Провадження №2-о/485/44/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області - Квєтка І.А.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - ОСОБА_2, третя особа - Олександрівська сільська Снігурівського району Миколаївської області про встановлення факту проживання однією сім"єю,

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить встановити факт її проживання однією сім"єю з спадкодавцями: ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В позові зазначила, що 18 березня 1997 року помер її батько - ОСОБА_3.

За життя, а саме 19 січня 1995 року, батько склав заповіт на її ім"я, яким заповів належний йому житловий будинок №19 по вул.Леніна у с.Михайлівка.

На час смерті батька вона була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_1, хоча постійно проживала та вела спільне господарство разом з батьками у с.Михайлівка через їх вік та стан здоров"я, а тому коли батько помер вона вважала, що прийняла у спадок належний батькові вказаний будинок.

28 вересня 1998 року померла її мати - ОСОБА_4.

Після смерті матері вона звернулася із заявою про прийняття спадщини.

20 грудня 2007 року на її ім"я та на ім"я її рідного брата ОСОБА_2 нотаріусом було видано свідоцтва про право власності на 1/2 частку вище вказаного житлового будинку та земельної ділянки для його обслуговування, кожному, що належав чоловіку померлої ОСОБА_3, спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

У 2014 році за позовом її брата ОСОБА_3 успадковані ними після батьків житловий будинок та земельна ділянка були реально поділені за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області.

Після набрання рішенням суду про розподіл будинку законної сили, у квітні 2015 року після консультації з адвокатом їй стало відомо про порушення її прав на спадкування після смерті батька, оскільки вона з ним постійно проживала на час його смерті.

Встановлення даного факту необхідне їй для подального звернення до суду з позовом про визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину, отриманих нею та її рідним братом у нотаріальній конторі у 2007 році на спірне майно.

Вивчивши матеріали заяви, суд прийшов до наступного.

У відповідності до положень ч.4 ст.256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Із заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім"єю вбачається, що вона фактично оспорює право власності свого брата на успадкований після смерті матері житловий будинок, а тому між нею та зацікавленою особою ОСОБА_2 існує спір про право власності на спадкове майно, що є підставою для відмови у відкритті провадження за даною заявою.

Відмова у відкритті провадження за даною заявою не перешкоджає ОСОБА_5 звернутися до суду з такими самими вимогами у порядку позовного провадження.

На підставі ст.7 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір», заявнику слід повернути судовий збір сплачений ним при подачі заяви у сумі 121 грн. 80 коп.

Керуючись ст.256 ч.4 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті окремого провадження за заявою ОСОБА_1, про встановлення факту проживання однією сім"єю, - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 121 грн. 80 коп. судового збору, сплачений нею за квитанцією № 0.0.419962555.1 від 11.08.2015 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області протягом пяти днів з дня отримання її копії, через Снігурівський районний суд.

СУДДЯ: