Справа № 489/3659/15-ц
Номер провадження 2/489/1871/15
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення аліментів,

встановив

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі 1/2 частини від заробітку відповідача, але не менш аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнення на своє утримання у розмірі 1/4 частки з його заробітку щомісяця. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач є батьком дитини, однак гроші на утримання дитини не надає. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, проте шлюб не розірвано. Дитина проживає з позивачем та перебуває повністю на її утриманні. Просить позов задовольнити та стягнути аліменти.

10.07.2015 від відповідача надійшло заперечення, в якому він позовні вимоги визнає частково, а саме в частині стягнення аліментів по 1/6 частці на утримання дитини і на утримання позивача.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений, оскільки подав заперечення.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Позивач звернулася до суду для вирішення спору у правовідносинах щодо участі того з батьків, що проживає окремо від дитини в її утриманні шляхом стягнення аліментів. Вказані правовідносини регулюються ст. ст. 184, 180-182 Сімейного кодексу України (далі СК України) за змістом яких батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, у випадку не досягнення домовленості щодо участі в утриманні дитини, рішенням суду з того з батьків, який проживає окремо може бути стягнуто кошти на утримання дитини (аліменти) в частці від доходу і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ФП № 210557 позивач і відповідач мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач в позові зазначає, що відповідач коштів на утримання дитини не надає.

Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути аліменти на утримання дитини аліменти у розмірі 1/2 частини від заробітку відповідача, але не менш аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, законодавством імперативно встановлено, що аліменти на дитину мають бути не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання позивача на те, що аліменти мають бути стягнуті на утримання дитини у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не відповідає ч. 2 ст. 182 СК України.

Суд враховує те, що на утриманні платника є ще одна дитина на утримання якої він сплачує аліменти, враховує доходи платника, матеріальний стан дитини та її матері, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та приходить до висновку, що вимоги про стягненню аліментів на утримання дитини підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/4 частки заробітку (доходів) відповідача.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки з його заробітку щомісяця.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працює на даний час на посаді електромонтера, що підтверджується записом в трудовій книжці.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач може надавати позивачу матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п'ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п'ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менш аніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути аліменти на утримання позивача у розмірі 1/5 частки.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, відтак з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 184, 180-182 СК України, ст. ст. 3, 15, 88, 209, 212, 214-215, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 10.10.1977 р. н., РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 02 червня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на її утримання в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 02 червня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 трирічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 487,2 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв