ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7195/15-ц
провадження № 2/753/4275/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Цимбал І.К.

при секретарі Черленюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про поділ майна, набутого за час шлюбу -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про поділ майна набутого за час шлюбу, посилаючись на те, що сторони перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, набули нерухоме майно, а саме однокімнатна та чотирьохкімнатна квартири, згоди про поділ яких дійти у позасудовому порядку сторони не змогли. Позивач зазначає, що з метою придбання майна, ним було позичено грошові кошти, і на даний час останній продовжує виконувати боргові зобов'язання одноособово. Враховуючи те, що відповідач разом з дітьми проживає у чотирьох кімнатній квартирі, ? частина вартості якої є більшою ніж вартість однокімнатної квартири, позивач просить виділити у власність сторонам по ? частини чотирьохкімнатної квартири, і залишити позивачу у власність однокімнатну квартиру, з урахування подальшого виконання одноособово грошових зобов'язань щодо виплати заборгованості, яка виникла у зв'язку із придбанням майна.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на необґрунтованість останніх.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30.09.1999 року, який на підставі рішення Дарницького суду від 25.03.2013 року був розірваний /а.с. 8, 11/.

З час шлюбу сторонами було набуто наступне майно: квартира АДРЕСА_1, яка зареєстрована за позивачем та квартира АДРЕСА_2 /а.с. 19, 20/.

Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 61 СК України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч. 3 ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно висновків суб'єкта оціночної діяльності ТОВ «Бізнесс Ассіст» від 08.04.2015 року вартість однокімнатної квартири АДРЕСА_1 становить 1219916 грн. вартість чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_2 становить 4414762 /а.с. 21-109/.

Представник відповідача просив призначити експертизу, оскільки не погодився із визначеною вартістю, проте суд відмовив останньому у задоволенні вказаного клопотання, оскільки представник відповідача не надав обґрунтувань щодо своїх заперечень.

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

В судовому засіданні не встановлено підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України, для відступлення від засади рівності часток, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до п. 25 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом

(ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково із визначенням за сторонами рівних ідеальних часток майна без реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності останніх.

Доводи позивача та представника останнього про те, що ним одноособово виконуються боргові зобов'язання, які виникли у зв'язку із набуттям спірного майна /а.с. 123 - 129/ у даному випадку юридичного значення не мають, виходячи з наступного.

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до п. 24 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Враховуючи наведене, позивач за наявності підстав може звернутися до суду з окремим позовом до відповідача по зобов'язанням, які виникли внаслідок укладення договору в інтересах сім'ї сторін, за час перебування у шлюбі, їх поділу тощо, проте у даному позові позивачем відповідна вимоги не ставилась.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212 - 218 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 63, 65 70, 71 СК України, ст. 365 ЦК України, п. п. 24, 25 ППВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про поділ майна набутого за час шлюбу задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_2 ? частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з однієї кімнати жилою площею 18 кв.м., загальною площею 42,40 кв.м.; ? частину квартири АДРЕСА_2, яка складається з чотирьох кімнат, жилою площею 81, 90 кв.м., загальною площею 138, 20 кв.м.

Виділити у власність ОСОБА_3 ? частину квартири АДРЕСА_1, яка складається з однієї кімнати жилою площею 18 кв.м., загальною площею 42,40 кв.м.; ? частину квартири АДРЕСА_2, яка складається з чотирьох кімнат, жилою площею 81, 90 кв.м., загальною площею 138, 20 кв.м.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1827 /одна тисячі вісімсот двадцять сім/ грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: