АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

15 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Кирилюк Г.М.

при секретарі: Кутц А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1

на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року про відкриття провадження у справі та ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року про забезпечення позову

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів за невиконання попереднього договору купівлі-продажу нерухомості та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 05.06.2015 року відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 05.06.2015 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на нерухомість належну ОСОБА_1,а саме житловий будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку площею 0.1383 га кадастровий номер НОМЕР_1 за цією ж адресою, заборонено відчужувати чи іншим чином передавати у власність/оренду/, на зберігання іншим особам зазначене майно. Заборонено вводити цей будинок в експлуатацію.

В апеляційних скаргах на вказані ухвали ставиться питання про їх скасування та повернення справи до суду першої інстанції з передачею питань на новий розгляд.

В апеляційній скарзі на ухвалу про відкриття провадження апелянт зазначає, що з огляду на те, що спір стосується нерухомості повинно діяти правило виключної підсудності й тому справу слід направити для розгляду за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області.

А в апеляційній скарзі на ухвалу суду про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на порушення судом процессуального закону, невмотивованість ухвали, відсутність обґрунтування щодо необхідності забезпечення позову у спосіб застосований судом при відсутності доказів на підтвердження тому, що невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги - ОСОБА_3 підтримав апеляційні скарги з наведених в них підстав.

ОСОБА_4, яка діє в інтересах ОСОБА_2 за довіреністю, просила апеляційні скарги відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість постановлених ухвал в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга на ухвалу про відкриття провадження підлягає відхиленню, а апеляційна скарга на ухвалу про забезпечення позову частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи 05.05.2015 року ОСОБА_2 звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди.

При автоматичному розподілі справу було передано на розгляд судді Цимбал І.К.

Відкриваючи провадження у даній справі суддя виходив з того, що спір повинен розглядатися за місцем проживання відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Встановлено, що позов пред'явлено до фізичної особи і предметом позову є спір з приводу стягнення грошових коштів та моральної шкоди.

За правилами ч. 1 ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим в установленому законом порядку місцем її перебування .

Оскільки місцем проживання відповідача зазначено у позовній заяві АДРЕСА_1, що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва суддя підставно вважав, що спір підсудний Дарницькому районному суду м. Києва.

Доводи апеляційної скарги про те, що спір стосується нерухомості, а тому повинен розглядатися за правилами виключної підсудності не можуть бути взяті до уваги, оскільки жодної вимоги щодо нерухомості позовна заява не містить.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. В заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечити позов, вид забезпечення позову, з обґрунтуванням необхідності його застосування, та інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Подаючи заяву про забезпечення позову, позивачка не зазначила підстави обрання саме такого, як викладено у клопотанні, виду забезпечення позову та належним чином не обґрунтувала цього.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову суддя взагалі ніяким чином не обґрунтував своїх висновків щодо необхідності застосування заходів забезпечення та саме в обраний позивачем спосіб, навівши лише норми процесуального закону щодо забезпечення позову.

Згідно роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Керуючись наведеними нормами процесуального законодавства та враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, при вирішенні питання про забезпечення позову суди мають здійснити оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні клопотання ОСОБА_2 суд першої інстанції не урахував зазначені положення закону та роз'яснення суду вищої інстанції, не виконав вимог процесуального закону щодо розгляду питання про забезпечення позову і дійшов передчасного висновку про наявність підстав для його задоволення, тому ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 312-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року про відкриття провадження у справі відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року про відкриття провадження у справі залишити без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року про забезпечення позову задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 червня 2015 року про забезпечення позову скасувати з передачею питань на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/8451/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9595/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К..

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.