РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Карплюка О.І.

при секретарі Скоринському В.В.

з участю представника

позивача ОСОБА_1

та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану відпустку, допомоги по тимчасовій непрацездатності та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 248 грн. 72 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 11362 грн. 58 коп., компенсації за невикористану відпустку в сумі 7704 грн. 84 коп., по заробітній платі за роботу у нічний час в сумі 38964 грн. 20 коп., допомоги по тимчасовій непрацездатності в сумі 409 грн. 99 коп. та моральної шкоди в розмірі 5000 грн., посилаючись на те, що він перебував в трудових відносинах з відповідачем з 14 грудня 2006 року по 30 вересня 2014 року. Однак, останнім при його звільненні не були проведені вказані виплати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на відсутність заборгованості ФОП ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 по вказаним виплатам.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_4 з 14 грудня 2006 року по 30 вересня 2014 року. Трудовий договір розірвано за згодою сторін на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України. Пунктом 4 цього договору встановлювався час виконання робіт позивача з 16 години до 24 години.

Відповідно до вимог ст. 115 ч. 1 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до вимог ст. 116 ч. 1 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Крім того, відповідно до вимог ст. 117 ч. 1 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до вимог ст. 54 ч. 3 КЗпП України нічним вважається час з 10 години вечора до 6 години ранку.

Відповідно до вимог ст. 108 КЗпП України робота у нічний час оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Відповідно до вимог ст. 74 КЗпП України г ромадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Відповідно до вимог ст. 83 ч. 1 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до вимог ст. 35 ч. 2 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Оплата перших п'яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до вимог ст. 237-1 ч. 1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до вимог ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, ні позивачем, ні його представником не надано суду доказів про наявність у ФОП ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 заборгованості по заробітній платі, про невикористану ним відпустку, про перебування позивача на лікарняному, про несплату заробітку за роботу у нічний час. В звязку з цим суд також не має можливості перевірити доводи позивача щодо обгрунтованості його вимог про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану відпустку, заборгованості по заробітній платі за роботу у нічний час, допомоги по тимчасовій непрацездатності та моральної шкоди.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є не обгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 11, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 54 ч. 3, 74, 83 ч. 1, 108, 115 ч. 1, 116 ч. 1, 117 ч. 1, 237-1 ч. 1 КЗпП України, ст. 35 ч. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», суд

вирішив:

У позові ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації за невикористану відпустку, допомоги по тимчасовій непрацездатності та моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

09.07.2015