Справа № 522/1978/15-ц
Провадження № 2/522/4365/15
У Х В А Л А

Іменем УКРАЇНИ

«09» липня 2015 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Погрібного С.О.

за секретаря судового засідання Солодкої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі питання про дотримання правил цивільної юрисдикції у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 праці та соціальної політики Одеської міської ради (надалі ОСОБА_1) звернувся до суду із вказаним позовом в порядку цивільного судочинства до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Суд заслухав думку учасників розгляду справи щодо дотримання правил юрисдикції під час звернення з цим позовом.

Представник позивача вважала, що ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з таким позовом, оскільки розгляд цього спору в порядку іншого виду судочинства є неможливим, оскільки суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідачка залишила вирішення цього питання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість закриття провадженні, відкритого у цій цивільній справі.

Позивач під час звернення до суду помилково обрав вид судочинства цивільне у поданій у відповідному порядку заяві.

Проте, чинне процесуальне законодавство визначає інший процесуальний порядок для розгляду та вирішення цього спору.

Так, згідно з пунктом 31 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», частиною четвертою статті 50 КАС передбачено, що громадяни України можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" всі види державної допомоги сім'ям з дітьми, крім допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами жінкам, зазначеним у частині другій статті 4 цього Закону, призначають і виплачують органи соціального захисту населення за місцем проживання батьків (усиновлювачів, опікуна, піклувальника).

Частиною другою статті 22 зазначеного Закону передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом.

Враховуючи наведене, спір виникає за зверненням суб'єкта владних повноважень (управління праці та соціального захисту населення) і не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин тощо, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

В цьому випадку позивач як субєкт владних повноважень просить стягнути з відповідача грошові суми, сплачені в якості державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що є видом соціальних виплат, які виплачуються на рахунок Державного бюджету.

Судом враховано, що спір не виник з приводу зобовязання вчинити певні дії щодо конкретного майна, а лише з приводу реалізації прийняття відповідних рішень субєктом владних повноважень.

Відносини, що виникли між сторонами, не є цивільними.

Згідно зі статтею 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Визначеним у статті 1 ЦК України критеріям відносини між учасниками цього спору не відповідають, оскільки їх існування повязане з виплатою соціальної допомоги за рахунок Державного бюджету, що виключає можливість застосування до них правил про права цивільні.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що вказана справа не підпадає під цивільну юрисдикцію цього суду, а, отже, визнає обґрунтованою позицію, за якою розгляд та вирішення спору належить здійснити в порядку адміністративного судочинства за відповідними правилами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

Керуючись п. 1.ч. 1 ст. 205 ЦПК України, СУД

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 праці та соціальної політики Одеської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Розяснити позивачу звернутися до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

СУДДЯ

ОСОБА_3

09.07.2015