Номер провадження: 22-ц/785/7032/15
Головуючий у першій інстанції Рева С. В.
Доповідач Комлева О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Ісаєвої Н.В., Журавльова О.Г.

при секретарі Сілукової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, посилаючись на те, що він з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згодом стосунки у подружжя почали погіршуватись, у зв'язку з чим відповідачка переїхала проживати з сином до своєї матері та стала чинити перешкоди позивачу у спілкуванні з дитиною. Неможливість в досудовому порядку вирішити питання щодо порядку спілкування батька зі своєю дитиною і стало підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просив зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у вільному спілкуванні та вихованні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також встановити наступний порядок спілкування з дитиною: щотижня з 11.00 суботи до 20.00 неділі, без присутності ОСОБА_2, крім того в дні народження батька, бабусі та дідуся малолітнього, а саме: 30 вересня, 17 грудня, 4 вересня в місці проживання позивача; в інший час відвідувати з малолітнім культурні та розважальні заходи за попередньою домовленістю з матір'ю.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачки в судовому засіданні наполягав на тому, що спілкування з дитиною повинно відбуватись тільки відповідно до висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органа опіки та піклування.

Представник Київської районної адміністрації Одеської міської ради в судове засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений належним чином.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Київська районна адміністрація Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною задоволений частково, зобов'язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні та вихованні ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначений порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 з малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною, щотижнево: кожної суботи з 10.30 до 13.30 години, кожної неділі з 16.00 до 18.30 години, у присутності матері дитини ОСОБА_2, а також у святкові дні - за попередньою домовленістю з матір'ю дитини та у її присутності.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити в частині встановлення побачень з дитиною лише два рази на місяць, а саме: другої суботи кожного місяця з 10-30 до 13-00 години, та четвертої неділі кожного місяця з 16-00 до 18-30 години у присутності матері дитини, а також у святкові дні - за попередньою домовленістю з матір'ю та у її присутності, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п. 3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та дотримання його права на особисте спілкування з нею, необхідно визначити спосіб його участі у вихованні дитини відповідно до висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 11.09.2014 № 1551/01-11.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Згідно зі ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання щодо виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч.1,2 ст.159 СК).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом встановлено, та матеріалами справи підтверджується, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 року був розірваний шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 23.09.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1416.

За час перебування в шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 8723.

Як з'ясовано під час судового розгляду, ще до розірвання шлюбу, в серпні 2013 року відповідачка переїхала разом з дитиною до своєї матері та стала перешкоджати позивачу у спілкуванні з їхньою спільною дитиною.

У зв'язку з цим, 01 квітня 2014 року позивач вперше звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку спілкування з дитиною, який за заявою представника позивача був залишений без розгляду, про що 13.10.2014 постановлено відповідну ухвалу.

Під час розгляду вказаного позову, Київською районною адміністрацією Одеської міської ради, як органом опіки та піклування було складено висновок від 11.09.2014 № 1551/01-11 «Про визначення способів участі гр. ОСОБА_3 у вихованні малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1» (а.с.14-16).

Згідно висновку, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування вважає доцільним визначити порядок та спосіб участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 з малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення його систематичних побачень з дитиною, щотижнево: кожної суботи з 10.30 до 13.30 години, кожної неділі з 16.00 до 18.30 години, у присутності матері дитини - ОСОБА_2, а також у святкові дні - за попередньою домовленістю з матір'ю дитини та у її присутності.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд приймаючи рішення виходив не з з'ясованих обставин справи, а керувався лише висновком відділу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, що не відповідає добросовісної поведінки відповідача, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а саме тим, що для забезпечення інтересів дитини, з метою створення умов для виконання батьком, який проживає окремо, обов'язку по вихованню дитини та дотримання його права на особисте спілкування з нею, був визначений спосіб участі ОСОБА_3 у вихованні дитини, відповідно до висновку органу опіки та піклування, який в свою чергу відповідає інтересам дитини, та є достатньо обгрунтованим.

Інші доводи апеляційної скарги також не приймаються до уваги, оскільки вони також спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду надано не було.

Більш того, у суді першої інстанції, що відповідає матеріалам справи, представник ОСОБА_2, наполягав на тому, що спілкування з дитиною повинно відбуватись тільки відповідно до висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради, як органа опіки та піклування.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційної скарги доводи правильність висновків суду не спростовують.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 06 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Н.В. Ісаєва

______________________________________ О.Г. Журавльов