АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/911/2015р. Головуючий в І інстанції Корецький Д.Б.
Категорія: 27 Доповідач - Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 25 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 лютого 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом, посилаючись на ту обставину, що 30.04.2013 року між Банком та ТОВ «Амалтея» було укладено договір кредитної лінії №НКЛ-2006474/3 відповідно до умов якого Банк надав кредит в межах невідновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 381757,70 доларів США зі сплатою 13% річних. 30.04.2013 року між Банком, TOB «Амалтея» та ОСОБА_1 укладено договір поруки №n-2006474/3/S, за яким ОСОБА_1 поручився перед Банком за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Посилаючись на те, що ТОВ «Амалтея» взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення коштів за кредитним договором не виконало, внаслідок чого станом на 16.07.2014 року утворилась заборгованість в сумі 530434,95 доларів США, просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №НКЛ-2006474/3 від 30.04.2013 року в сумі 530434,95 доларів США, що еквівалентно 6215674,94 грн., а також судові витрати.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 10 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором №НKJI-2006474/3 від 30.04.2013 року, яка складається із: - 381757,70 доларів США (що еквівалентно 4473464,22 грн.) - заборгованості за кредитом; - 65515,87 доларів США (що еквівалентно 767719,68 грн.) - заборгованості по процентам; - 14726,43 доларів США (що еквівалентно 172565,37 грн.) - пені по кредиту; - 2945,90 доларів США (що еквівалентно 35520,27 грн.) - пені по відсоткам; - 1000,00 доларів США (що еквівалентно 11718,07 грн.) - штрафу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.04.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Амалтея» було укладено договір кредитної лінії № НКЛ-2006474/3, за умовами якого Банк зобов'язався надати кредит в межах невідновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 381757,70 дол. США, зі сплатою 13% відсотків річних. Кінцева дата повернення кредиту - 31.08.2013 року (а.с.7-9). Підпунктами 1.1.1 та 1.1.2 Договору визначено, що повернення Кредиту здійснюється не пізніше кінцевого терміну погашення заборгованості, а саме 31.08.2013 року.

Статтею 4 договору кредитної лінії сторони обумовили відповідальність сторін за порушення своїх зобов'язань, а саме: у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів, комісій, а також прострочення строків повернення кредиту останній сплачує кредитору пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення (п. 4.1.); у випадку порушення позичальником вимог пункту 3.3. договору кредитної лінії позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеного пунктом 1.1. цього договору, за кожний випадок порушення (п. 4.2.).

В подальшому, 13.12.2013 року між сторонами укладено додатковий договір № 1 до договору кредитної лінії № НКЛ-2006474/3, яким було внесено зміни щодо кінцевої дати повернення кредиту - 31.08.2014 року та встановлено графік його погашення (а.с.10).

30.04.2013 року між Банком, TOB «Амалтея» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №n-2006474/3/S, за яким поручитель поручився перед банком за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №НКЛ-2006474/3 від 30.04.2013 року (а.с.11-12). 13.12.2013 року було укладено додатковий договір №1 до договору поруки №П- 2006474/3/S1 від 30.04.2013 року (а.с.13). При цьому, зміна умов договору стосується лише нового строку виконання зобов'язання: 31.08.2014 року. Зміна умов виплати основного зобов'язання у вигляді запровадження графіку умовами додаткового договору до договору поруки не передбачена.

ТОВ «Алматея» належним чином взяті на себе зобов'язання по погашенню заборгованості не виконало в результаті чого станом на 16.07.2014 року утворилась заборгованість в сумі 530434,95 доларів США, яка складається із: - 381757,70 доларів США (що еквівалентно 4473464,22 грн.) - заборгованості за кредитом; - 65515,87 доларів США (що еквівалентно 767719,68 грн.) - заборгованості по процентам; - 14726,43 доларів США (що еквівалентно 172565,37 грн.) - пені по кредиту; - 3536,14 доларів США (що еквівалентно 41436,74 грн.) - пені по відсоткам; - 64898,81 доларів США (що еквівалентно 760488,93 грн.) - штрафу.

Повідомленням-вимогою вих. № 18.2-186 від 14.04.2014 року Банк вимагав від відповідача погашення простроченої заборгованості в повному обсязі (а.с.18-19), проте дана вимога залишена останнім без виконання.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 07.10.2014 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 25.12.2014 року, з TOB «Амалтея» на користь ПАТ «Дельта банк» стягнуто заборгованість за Договором кредитної лінії №НКЛ-2006474/3 від 30.04.2013 року в загальній сумі 465945, 90 доларів США (а.с.75-80).

Задовольняючи позов Банку про стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із доведеності позовних вимог та з того, що у разі неналежного виконання умов кредитного договору поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

Так, статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України).

За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

З матеріалів справи вбачається, що додатковою угодою, укладеною між кредитором і боржником 13 грудня 2013 року, було внесено зміни до Кредитного договору, укладеного 30 квітня 2013 року, зокрема підпункт 1.1.2 викладений в новій редакції, та за умовами якого повернення Кредиту здійснюється згідно Графіку, який наведено у договорі.

При цьому, за умовами пункту 4 Кредитного договору, у випадку прострочення платежів та строків, визначених договором, передбачається відповідальність у вигляді пені та штрафів.

13.12.2013 року між сторонами в справі було укладено додатковий договір №1 до договору поруки №П- 2006474/3/S1 від 30.04.2013 року (а.с.13). При цьому, зміна умов договору стосується лише нового строку виконання зобов'язання: 31.08.2014 року. Зміна умов виплати основного зобов'язання у вигляді запровадження графіку умовами додаткового договору до договору поруки не передбачена.

Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього.

Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення) розміру неустойки тощо.

У зобов'язаннях, в яких бере участь поручитель, розширення змісту умов щодо повернення кредиту та плати за користування ним (встановлення графіку), але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 559 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що встановлення додатковою угодою до кредитного договору нових умов щодо порядку погашення основного зобов'язання (запровадження графіку), порушення якого призводе до відповідальності у вигляді пені та штрафів, можливості дострокової вимоги про погашення кредиту, за відсутності згоди поручителя на укладення такої додаткової угоди призводить до збільшення обсягу відповідальності останнього, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Банку.

Зазначені обставини залишилися поза увагою суду першої інстанції, а тому згідно із п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 10 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії відмовити.

Рішення набирає чинності після проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: