АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-796/9017/15
Головуючий у 1-й інстанції Букіна О.М.
Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року. Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А.,

Рубан С.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Завод з виробництва ядерного палива» на рішення Солом'янського суду м. Києва від 30 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Завод з виробництва ядерного палива» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Завод з виробництва ядерного палива» на її користь заборгованість по заробітній платі 22505, 67 грн., компенсацію за затримку розрахунку при звільненні 10775, 91 грн., та 200 грн. у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким вирішенням спору в частині визначення розміру середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення в цій частині змінити, ухваливши нове рішення яким зменшити суму стягнутої компенсації за затримку розрахунку при звільненні до 10 096 грн. 50 коп.

Скаргу обґрунтовували тим, що при проведенні розрахунку середнього заробітку за час затримки, суд не вірно визначив середньоденну заробітну плату позивача та не врахував, що вона працювала не повний робочий тиждень, а тому загальна кількість днів, які позивачка повинна була працювати за період з 18 березня до 30 квітня 2015 року складає 25.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення позивача, яка заперечувала проти доводів скарги, представника відповідача, яка доводи скарги підтримала, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій- статті строк, виплатити не оспорюванні ним суми.

Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року .№100 середній заробіток при виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов"язана виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних Місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу п.4 цього Порядку,

Час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними зберігався заробіток або зберігався частково виключаються із розрахункового періоду.

Згідно ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку.

Суд встановив, що 17 березня 2015 року позивача було звільнено з посади заступника начальника відділу кооперативної роботи у відповідності з п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.

Також судом було встановлено, що відповідач не виплатив позивачу при звільненні заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку внаслідок чого утворилась заборгованість.

Станом на дату ухвалення рішення районним судом заборгованість погашена не була.

Задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні суд виходив з того, що середньоденна заробітна плата позивача складає суму 347 грн. 61 коп. Такий висновок суд зробив на підставі довідки яка подавалась до центру зайнятості.

Разом з тим , середньоденна заробітна плата позивача повинна визначатись відповідно до вищенаведеної постанови № 100 за два останні місяці роботи і буде становити суму 403 грн. 86 коп. , що підтверджується, довідкою наданою відповідачем.

Також визначаючи розмір компенсації за затримку розрахунку , суд не врахував, що позивач працювала неповний робочий тиждень. Графік роботи ОСОБА_3: працює понеділок-четвер, п'ятниця-неробочий день. Загальна кількість робочих днів згідно графіку роботи з моменту звільнення складає 25 робочих днів. В березня - 8 робочих днів, в квітні 17 робочих днів.

Вказані обставини також підтверджуються довідкою наданою відповідачем.

Отже сума середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 18 березня 2015 року до 20 квітня2015 року складає суму 10096 грн. 50 коп. (25х403,86 грн.)

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду визнала, що вона працювала не повний робочий тиждень, та інші обставини зазначені в скарзі, щодо не вірного розрахунку середнього заробітку, проте заперечувала проти задоволення скарги.

Доводи позивача про те, що відповідач пропустив строк оскарження, а тому суд не повинен задовольняти апеляційну скаргу, колегія суддів не приймає, тому, що як вбачається з матеріалів справи представник відповідача не була присутня під час оголошення рішення. Відповідач копію рішення отримав 20 травня. Скаргу подав 29 травня 2015 року, тобто не пропустив строк апеляційного оскарження.

Враховуючи, що суд першої інстанції не повно встановив обставини справи, які мали значення для вирішення позовних вимог про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, рішення суду підлягає зміні, в частині суми стягнутого середнього заробітку.

Вказана сума має бути зменшена до 10096 грн. 50 коп.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось, а тому не переглядалось.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ПАТ «Завод з виробництва ядерного палива» задовольнити.

Рішення Солом'янського суду м. Києва від 30 квітня 2015 року змінити.

Зменшити суму стягнутої з ПАТ «Завод з виробництва ядерного палива» на користь ОСОБА_3 компенсації за затримку розрахунку при звільненні до 10096 грн. 50 коп. (десять тисяч дев'яносто шість грн. 50 коп.)

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, і може бути оскаржене до ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: Судді: