Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 рокуМ. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П.,Карпенко С.О., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, за касаційною скаргою ОСОБА_7, який діє через представника ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимог тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_9, якій на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. 17 квітня 2013 року ОСОБА_9 склала заповіт на його ім'я. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру йому стало відомо про те, що приватним нотаріусом Кияниця Н.В. було заведено спадкову справу після смерті ОСОБА_9, дані про особу, яка подала заяву про прийняття спадщини, йому повідомлено не було.

У встановлений ст. 1270 ЦК України строк він звернувся до приватного нотаріуса Кияниці Н.В. із заявою про прийняття спадщини.

Проте свідоцтво про право на спадщину за заповітом він не отримав через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно, які були вилучені з квартири спадкодавця кимось із її знайомих.

Посилаючись на зазначені обставини, просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнати за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів, що спірна квартира перебувала у власності спадкодавця на час відкриття спадщини, зокрема, не надано належних доказів, які б свідчили про викуп ОСОБА_9 спірної квартири або внесення нею пайового внеску за спірну квартиру.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що оскільки з набуттям ОСОБА_9 членства в житлово-будівельному кооперативі інші члени її родини до кооперативу не вступали, а тому з урахуванням положень законодавства, чинного на час відкриття спадщини, ОСОБА_9 набула право власності на спірну квартиру, а заповіт, яким спадкодавець розпорядилась своїм майном, залишивши його на випадок своєї смерті позивачеві, - не оспорений.

Колегія суддів погоджується з указаним висновком апеляційного суду з огляду на наступне.

Так, відповідно до довідки голови житлово-будівельного кооперативу «Моторобудівного заводу» від 22 квітня 2014 року: на час вселення в спірну квартиру ОСОБА_9 та її сина ОСОБА_11 у 1974 році несплачена сума пайових внесків становила 740,90 руб., яка була сплачена у квітні 1980 року. Відомостей про те, що інші пайові внески, які вносилися попереднім членом ЖБК були повернуті йому та утворювався будь-який залишок зі сплати пайових внесків немає.

Натомість з дня вселення в квартиру ОСОБА_9 була членом житлово-будівельного кооперативу та ця обставина не оспорюється сторонами та підтверджена довідкою цього кооперативу.

Отже, ані членство ОСОБА_9 у житлово-будівельному кооперативі, ані відсутність боргу зі сплати пайових внесків членом житлово-будівельного кооперативу не оспорено.

Та обставина, що у квітні 1980 року пай остаточно погашався як ОСОБА_9, так і її сином ОСОБА_11 не породжує у ОСОБА_11 пра <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2100/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>во власнос <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2105/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>ті на квартиру виходячи з того, <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2107/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> що він не був членом житлово-будівельного кооперативу, а набуття права власності на квартиру у кооперативі за чинним на той час законодавством було пов'язано лише з членством в кооперативі.

Виходячи з положень статей 328, 384, 392, 1216, 1218, 1222, 1223 ЦК України, ст. 15 Закону України «Про власність», з урахуванням роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» та постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», немає підстав вважати, що ОСОБА_9 на час смерті не була власником спірної квартири.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 384 ЦК України (права житлово-будівельного (житлового) кооперативу та їх членів на квартиру в будинку кооперативу) член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її.

У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовʼязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про власність» (яка була чинною на час перебування спадкодавця у членстві житлово-будівельного кооперативу) член житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому у користування, набуває права власності на це майно.

У п. 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» роз'яснено, що член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому у користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого житлово-будівельного кооперативу, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

У разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

ОСОБА_9 була прийнята в члени житлово-будівельного кооперативу-4 «Машинобудівник» 11 листопада 1974 року (протокол № 28) та на трьох членів сім'ї (вона, мати та син) їй був виданий ордер на спірну квартиру.

З урахуванням вказаного апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку, що ОСОБА_9 набула права власності на спірну квартиру та мала право розпоряджатися нею на випадок своєї смерті на власний розсуд.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: Т.П. Дербенцева
С.О. Карпенко
О.П. Касьян
Т.О. Писана