Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №311/413/15-ц
Справа № 22-ц/778/3542/15 Головуючий у 1-й інстанції: Носик М.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

При секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 08 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернувся до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи доповнював і уточнював. Зазначав, що 23.07.2007 року сторони уклали кредитну угоду №14.11850, за якою Банк надав позичальнику кредит на суму 30 000,00 дол. США з виплатою 16% річних з кінцевим терміном повернення до 21 травня 2012 року шляхом внесення щомісячних платежів у валюті кредиту відповідно до графіку погашення кредиту, що являється невідємною частиною договору. На порушення умов кредитного договору взяті на себе зобовязання позичальник належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 27.06.2014 року існує заборгованість в загальній сумі 77 902,77 дол. США, із яких 23 206, 87 дол. США за тілом кредиту, 31 720 дол. США за відсотками, 22 975,41 дол. США пеня, а також штраф в загальній сумі 46 290,55 грн. Посилаючись на вказані обставини, Банк просив стягнути вказану заборгованість в судовому порядку.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 08 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитною угодою №14.11850, визначена станом на 27 червня 2014 року в загальній сумі 77902,77 дол. США, що за курсом НБУ складає 920 810,74 грн., із яких 23 206,87 дол. США заборгованість за тілом кредиту, що за курсом НБУ складає 274 305,20 грн.; 31 720,49 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом, що складає 374 936,19 грн.; 22 975.41 дол. США пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за угодою, що за курсом НБУ складає 271 569,35 грн., а також штраф згідно п.п.6.6 Кредитної угоди 250 грн. - фіксована частина, 32 462 грн. 07 коп. процентна складова, а всього стягнути 953 522 грн. 81 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 775 грн. 80 коп.

В апеляційній скарзі про зміну судового рішення в частині стягнення пені і судового збору ОСОБА_2 посилається на неправильність нарахування пені, порушення строків спеціальної позовної давності, безпідставне не застосування судом першої інстанції вимог ч.3 ст.551 ЦК України, неправильне визначення розміру судового збору. В обґрунтування доводів про причини порушення боргового зобовязання апелянт посилалася на те, що її чоловік з 2009 року тяжко захворів на онкологічне захворювання, з приводу якого тривалий час лікувався, що потребувало значних коштів. 26 серпня 2013 року чоловік помер. Її родина потерпіла від бойових дій на сході України. Внаслідок цих подій значно погіршився стан ї її здоровя. Незважаючи на скрутне матеріальне становище, вона вживає заходи для погашення боргу, періодично вносить платежі. На підтвердження вказаних обставин надала відповідні письмові докази (а.с.92-97, 240-244).

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині зміні у звязку із наступним.

За роз'ясненням п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" від 24.10.2008 року № 12, у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції, відповідно до принципу диспозитивності, не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України та роз'яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 112 від 24 жовтня 2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" апеляційним судом рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині його оскарження.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України апеляційна інстанція може змінити рішення суду першої інстанції у разі є невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення або неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судом встановлено, що 17 травня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 14.11850, згідно з яким банк надав позичальнику кредит на загальну суму 30 000,00 доларів США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі до 21.05.2012 року та сплатити за користування кредитом 16% річних шляхом внесення щомісячних платежів відповідно до графіку погашення кредиту. Відповідно до пунктів 4.7, 6.1,6.4, 6.8 кредитного договору погашення кредиту, сплата відсотків за цією угодою здійснюється у валюті кредиту, сплата неустойки здійснюється в гривні (для кредитів у валюті за курсом НБУ на день здійснення платежу. Нарахування неустойки здійснюється протягом трьох років із дня, коли відповідне зобовязання повинно бути виконане. Терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за цією угодою встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.16-18).

Позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі, а відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, у зв'язку з чим станом на 27.06.2014 року існує заборгованість в загальній сумі 77 902,77 дол. США, із яких 23 206, 87 дол. США за тілом кредиту, 31 720 дол. США за відсотками, 22 975,41 дол. США пеня, а також штраф в загальній сумі 46 290,55 грн. (а.с.8-10).

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 22 975.41 дол. США пені, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем обгрунтовано нарахована пеня у відповідності з умовами договору, оскільки позичальник порушила графік погашення кредиту.

З таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Як вбачається з розрахунку, здійсненого позивачем, останній просить стягнути пеню, нараховану в валюті кредиту за порушення строків повернення кредиту за період з липня 2007 року по серпень 27 червня 2014 року, звернувшись із позовом до суду у лютому 2014 року.

Проте, відповідно до умов кредитного договору (п.6.4 нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобовязань, передбачених договором, здійснюється протягом трьох років).

Із наданих банком в засідання апеляційного суду уточнюючих розрахунків розмір пені, нарахованої у відповідності до п.6.4 кредитного договору за три роки за період з 24.01.2011р. по 24.01.2014 р. становить 16 909, 85 доларів США, що за офіційним курсом на день платежу(дату ухвалення судового рішення) становить 371 538,15 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 року по справі № 6-145цс 14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Зважаючи на те, що умовами кредитного договору сторони передбачили нарахування штрафних санкцій в гривнях за офіційним курсом на день платежу, встановили період нарахування три роки, висновок суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_2 22 975, 41 доларів США пені за період понад три роки не відповідає вимогам закону і умовам договору.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня (у даному спорі з першого місяця) прострочення й доки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір знано перевищує розмір збитків.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року по справі № 6-100цс 14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Зважаючи, що розмір неустойки, яку просить стягнути позивач являється значним, Банком не доведена наявність збитків у звязку із порушенням позичальником умов кредитного договору, враховуючи скрутні сімейні обставини, що склалися у відповідача у звязку із хворобою і смертю її чоловіка, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст.309 ЦПК України змінити судове рішення в оскаржуваній частині, застосувати до спірних правовідносин ч.3 ст. 551 ЦК України, позовні вимоги щодо стягнення пені задовольнити частково і визначити розмір неустойки, що підлягає стягненню, у сумі 100 000 грн., а відтак, зменшити визначену судом першої інстанції суму стягнення до 54 927, 38 доларів США і 132 712 грн. пені і штрафів за порушення умов кредитного договору.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» максимальна ставка судового збору за розгляд позову майнового характеру складає 1% ціни позову, але не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто 3 654 грн. Суд першої інстанції, задовольняючи позов, стягнув на користь банку 3 775, 80 грн., що перевищує встановлений Законом граничний розмір. В зазначеній частині рішення суду першої інстанції також підлягає зміні, з відповідача на користь Банку підлягає стягненню 3 654 грн. компенсації судового збору.

Керуючись ст. ст.307,309, 313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 08 січня 2015 року по цій справі змінити, зменшивши розмір пені за порушення умов кредитного договору до 100 000 грн. (ста тисяч гривень), а всього стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриваБанк» заборгованість за кредитним договором №14.11850 від 23.07.2007 року, визначену станом на 27 червня 2014 року в загальній сумі 54 927, 38 доларів США, із яких за тілом кредиту 23 206,87 доларів США, за відсотками 31 720, 49 доларів США; 132 712 грн. пені і штрафів за порушення умов кредитного договору, а також 3 654 грн. компенсації судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: