КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1254/13-ц
Провадження №6/319/42/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Скляра С.Ю.,

при секретарі судового засідання Шипко А.В.,

з участю державного виконавця Гладнєва Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області (далі ВДВС Куйбишевського РУЮ) ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

13 липня 2015 року о 12 год. 55 хв. державний виконавець ВДВС Куйбишевського РУЮ звернувся до суду з поданням, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, яка має невиконані зобов'язання, покладені на неї судовим рішенням.

В обґрунтування подання зазначено, що у ВДВС Куйбишевського РУЮ на виконанні знаходиться виконавче провадження ЄДРВП №47068441 з виконання виконавчого листа №2/319/313/2013 від 04 лютого 2014 року, виданого Куйбишевським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») боргу у сумі 17 137 грн. 70 коп.. Станом на 13 липня 2015 року борг не сплачено.

27 травня 2015 року стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі свого повноважного представника звернулося до ВДВС Куйбишевського РУЮ із заявою, в якій повідомило про те, що боржник ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання рішення суду та на теперішній час має намір здійснити виїзд за межі України.

З метою забезпечення примусового виконання рішення суду та недопущення переховування боржника за межами України з подальшим ухиленням від погашення заборгованості державний виконавець прохає суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_2.

Державний виконавець в судовому засіданні підтримав подання та наведені в ньому доводи, прохав його задовольнити, надавши судові відповідні пояснення.

Суд, вислухавши державного виконавця, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що подання задоволенню не підлягає.

Так, з матеріалів справи випливає, що на примусовому виконанні ВДВС Куйбишевського РУЮ знаходиться виконавче провадження ЄДРВП №47068441 з виконання виконавчого листа №2/319/313/2013 від 04 лютого 2014 року, виданого Куйбишевським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») боргу у сумі 17 137 грн. 70 коп. (а.с.44).

01 квітня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.45).

07 квітня 2015 року боржник ОСОБА_2 була повідомлена про відкриття виконавчого провадження та отримала виклик державного виконавця.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» однією із підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є наявність неврегульованих аліментних, договірних чи інших невиконаних зобов'язань до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231, передбачено, що обмеження у праві виїзду за межі України пов'язується з ухиленням громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням (п.22.5).

Відповідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно приписів ст.3771 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.7 постанови №5 від 30 березня 2012 року роз'яснив, що відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 3771 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

В порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК України заявником не надано суду належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення, а сама по собі наявність боргу не може свідчити про ухилення боржника від виконання обовязку по його сплаті.

З матеріалів справи випливає, що доводи державного виконавця для задоволення подання фактично обмежуються лише наявністю у ОСОБА_2 статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням нею боргу у добровільному порядку (самостійне невиконання боржником зобов`язання протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження).

Втім, на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При цьому під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, суд розуміє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наявність майна, грошових коштів) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Як випливає з матеріалів справи боржник ОСОБА_2 була належним чином повідомлена про відкриття виконавчого провадження, а саме, у справі наявні відомості того, що вона отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження та була попереджена про наданий добровільний строк для виконання судового рішення, тобто боржник мав можливості добровільно виконати рішення суду. Натомість, боржник за викликом зявилася до державного виконавця та надала письмові пояснення про те, що не має можливості погасити борг, оскільки не є працевлаштованою особою, не має рухомого та нерухомого майна, за рахунок якого можливо виконати зобовязання перед стягувачем, а належна їй земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства в оренді не перебуває (а.с.47).

Доводи державного виконавця про те, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення, так як вона за інформацією представників Білоцерківської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області проживає та працює у районному центрі, не знайшли свого підтвердження (а.с.48). Навпаки, з пояснень державного виконавця в судовому засіданні встановлено, що боржник не ухиляється від явки за викликами до ВДВС Куйбишевського РУЮ, однак державний виконавець не зажадав письмових пояснень від ОСОБА_2 з приводу наявної інформації про її працевлаштування.

Крім того, з матеріалів справи випливає, що державний виконавець розшук відносно боржника ОСОБА_2 не оголошував.

Посилання державного виконавця на те, що за інформацією стягувача боржник ОСОБА_2 має намір здійснити виїзд за межі України з метою подальшого працевлаштування належними доказами не підтверджено.

За таких обставин у суду немає підстав для задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, оскільки дане подання державного виконавця не містить беззаперечних доводів та не підтверджено належними доказами щодо ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Керуючись ст.3771 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С.Ю.Скляр