САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/2571/15-ц
Провадження № 2/206/828/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"27" серпня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого-судді Зайченко С.В., за участю секретаря Щербини Є.С., позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 міська рада про визнання права власності на 3/4 частини домоволодіння , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом в якому просила, визнати за нею право власності на 3/4 частини домоволодіння №12 по вул. Автодорожній в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку А-1 жилою площею 8,2 кв.м., загальною площею 18,0 кв.м., Б-шийки погрібу, споруд №1-3, к - колодязя, фундаменту, мотивуючи тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 з 29 квітня 1967 року. Відповідач є її сином. 01 квітня 2000 року її чоловік ОСОБА_6 придбав житловий будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Автодорожна,12. Так як вказане домоволодіння було придбане в період шлюбу на спільні кошти подружжя, то воно є обєктом спільної сумісної власності і їх з чоловіком частки були рівними, кожному належало по ? частці домоволодіння.

05 квітня 2014 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння №12 по вул. Автодорожній в м. Дніпропетровську.

Спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла вона та її син ОСОБА_4

01.10.2014 року вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Нотаріусом був наданий запит в КП «ОСОБА_1 міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР щодо реєстрації права власності на спірне домоволодіння, на який була надана відповідь, що право власності на спірне домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_7, тобто особою, в якої вони з чоловіком купили будинок.

З цих підстав постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка.

Вважає, що її частка в праві власності на спірне домоволодіння складає ? його частини, з яких ? належить їй як дружині та ? частина в порядку спадкування за законом.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала за наведених в позовній заяві обставин та підстав. Просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. В подальшому надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник третьої особи ОСОБА_1 міської ради в судовому засіданні пояснила, що при вирішенні цього спору інтереси ради не зачіпаються, однак позов вважала неогрунтованим.

Третя особа восьма ОСОБА_1 державна нотаріальна контора про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, заперечень проти позовних вимог не має.

Суд заслухав пояснення сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 29 квітня 1967 року між позивачем та ОСОБА_6 був укладений шлюб (а.с.4).

Від цього шлюбу 15 червня 1978 року в них народився син ОСОБА_4 (а.с.6), відповідач по даній справі.

За час шлюбу з позивачем 01.04.2015 року ОСОБА_6 придбав у ОСОБА_7 жилий, глинобитний будинок А-І, жилою площею 8,2 кв.м, шийка льоху Б цегляна, інші споруди №1-3,К, фундамент, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Автодорожня,12 та розташований на земельній ділянці розміром 700 кв.м, що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку, зареєстрованого в реєстрі за №630 та посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_8 (а.с.7).

Відповідно до технічного паспорту складений станом на 26.11.1999р. - будинок №12 по вул. Автодорожна в м. Дніпропетровську жилий, глинобитний будинок А-І, жилою площею 8,2 кв.м, загальною площею 18 кв.м., шийка льоху Б цегляна, інші споруди №1-3, колодязь, фундамент (а.с. 8-11).

Відповідно до ст.22 КпШС УРСР, яка діяла на час виникнення спільної сумісної власності, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

05 квітня 2014 року чоловік позивача ОСОБА_6 помер (а.с.5).

Отже, зазначені фактичні дані містять інформацію, яка свідчить про те, що спірний будинок є спільною сумісною власністю подружжя і за положеннями ст.22 КпШС УРСР позивач ОСОБА_2 має рівні з ОСОБА_6 права щодо володіння, користування і розпорядження цим майном і частки подружжя у якому є рівними, а саме ОСОБА_6 за життя належала 1/2 його частка, а позивачу ОСОБА_2 належить 1/2 його частка.

Як вбачається з встановлених судом обставин справи спадковим майном після смерті ОСОБА_6 є 1/2 частина домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Автодорожна,12.

Відповідно ч 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями померлого є: дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_4

Відповідно до положень ст.1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

01 листопада 2014 року у передбачений законом шестимісячний строк позивач звернулася до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак постановою державного нотаріусу Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 від 20 листопада 2014 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка, ОСОБА_6, який на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Автодорожна,12, оскільки за життя спадкодавець не здійснив державну реєстрацію права власності вищезазначеного житлового будинку (а.с.14).

Згідно ч. 1 ст. 1216, ст. 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місцяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", з відповідними змінами і доповненнями, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до ч 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка у відповідності до ст. 1270 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за позивачкою права власності, в порядку спадкування за законом, на 1/4 частину домоволодіння №12 по вул. Автодорожній в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку А-1 жилою площею 8,2 кв.м., загальною площею 18,0 кв.м., Б-шийки погрібу, споруд №1-3, к - колодязя, фундаменту.

Крім того, відсутність факту державної реєстрації права власності спадкодавця і, відповідно, витягу з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, перешкоджає позивачці оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі. Отже, в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право позивачка не може.

Таким чином, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Восьма дніпропетровська державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 міська рада про визнання права власності на 3/4 частини домоволодіння - задовольнити .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/4 частини домоволодіння №12 по вул. Автодорожній в м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку А-1 жилою площею 8,2 кв.м., загальною площею 18,0 кв.м., Б-шийки погрібу, споруд №1-3, к - колодязя, фундаменту.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати по сплаті судового збору в розмірі 899 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко