Справа №784/843/13 23.03.2015 23.03.2015 23.03.2015
Провадження № 88ц/784/7/15 Головуючий у першій інстанції Черенкова Н.П.
Доповідач в апеляційної інстанції Лисенко П.П.
У Х В А Л А

23 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Кудрою В.М.,

з участю:

представника заявника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

представника публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» - Бичковського О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року, ухваленого в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, з участю третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Стайл-Т» і фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

у с т а н о в и л а:

25 травня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») пред'явило зазначений позов до ОСОБА_3, який обґрунтував наступним.

21 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», з одного боку та товариства з обмеженою відповідальністю «Стайл - Т» (надалі - ТОВ «Стайл-Т») і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7(надалі ФОП ОСОБА_7) з другого боку, було укладено генеральний кредитний договір про відкриття невідновлюваної кредитної лінії з загальним лімітом по всім договорам в рамках цього договору 19 200 000 гривень строком дії до 19 грудня 2011 року.

Того ж дня, в межах генерального договору, між позивачем і ТОВ «Стайл - Т» були укладені кредитні договори про відкриття невідновлюваної кредитної лінії відповідно у сумі 15 000 000 гривень 00 копійок та 3 000 000 гривень 00 копійок строком до 18 грудня 2011 року, зі сплатою 14,75 % річних.

15 липня 2008 року до цих договорів були укладені додаткові договори, відповідно яких була збільшена до 18 % річних відсоткова ставка.

Крім того, 21 грудня 2007 року відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», в межах того ж генерального договору, уклало кредитний договір з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7, за яким зобов'язалося відкрити невідновлювальну кредитну лінію в сумі 1 200 000 гривень строком до 18 грудня 2011 року і сплатою 14,75 % річних.

15 липня 2008 року до зазначеного кредитного договору теж було укладено додатковий договір, за яким відсоткову ставку збільшено до 18 % річних.

На забезпечення виконання позичальниками указаних кредитних зобов'язань, 25 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого, остання передала в іпотеку іпотекодержателю домоволодіння АДРЕСА_1.

Кредитодавець взяті на себе обов'язки виконав, в той час, як позичальники взятого слова не дотрималися, у зв'язку з чим у них, станом на 23 травня 2012 року заборгованість на суму 32 250 559 гривень 14 копійок, яку вони, а також майновий поручитель добровільно погасити не бажають.

Посилаючись на виписане, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» просило суд в рахунок цієї заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 листопада 2012 року позов задоволено. При цьому районний суд не зазначив складових заборгованості.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2014 року рішення районного суду в частині звернення стягнення на предмети іпотеки скасовано та ухвалено нове рішення.

В рахунок виконання зобов'язань за генеральним кредитним договором № 010/01-02/07-106 від 21 грудня 2007 року та кредитними договорами, укладеними в рамках цього договору, між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та товариством з обмеженою відповідальністю «Стайл-Т» і фізичною особою- підприємцем ОСОБА_7 зі сплати заборгованості у розмірі 32 250 559 гривень 14 копійок, з яких: 18 710 000 гривень. заборгованість за кредитом; 11 317 582 гривень 98 копійок заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами; 2 222 976 гривень 16 копійок пеня за несвоєчасну сплату кредиту, звернено стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 25 грудня 2007 року на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку загальною площею 268.6 кв.м., житловою площею 143.5 кв.м.; житлового будинку загальною площею 394.7 кв.м., житловою площею 173.2 кв.м. та прилеглих до них навісу, вбиральні, огорожі та споруд, що знаходяться на земельній ділянці площею 1000 кв.м., та належні ОСОБА_3 із застосуванням процедури продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах за початковою ціною продажу предмета іпотеки на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В частині вирішення розподілу судових витрат рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 серпня 2013 року зазначене рішення апеляційного суду залишено та рішення суду 1 інстанції, в не скасованій частині, залишені без змін.

03 липня 2014 року ОСОБА_3 подала заяву про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року, посилаючись на те, що в подальшому рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24 грудня 2013 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03 червня 2014 року, Банку відмовлено у стягненні із фізичної особи-підприємця - ОСОБА_7 заборгованості за кредитним договором № 010/01-02/07-106 від 21 грудня 2007 року.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2014 року у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року відмовлено за її необґрунтованістю.

16 лютого 2015 року ОСОБА_3 вдруге звернулася до апеляційного суду з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами названого рішення апеляційного суду Миколаївської області посилаючись на те, що в подальшому рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12 листопада 2014 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 13 січня 2015 року, встановлено заборгованість фізичної особи-підприємця - ОСОБА_7 за кредитним договором № 010/01-02/07-109 від 21 грудня 2007 року, укладеного в рамках Генерального кредитного договору, у сумі 410 667 гривень 97 копійок, в той час, як в своєму рішенні суд апеляційної інстанції визначив заборгованість у 1 410 002 гривні 24 копійки.

Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_3 просила рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її апеляційну скаргу та відмовити позивачу у задоволені позову.

Колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Дійсно, главою 4 розділу V ЦПК України передбачена можливість перегляду рішення або ухвали суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили у зв'язку з нововиявленими обставинами, який здійснюється судом, який ухвалив це рішення, постановив ухвалу або видав судовий наказ.

Відповідно до пунктів 1-3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» - перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв'язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Під нововиявленими обставинами розуміють юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, сплата частини боргу, тощо).

Крім того, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Зокрема, перегляд рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами можливий коли є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка зверталася із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

В силу п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України, підставою для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами - є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Обставинами, які відповідно до названого пункту, є підставою для перегляду судового рішення, слід вважати юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, і при цьому є істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи 179 ЦПК України, а тільки ті, що мають значення для вирішення справи.

Проаналізувавши, в світлі виписаного, обставини, зазначені заявником як нововиявлені, колегія приходить до висновку, що у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, вони не є нововиявленими, і не можуть слугувати скасуванню рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року, оскільки зазначені заявником судові рішення господарського суду (рішення господарського суду Миколаївської області від 12 листопада (а.с. - 336-338) та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 13 січня 2015 року (а.с. - 339-342), на які вона посилається як на нововиявлені обставини, такими не можна вважати.

Як вбачається з матеріалів справи 21 грудня 2007 року між Банком з однієї сторонои та ТОВ «Стайл-Т» і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7, з другої, було укладено генеральний кредитний договір № 010/01-02/07-106, відповідно до якого кредитор зобов'язується надавати позичальникам банківські продукти (кредити, кредитні лінії, овердрафти, гарантії) в порядку і на умовах визначених у цьому договорі та у договорах, укладених в рамках цього договору, що є невід'ємними його частинами. Загальний ліміт активних операцій (та/або кредитування) позичальників по всім договорам, укладених в рамках цього договору не повинен перевищувати розміру еквівалентного 19 200 000 гривень з терміном дії договору до 19 грудня 2011 року (п.п. 1.3). Відсоткова ставка та комісії за користування кредитними коштами встановлюються у відповідному кредитному договорі, укладеному в рамках даного договору (п.п. 2.2.) (а.с. 8-14).

В рамках цього договору: 21 грудня 2007 року були укладені кредитні договори між позивачем і ТОВ «Стайл - Т» за №№ 010/01-02/07-107 та 010/01-02/07-108, за якими позивачем було відкрито ТОВ «Стайл-Т» невідновлювальну кредитну лінію відповідно у сумі 15 000 000 гривень та 3 000 000 гривень зі сплатою 14,75 % річних строком до 18 грудня 2011 року;

21 грудня 2007 року між позивачем та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 010/01-02/07-109, за яким позичальнику відкрито невідновлювану лінію в сумі 1 200 000 гривень зі сплатою 14,75 % річних строком до 18 грудня 2011 року;

15 липня 2008 року до кожного зазначеного кредитного договору були укладені додаткові договори, за якими збільшено відсоткову ставку до 8% річних.

25 грудня 2007 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до п.п 1.1 якого цей договір забезпечує вимоги Банку, що витікають з генерального кредитного договору, а також додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого позичальники - фізична особа - підприємець ОСОБА_7 і ТОВ «Стайл-Т» зобов'язуються повернути кредит в розмірі 19 200 000 гривень, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірах, строки та випадках, передбачених генеральним кредитним договором, а також додатковими угодами до нього.

Предметом договору іпотеки є нерухоме майно, зокрема домоволодіння, розташоване за адресою: м. Миколаїв вул. Громадянська, 26, та знаходиться на земельній ділянці площею 1000 кв.м., яка належить ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку (п.п 1.2, 1.3 іпотечного договору).

У відповідності до п.п. 3.4.1 у випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки шляхом його реалізації у спосіб визначений цим договором та чинним законодавством України.

Порядок реалізації предмета іпотеки для погашення заборгованості за кредитним договором визначається іпотекодержателем та може здійснюватися всіма можливими способами, зокрема через аукціони, біржі, тощо (п.п 5.6 договору іпотеки).

Листами-повідомленнями від 5 листопада 2008 року, 19 лютого 2010 року та 15 липня 2011 року, відправлених на адресу позичальників та іпотекодавця, повідомлялось Банком про наявність заборгованості за кредитом, необхідність її сплати та наслідки несплати такої заборгованості у вигляді звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 48-55).

Ці листи залишилися без відповіді.

За рішенням господарського суду Миколаївської області від 3 серпня 2012 року з ТОВ «Стайл-Т» на користь Банку стягнуто заборгованість за кредитним договором № 010/01-02/07-107 від 21 грудня 2007 року в сумі 21 513 841 гривень 47 копійок, з якої: заборгованість по кредиту у сумі 14 850 000 гривень; заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами в сумі 6 384 388 гривень 47 копійок, пеня за невиконання кредитного договору 279 453 гривень та заборгованість за кредитним договором № 010/01-02/07-108 від 21 грудня 2007 року у сумі 4 229 556 гривень 23 копійок, з якої заборгованість по кредиту 3 000 000 гривень; заборгованість по відсотками за користування кредитними коштами у сумі 1 173 662 гривень 23 копійок, пеня за невиконання умов кредитного договору у сумі 55 894 гривень.

Це рішення суду не виконано, оскільки постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області від 23 листопада 2012 року виконавчий лист повернуто з підстав відсутності у ТОВ «Стайл-Т» майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Крім заборгованості названого товариства, публічному акціонерному товариству «Райффайзен банк Аваль» за договором № 010/01-02/07-109 від 21 грудня 2007 року заборгував ФОП ОСОБА_7 Згідно розрахунку Банку сума боргу становить: 1 410 002 гривні 24 копійки, з яких: 885 000 гривень заборгованість по кредиту, 425 289 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами, а 99 721 гривень 54 копійки пеня за невиконання умов кредитного договору.

Загальний борг відповідачів перед кредитодавцем за генеральним кредитним договором та укладеними в його рамках кредитними договорами, за розрахунками останнього станом на 23 травня 2012 року складає 32 250 559 гривень 14 копійок, з яких 18 710 000 гривень борг за кредитами, 11 317 589 гривень 98 копійок борг за відсотками за користування кредитом та 2 222 697 гривень 70 копійок пеня за невиконання умов кредитного договору.

Перевіривши зазначені обставини, в тому числі і, щодо розміру боргу ФОП ОСОБА_7, апеляційний суд у своєму рішенні дав їм оцінку і дійшов висновку про їх доведеність, у зв'язку з чим, і беручи до уваги положення ст. 61 ЦПК України України про преюдиційність судових рішень, ці висновки можуть бути переглянуті та скасовані лише в порядку касаційного оскарження, і ні в якому разі не в порядку перегляду рішень суду, що набрали законної сили у зв'язку з нововиявленими обставинами, з посиланням на наявність іншого рішення, ухваленого пізніше судом, в тому числі й іншої інституційної підсудності, де заборгованість тієї ж особи теж була предметом судового дослідження, проте з ігноруванням положень процесуального законодавства щодо преюдиційності судових рішень, ухвалених в іншій справі, що розглядалася в цивільному або господарському судочинстві.

Інше, було б розширеним тлумаченням, процесуальних норми, які регулюють перегляд рішень суду, що набрали законної сили у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Таким чином, має місце конкуренція двох судових рішень, що ухвалені щодо одного предмету позову, яка повинна усуватися шляхом касаційного оскарження, а не шляхом перегляду рішень суду, що набрали законної сили у зв'язку з нововиявленими обставинами.

За такого у задоволені заяви ОСОБА_3 слід відмовити за її безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 361, 362, 365 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Миколаївської області від 14 березня 2013 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: