АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №758/8915/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4270/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Кириченко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
17 березня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Пікуль А.А., Невідомої Т.О. при секретарі Бугаю О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інтербанк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Кононця Вадима Валерійовича на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інтербанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

ПАТ «КБ «Інтербанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

До початку розгляду справи по суті заявлених вимог від представника ОСОБА_4 надійшло заперечення проти вирішення спору в суді загальної юрисдикції, оскільки між сторонами 24.10.2008 року укладено договір (додаткова угода № 2) про передачу спору на розгляд третейського суду, а тому позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інтербанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

В апеляційній скарзіПАТ «Комерційний банк «Інтербанк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Кононця ВадимаВалерійовича просить ухвалу скасувати та передати питання на розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права. Зазначає, що відповідно до ст.5 Закону України «Про третейські суди», спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону. А тому, у сторін існує виключно правова можливість, а не обов'язок на звернення до третейського суду. Відповідне клопотання заявив лише відповідач. За відсутності волі на звернення до третейського суду у позивача чинне законодавство не позбавляє його права на вирішення спору загальним судом. Крім того, у ПАТ «КБ «Інтребанк» відбувається процедура ліквідації, внаслідок якої ліквідаційний банк перебуває під юрисдикцією та керівництвом спеціально уповноваженого органу - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідно, третейське застереження, передбачене у Додатковій угоді № 2 до Кредитного договору, укладеного між ПАТ «КБ «Інтербанк» та ОСОБА_4 24.10.2008 року не може застосовуватися до вказаних правовідносин.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ «КБ «Інтербанк» - Подольського А.Ю., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Відповідно до п.2 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року«Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом. Разом з тим, пред'явлення позову до суду за наявності такого договору не дає підстав для повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі (статті 121, 122 ЦПК), за винятком передбаченого пунктом 6 частини першої статті 207 ЦПК обов'язку суду залишити заяву без розгляду, якщо від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі заперечення проти вирішення спору в суді.

За умовами п.3 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за наявності у кредитному договорі третейського застереження (окремої третейської угоди) при вирішенні спору суд має враховувати положення пункту 14 частини першої статті 6 Закону України від 11 травня 2004 року № 1701-IV «Про третейські суди» про те, що справи щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), не підлягають розгляду третейськими судами. Тому за наявності вказаного третейського застереження (окремої третейської угоди) залишення позовної заяви споживача без розгляду на підставі пункту 6 частини першої статті 207 ЦПК є неприпустимим. Такі заяви підлягають вирішенню і за наявності з цього приводу рішення третейського суду, прийнятого за межами його компетенції. При цьому відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» банк не є споживачем.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Комерційний банк «Інтербанк» звернувся до ОСОБА_4 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06 жовтня 2005 року. Відповідно до п.7.5 розділу 7 вказаного Кредитного договору в редакції, викладеній в п.1. Додаткової угоди №2 від 24.10.2008 року до Кредитного договору, сторони дійшли згоди внести в кредитний договір зміни, зокрема, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, сторони, керуючись ст.5 Закону України «Про третейські суди», домовилися про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків (а.с.12).

Оскільки в кредитному договорі міститься третейська угода у вигляді третейського застереження, а в даному випадку Банк не є споживачем в розумінні положень Закону України «Про захист прав споживачів», та ОСОБА_4 заперечив проти вирішення спору в суді загальної юрисдикції (а.с.50-51), суд прийшов до вірного висновку про залишення позову без розгляду.

Висновки суду ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону, з огляду на що підстав для скасування ухвали суду не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстав для скасування ухвали суду з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,312,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інтербанк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - Кононця ВадимаВалерійовича відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-