Ухвала

іменем україни

08 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Карпенко С.О.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Мелітопольгаз» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Мелітопольгаз» про визнання недійсним акта про виявлення порушення та відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Мелітопольгаз» (далі - ВАТ «Мелітопольгаз») на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ВАТ «Мелітопольгаз» звернулося до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 08 серпня 2008 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір про надання послуг з газопостачання у будинку АДРЕСА_1. 21 січня 2013 року працівниками ВАТ «Мелітопольгаз» було здійснено огляд газових приладів у будинку позивача, в результаті якого виник сумнів у відповідності заводської пломби на лічильнику газу. 24 січня 2013 року на адресу ОСОБА_4 було здійснено виїзд працівників ВАТ «Мелітопольгаз» сумісно з працівниками служби метрології, якими був оглянутий прилад обліку газу (лічильник) та складений акт № 21/13 про виявленні порушення, а саме: щодо достовірності пломб, встановлених на лічильнику Gallus 2000 G4 № 00435921. 24 січня 2013 року складено акт № 21/13 про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи. 29 січня 2013 року ОСОБА_4 не доставив демонтований лічильник газу для проведення експертизи, надавши письмові пояснення про те, що він загубив його. Посилаючись на те, що акт про виявлені порушення є підставою для відшкодування збитків, позивач, уточнивши свої позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача на користь ВАТ «Мелітопольгаз» збитки у розмірі 685 грн 34 коп. та судові витрати.

У вересні 2013 року ОСОБА_4 пред'явив зустрічний позов, посилаючись на те, що акт про виявлені порушення, складений 24 січня 2013 року працівниками ВАТ «Мелітопольгаз», є недійсним, оскільки не містить його підпису як споживача послуг. Крім того, відключення його будинку від газопостачання 12 лютого 2013 року було незаконним, оскільки на цей час він не мав безспірної заборгованості. Зазначав, що в результаті незаконних дій ВАТ «Мелітпольгаз» він вимушений був обігрівати будинок за допомогою електричних приладів, внаслідок чого йому завдані збитки на суму 8 203 грн та моральна шкода. З огляду на зазначене, просив суд визнати акт про виявлені порушення, складений 21 січня 2013 року ВАТ «Мелітопольгаз» недійсним, стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 8 203 грн та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 червня 2014 року, позов ВАТ «Мелітопольгаз» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ВАТ «Мелітопольгаз» збитки у розмірі 685 грн 34 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ «Мелітопольгаз» на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 8 203 грн та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ВАТ «Мелітопольгаз» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому касаційному перегляду не підлягають.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із доведеності позивачем факту заподіяння збитків та спричинення моральної шкоди.

Проте погодитися із такими висновками судів попередніх інстанцій не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st214> під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Судами установлено, що 08 серпня 2008 року між ВАТ «Мелітопольгаз» та ОСОБА_3 укладено договір про надання послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1

Установлено та визнано ОСОБА_3, що станом на 21 січня 2013 року він мав заборгованість за спожитий газ у сумі 1 941 грн 50 коп.

21 січня 2013 року працівниками ВАТ «Мелітопольгаз» під час зняття показників лічильника, у зв'язку з виникненням сумнівів щодо відповідності наявній на лічильнику пломби заводській, попереджено дружину ОСОБА_3 про те, що лічильник буде демонтований з метою проведення експертизи.

24 січня 2013 року працівниками ВАТ «Мелітопольгаз» за адресою: АДРЕСА_1 в присутності споживача та його дружини було проведено демонтаж лічильника та складені акти: про виявлені порушення за №21/13 та про демонтаж лічильника газу для проведення експертизи за № 21/13 (а.с. 8, 9).

Демонтований лічильник ОСОБА_3 на експертизу не доставив, надавши 29 січня 2013 року на ім'я голови правління ВАТ «Мелітопольгаз» письмову заяву про те, що 28 січня 2013 року він загубив лічильник, забувши його в автобусі. У зв'язку з цим, 29 січня 2013 року комісією ВАТ «Мелітопольгаз» та МФ ДП «Запоріжжястандартметрологія» складено акт.

У лютому 2013 року ОСОБА_3 отримав розрахунок відшкодування збитків, завданих газопостачальній організації внаслідок порушення Правил надання населенню послуг з газопостачання, за яким споживачу нараховано 19 487 грн 52 коп. за період з 23 липня 2012 року по 23 січня 2013 року, тобто за останні півроку, що передували демонтажу лічильника.

Судами установлено, що у вказаному розрахунку у написанні дати помилково зазначено дату 28 січня 2013 року.

05 лютого 2013 року ОСОБА_3, не погодившись з врученим йому на той час розрахунком збитків на суму 19 487 грн 52 коп., направив ВАТ «Мелітопольгаз» претензію та заяву, в яких висловлював сумніви щодо законності дій ВАТ «Мелітопольгаз» та своє непогодження з розрахунком збитків на вищевказану суму.

28 січня 2013 року та 11 лютого 2013 року ОСОБА_3 було сплачено заборгованість за спожитий газу на суми 1 110 грн та 841 грн відповідно до попередження, отриманого 21 січня 2013 року.

12 лютого 2013 року ВАТ «Мелітопольгаз» здійснило відключення будинку ОСОБА_3 від газопостачання. Підставою для відключення будинку для газопостачання несплата заборгованості за спожиті послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1166> майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Застосувавши до спірних правовідносин положення статей 1166, 1167 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1166>, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що зазначеними нормами матеріального права регулюються деліктні відносини, у той час як між сторонами існували договірні правовідносини.

Так, відповідно до ст. 611 ЦК України <nau://ukr/435-15|st611> у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

До правовідносин, які виникли між сторонами, застосовуються також положення Закону України «Про захист прав споживачів».

За правилами ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) право споживачів на відшкодування майнової та моральної шкоди виникає внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції) відповідно до закону.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, у порушення ст. 212-215 ЦПК України не визначився з характером спірних правовідносин, що виникли між сторонами, та правовою нормою, що підлягає застосуванню до цих правовідносин; не встановив чи передбачено договором про надання послуг з газопостачання відшкодування збитків та моральної шкоди; не встановив обставини, з якими Закон України «Про захист прав споживачів» пов'язує право споживача на відшкодування завданої йому шкоди та дійшов передчасного висновку про задоволення зустрічного позову.

Перевіряючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303 <nau://ukr/1618-15|st303>, 316 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st316> на допущені судом першої інстанції порушення вимог закону уваги не звернув; належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги; не перевірив законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення; не навів достатніх мотивів прийнятого ним рішення; не зазначив обставини, якими б спростовувалися доводи апеляційної скарги та дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами попередніх інстанцій не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> щодо законності й обґрунтованості, зазначені порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення спору в частині зустрічного позову, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338> є підставою для їх скасування із направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Мелітопольгаз» задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 червня 2014 року скасувати в частині зустрічного позову, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін С.О. Карпенко Д.О. Остапчук В.О. СавченкоСудді: В.І. Амелін