Справа № 462/2213/13 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/164/15 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

при секретарі: Івановій О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 4 вересня 2013 року, у справі за позовом ОСОБА_5 до ТзОВ «БК Добробут», з участю третьої особи ОСОБА_6, про визнання права власності на нерухоме майно, позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ТзОВ «БК Добробут», про визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 4 вересня 2014 року задоволено позов ОСОБА_5 до ТзОВ «БК Добробут», з участю третьої особи ОСОБА_6, про визнання права власності на нерухоме майно.

Задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ТзОВ «БК Добробут», про визнання права власності.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 з прибудовою, що складається в цілому з двох житлових кімнат загальною площею 25,2 кв.м., кухні-5,7 кв.м., ванної кімнати-1,9 кв.м., вбиральні-0,9 кв.м., коридору-4,5 кв.м., комірки-0,5 кв.м., прибудови 19,24 кв.м., загальною площею 58,84 кв.м.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_2, яка складається з квартири 50,9 кв.м., прибудови-19,8 кв.м., загальною площею 70,7 кв.м.

Рішення суду оскаржила Львівська міська рада. Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що самочинно здійснена прибудова встановлена без належного дозволу органу місцевого самоврядування, а також відсутній документ, який засвідчує відповідність будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам. Вказує, що позивач звернувся з позовом про визнання права власності фактично за відсутності предмета спору. Стверджує, що позивачами не подано суду документів, які б засвідчували відмову у вирішенні порушеного права в адміністративному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 здійснила реконструкцію згаданої квартири шляхом її розширення за рахунок прибудови до вже існуючих приміщень, площею 19,24 кв.м.

За результатами проведення технічного обстеження об'єкта квартири позивача у Залізничному районі м. Львова, після реконструкції з добудовою житлової кімнати, що знаходиться у її власності, встановлено готовність до експлуатації, підлягає надійній експлуатації при періодичному експлуатаційному нагляді.

З даного звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкту від 15 квітня 2013 року вбачається, що при будівництві даної прибудови дотримано всіх архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. При цьому в результаті проведеного будівництва позивачем створено споруду, яка відповідає нормативним вимогам та може бути самостійним об'єктом права власності, перебуває в особистому користуванні позивача.

Встановлено, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 13 липня 2012 року.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 здійснила реконструкцію згаданої квартири шляхом її розширення за рахунок прибудови до вже існуючих приміщень, площею 19,8 кв.м.

У відповідності до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкту від 15 квітня 2013 року, за ОСОБА_6, після реконструкції з добудовою житлової кімнати, що знаходиться у її власності, встановлено відповідність квартири вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість її безпечної експлуатації.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 3 ст. 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Зі змісту п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" вбачається, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Згідно роз'яснень, даних в п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК).

Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК).

Суд прийшов до вірного висновку про наявність законних підстав для визнання за ОСОБА_5 права власності на реконструйовану квартиру з прибудовою, загальною площею 58,84 кв.м., оскільки реконструйована квартира відповідає законодавчо встановленим нормативам та стандартам та не завдає шкоди іншим особам.

Реконструйована квартира ОСОБА_6 з прибудовою, загальною площею 70,7 кв.м. відповідає законодавчо встановленим нормативам та стандартам та не завдає шкоди іншим особам.

Висновки суду ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів.

З висновками суду слід погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 4 вересня 2013 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис)

Судді (підписи)

З оригіналом згідно:

Судове рішення набрало законної сили

Судді Т.І. Приколота

Дата оформлення

Помічник судді М.Б. Борачок