АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/5170/15 Головуючий 1 інст. Колодяжна І.М.
Справа №641/6978/14-ц Доповідач - Шаповал Н.М.
Категорія: стягнення шкоди
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Кружиліної О.А.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5, про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з відповідачки на її користь шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири, у розмірі 9 866,93 грн., моральну шкоду в сумі 2 000 грн., витрати за проведення оцінки у розмірі 1 000 грн. та витрати на правову допомогу 2 000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що позивачка є власником квартири АДРЕСА_1. Власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 Відповідач є власником квартири №707, розташованої за тією ж адресою поверхом вище, та систематично заливає квартиру ОСОБА_4 стічними водами, що підтверджується актами КП «Жилкомсервіс».

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 9 866,93 грн., та моральну шкоду в сумі 2 000 грн., витрати за проведення оцінки 1 000 грн., витрати на правову допомогу 2 000 грн., а всього 14 866,93 грн., вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 в повному обсязі, вирішити питання про судові витрати. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із встановлення факту залиття квартири позивача; доказів відсутності вини відповідачки, останньою не надано.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно розяснень, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року з подальшими змінами та доповненнями, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири готельного типу № 608 по вул. Монюшка, № 3 у м. Харкові на підставі договору купівлі продажу від 22 грудня 2006 року.

ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_3.

Ванна кімната та туалет знаходяться у спільному користуванні квартир № 607 та № 608.

Поверхом вище мешкає у кв. № 707 ОСОБА_3, якій квартира належить на підставі договору купівлі продажу від 09 листопада 2011 року.

Згідно актів комісії КП «Жилкомсервіс» від 05. 09. 2013 року, 20. 09. 2013 року, 23. 05. 2014 р. встановлено, що власник квартири АДРЕСА_4 допустила у вказані в акті дні залиття душу та туалету, що належить кімнатам № 607, 608. Залиття трапилося з вини власника кімнати № 707 по вул.. Монюшка № 3 з причин течі трапу каналізації і поганої гідроізоляції підлоги і стін в загальному душі квартири № 707.

При комісійному огляді, проведеному спеціалістами КП «Жилкомсервіс», встановлено, що причиною залиття місць загального користування квартир № 607, 608, житлового будинку по вул. Матюшка № 3 є наявність течі внутриквартирної розводки каналізації ( трапу) і порушення гідроізоляції полу і стін в місцях загального користування (душова, туалет) на 7 поверсі у квартирі № 707.

Власнику квартири АДРЕСА_5 було вручено припис про необхідність виконання робіт по ремонту трубопроводу каналізації і відновленню гідроізоляції підлоги і стін, оскільки такі роботи є обовязком власника відповідно до положень ст.. 151 ЖК України.

Розмір збитків від залиття квартири становить 9 866 грн. 93 коп.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

За ст. 1192 ЦК України з врахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Законодавством встановлена презумпція вини заподіювача шкоди, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що відповідачкою не надано доказів відсутності її вини у залитті квартири позивачки.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 про те, що місцями загального користування користується ОСОБА_6, який мешкає у кв. № 708, а тому він повинен бути відповідачем по справі, є безпідставними.

Згідно довідки ОСОБА_7 у Харківській області ОСОБА_6 у квартирі № 708 не мешкає з 2007 року, у звязку з чим позивачкою були уточнені позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири саме з ОСОБА_3

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Отже, встановлена наявність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки матеріалами справи доведено факт пошкодження відповідачем майна, яке належить ОСОБА_4

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Позивачка зазнали душевних страждань, пов'язаних з пошкодженням належного їм майна, неможливістю користуватись майном у власних цілях, а також в інтересах сім'ї, у зв'язку з чим настали вимушені зміни у її життєвих стосунках та її неповнолітньої доньки . Вона фактично була позбавлені можливості на гідне існування, повязане з підтриманням чистоти та санітарних норм в їхньому помешканні.

Зважаючи на викладене та виходячи із принципів розумності та справедливості, колегія суддів погоджується з висновками районного суду про стягнути з відповідачки відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 83 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Судова колегія при вирішенні питання про стягнення витрат на правову допомогу враховує розмір мінімальної заробітної плати, встановлений Законами України «Про державний бюджет на 2014- 2015 р», тобто, на час вчинення окремих процесуальних дій.

З урахуванням ступеню складності справи та характер правової допомоги, складання позовної заяви її уточнення, ознайомлення з матеріалами справи, складання запитів, клопотань, суд першої інстанції обґрунтовано визнав за можливе надання такої допомоги на суму 2 000 грн.

Порушуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, адвокат ОСОБА_8 надав копію договору про надання юридичних послуг, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, розрахунок вартості правової допомоги та квитанцію до прибуткового касового ордеру на суму 2 000 грн. ( а.с. 44- 47, том 1)

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3, - відхилити.

РішенняКомінтернівського районного суду м. Харкова від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом,

Суддя -