Справа № 161/6545/14-ц
Провадження № 2/161/1746/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2015 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Сидоренко О.В.

з участю позивача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Піддубцівська сільська рада Луцького району Волинської області , про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2014 року звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 листопада 2007 року помер його батько - ОСОБА_5, після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться у с. Гаразджі Луцького району Волинської області по вул. Веселій, 16. Після реєстрації шлюбу у 1993 році з ОСОБА_6 батько залишив собі прізвище ОСОБА_6. 01 серпня 1996 року батько залишив заповіт, яким 1/2 частину указаного будинку заповів йому. Спадкоємцями першої черги за законом є він та його сестра - відповідач ОСОБА_3, яка проживає у спадковому будинку. Вважає, що відповідач не прийняла спадщину, оскільки батько у спадковому будинку не проживав, а проживав на час відкриття спадщини у колишньої дружини. Після смерті батька всі документи залишились у відповідача, на його

прохання надати копії остання відмовляється, що перешкоджає йому оформити спадкові права.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив визнати за ним право власності у порядку спадкування за заповітом та за законом на 3/4 частини указаного спадкового будинку та земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з наведених у позовній заяві мотивів, зменшив позовні вимоги та просив визнати за ним право власності на ? частину вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки . Крім того, позивач в судовому засіданні пояснив, що з відповідачем склалися неприязні стосунки, остання чинила йому перешкоди у проживанні в спадковому будинку, тому він змушений був наймати житло.

Відповідач в судовому засіданні позову не визнала та пояснила, що відповідач, після смерті батька, спадщину не прийняв, не проживав у спірному будинку, дійсно між ними склалися неприязні стосунки, оскільки позивач зловживає спиртними напоями, просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитаних в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 листопада 2007 року помер батько ОСОБА_1 ОСОБА_5, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, що знаходяться у селі Гаразджа Луцького району Волинської області по вул.Веселій, 16. Після реєстрації шлюбу у 1993 році з ОСОБА_6 ОСОБА_5 залишив собі прізвище ОСОБА_6. 01 серпня 1996 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким ? частину вказаного будинку заповів ОСОБА_1, позивачу у справі. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є діти померлого: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Протягом шести місяців до нотаріальної контори із письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 ніхто не звертався.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований у спадковому будинку у с.Гаразджі Луцького району Волинської області по вул.Веселій, 16.

Даного факту не заперечувала в судовому засіданні відповідач.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

З п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5 слідує, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Як вбачається з довідки №377 від 17.04.2014р., виданої сільським головою Піддубцівської сільської ради, згідно погосподарської книги за 2006-2010 роки за померлим ОСОБА_5 на день смерті 12.11.2007року рахувався житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за вищевказаною адресою.

Житловий будинок по вул.Веселій, 16 у с.Гаразджа Луцького району Волинської області належить спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності серії САА №880104, земельна ділянка в с.Гаразджа Луцького району Волинської області належить спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Державного акту серії ВЛ №023299, виданого 13 січня 2004 року Піддубцівською сільською радою.

Задовольняючи позовні вимоги, суд враховує той факт, що позивач зареєстрований у спадковому будинку, а інше житло у нього відсутнє, єдиним місцем свого проживання вважає спадковий будинок, однак, відповідач чинила і чинить йому перешкоди у проживанні в ньому.

Як слідує із змісту ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно . Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на ? частину спадкового житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами та на ? земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в с.Гаразджа, Луцького району.

Відповідно до ст.88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 243,60грн. понесених останнім судових витрат по справі.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 377, 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1223, 1225, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: Волинська область, Луцький район, с.Гаразджа, вул.Весела,6 та на ? земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в с.Гаразджа, Луцького району згідно Державного акту серії № ВЛ №023299 від 13.01.2004року, виданого на імя ОСОБА_5.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 243,60грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок) судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В.Івасюта