Номер провадження: 22-ц/785/5549/15
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Процик М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючої судді Процик М.В.,

суддів Сєвєрової Є.С., Кравця Ю.І.,

при секретарі Сілуковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Відділ державної виконавчої служби Овідіопольського РУЮ в Одеській області, про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови державного виконавця, та зобов'язання посадових осіб вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 квітня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Позивач просив визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби (далі ВДВС) Овідіопольського районного управління юстиції (далі РУЮ) в Одеській області щодо накладення арешту та оголошення заборони відчуження майна ОСОБА_2, але в частині накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1; визнати не чинною та скасувати постанову державного виконавця в частині накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження в частині, що стосується накладення арешту на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати ВДВС Овідіопольського РУЮ виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обтяження, щодо заборони відчуження на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати державного виконавця надати матеріали справи виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 у тому числі: Постанови про відкриття виконавчого провадження, Постанови про накладення арешту на майно боржника.

В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що Відділом ДВС відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 142 990, 56 грн.; під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем було накладено арешт на майно ОСОБА_2, а саме на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1; однак 05 травня 2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, та в забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_2 за кредитним договором 06 травня 2008 року між банком і ОСОБА_2 був укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір, відповідно до якого банку в іпотеку було передано спірне нерухоме майно; у позичальника є непогашена заборгованість перед банком у розмірі 149907,29 дол. США і банк як іпотекодержатель має пріоритетне право на задоволення забезпечених іпотекою своїх, тоді як державний виконавець наклав арешт на майно, на яке не мав права накладати за ст.52 Закону України «Про виконавче провадження».

Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позов не визнала за необґрунтованістю вимог.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Представник ВДВС Овідіопольського РУЮ Одеської області з позовом не погоджувався, в останнє судове засідання не з'явився.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 квітня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання дій державного виконавця незаконними та скасування постанови державного виконавця та зобов'язання посадових осіб вчинити певні дії - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить рішення суду від 08 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного рішення, та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За правилами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що суд розглядає позов в межах вимог заявлених позивачем, що позивач за вимогами оскаржує діяльність (бездіяльність) та процесуальні рішення державного виконавця, тоді як відповідачами у позовній заяві визначив фізичних осіб, які владними повноваженнями по здійсненню виконавчих дій не наділені.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів.

За змістом ст.16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі тощо; здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб не будь-як, а у спосіб визначений законами України.

Із матеріалів справи вбачається, що 06.05.2008 року між АКБСР (тепер ПАТ) «Укрсоцбанк» і ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір, за яким у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов'язань по кредитному договору (який надавався на фінансування інвестування житлового будинку) передано в іпотеку нерухоме майно, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому, а саме: житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( будівельний номер 4/1). (а.с.22-42) У зв'язку з наявністю виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 509/678/13, виданого 13.02.2014р. Овідіопольським районним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 142990,56 грн. постановою державного виконавця від 03.03.2014р. та від 18.03.2014р. накладено арешт на житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_2. (а.с.95) Державний виконавець листом від 04.03.2014р. роз'яснив іпотекодержателю право звернутися до суду з позовом про зняття арешту з іпотечного майна, у відповідності зі ст. ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження». (а.с.44)

ПАТ «Укрсоцбанк», вказуючи на порушення його прав, як іпотекодержателя, подав до суду позовну заяву, яку назвав заявою «про звільнення іпотечного майна з-під арешту». Проте в позовній заяві позивач свої вимоги обґрунтовував порушенням державною виконавчою службою Закону України «Про виконавче провадження», і просив визнати незаконними дії державного виконавця, визнати нечинною та скасувати постанову державного виконавця в частині накладення арешту на майно боржника і оголошення заборони на його відчуження.(а.с.1-6) Разом з тим, відповідачами у справі позивач зазначив фізичних осіб - сторони виконавчого провадження: ОСОБА_2 і ОСОБА_4, та ОСОБА_3, - які не наділені повноваженнями на здійснення виконавчих дій. Статус Відділу державної виконавчої служби Овідіопольського РУЮ в Одеській області у позовній заяві позивача визначено, як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог. А за ст.30 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Та у порядку цивільного судочинства, згідно з розділом УІІ ЦПК України, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця при виконанні судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, належить сторонам виконавчого провадження.

За роз'ясненням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»(п.24 абзац 3) вимоги інших осіб щодо належності їм майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може бути залучений судом до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.»

Всупереч вказаному роз'ясненню позивач вимог про звільнення іпотечного майна з-під арешту на заявив, тоді як суд, за передбаченим ст. 11 ЦПК України правилом диспозитивності цивільного судочинства, обмежений тими позовними вимогами, які заявлені позивачем.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на презумпцію правомірності правочину, на Закон України «Про іпотеку», на обов'язок державного виконавця враховувати положення згаданого закону, на своє переважне право, як заставодержателя, перед іншими кредиторами боржника тощо до уваги не беруться, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. Посилаючись в апеляційній скарзі на судову практику у спорах про звільнення майна з-під арешту водночас позивачем не враховано, що таких вимог ним заявлено не було. Оскарженим рішенням суду позивач не позбавляється можливості захищати своє право, обравши належний спосіб захисту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що законні підстави для задоволення апеляційної скарги і скасування правильного рішення суду з ухваленням нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,307ч.1п.1,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: М.В. Процик

Судді: Є.С. Сєвєрова Ю.І. Кравець