.с. 7-9/.

Будь-яких доказів того, що поручитель ОСОБА_3 давав згоду на такі зміни в матеріалах справи відсутні.

Відносно доводів ОСОБА_2 щодо незастосування судом першої інстанції строку позовної давності до позовних вимог про стягнення з неї боргу в сумі 45305 грн.30 коп. посилаючись на те, що цей договір було укладено 15.12.2006 року, строк позовної давності сплинув ще 30.12.2011 року, а позивач звернувся до суду тільки у липні 2013 року, то з ними також не можна погодитися.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 звернулася з заявою про застосування строку позовної давності тільки у квітні 2015 року, у той час коли рішення суду було постановлено 14.10.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга про скасування рішення суду в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3, як поручителя, заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, рішення суду в цій частині скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2013 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № ML 301/248/2008 від 06 червня 2008 року скасувати.

Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_5