Справа № 466/5897/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого-судді Невойта П.С.

при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_2 з участю заінтересованої особи Шевченківського районного відділу державної міграційної служби України у м. Львові про встановлення факту постійного проживання на території України, -

у с т а н о в и в:

31.07.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою за участю заінтересованих особи Шевченківського РВ ДМС України у м.Львові про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_2 на території України станом на 24.08.1991 року.

Заявник в обґрунтування своїх вимог зазначив, що він ОСОБА_2 народився 10 вересня 1969 року в м.Львові де і проживає.

З травня 1988 року по травень 1991 року проходив військову службу в Німецькій Демократичній Республіці. Після демобілізації повернувся в м.Львів, де до серпня 1997 року постійно проживав зі своєю родиною АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою №4474 ЛКП «Рясне-402».

У звязку із скрутним матеріальним становищем з вересня 1993 року він був змушений використовувати випадкову роботу в м.Львові , а згодом періодично виїжджати на заробітки вахтовим методом до Російської федерації . Більше двох місяців поспіль він в м.Львові не був . У черговій вахті власник, з яким був укладений договір про надання його послуг, не повернув його паспорта громадянина України, в звязку із чим він в усній формі звернувся з питанням отримання нового паспорта громадянина України в Шевченківський РВ ДМС України у м.Львові де йому було вказано про необхідність надати рішення районного суду про встановлення факту постійного проживання на території України.

В судовому засіданні заявник подану заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити

Представник заінтересованої особи Шевченківського районного відділу державної міграційної служби України у м. Львові в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповідності до ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.

Суд, заслухавши пояснення заявника та свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився 10 вересня 1969 року у м.Львові, що стверджується копією свідоцтва про народження серія ІV№277496 видане 06.08.1986 року.

Окрім цього встановлено, що на теперішній час заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, не має та не виготовляв паспорт громадянина України, у зв'язку з чим з метою виготовлення паспорта громадянина України заявник усно звернувся до Шевченківського районного відділу державної міграційної служби України у м. Львові та отримав відповідь про необхідність встановлення в судовому порядку, факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно Указу Президента України від 27 березня 2001 року № 215 "Питання організації виконання Закону України "Про громадянство України" (зі змінами, внесеними Указами від 27 червня 2006 року № 588, від 19 серпня 2010 року № 826 та від 1 лютого 2012 року № 46 „ для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону про громадянство особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорта громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає:

а.) заяву про встановлення належності до громадянства України;

б.) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального органу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); (Підпункт «б» пункту 8 в редакції Указу Президента № 367/2012 від 30.05.2012).

в.) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. (Підпункт «в» пункту 8 в редакції Указу Президента № 367/2012 від 30.05.2012).

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16 квітня 1991 року № 959- XII, постійне місце проживання - місце проживання на території якої-небудь держави не менше одного року фізичної особи, яка не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом необмеженого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цією особою службових обов'язків або зобов'язань за договором (контрактом). В Ухвалі про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційним поданням Вищої ради юстиції щодо офіційного тлумачення частини третьої статті 127 Конституції України від 14 березня 2002 року № 4- у/2002 Конституційний Суд України, зокрема, зазначив: "До громадян, які мають постійне місце проживання в Україні, належать громадяни України, іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні в цілому не менше ніж 183 дні у календарному poці Законом України "Про громадянство України" визначено, що безперервне проживання на території Україні) - це проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Відповідно до вимог ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про належність правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно положень п. 1 ППВС України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно довідки ЛКП «Рясне-402» вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24.09.1991 року знятий з реєстраційного обліку 01.07.1997 р. в Тюменську область м.Ноябрск (а.с.4).

Як вбачається з свідоцтва АБ 073077 від 22.07.1992 року і свідоцтва АБ 083328 від 22.01.1994 р. виданих Львівським обласним автоучкобінатом ОСОБА_2 в період з 10 січня 1992 р. по 13 жовтня 1992 року навчався в Львівському обласному автоучкобінаті (а.с.5).

Окрім цього заявником долучено до матеріалів справи довідку ПАТ «Львівського автотранспортного підприємства - 14630» №783 від 29.07.2015 року про те, що він працював в ПАТ «Львівське АТП -14630» на посаді водія автобусу 3-го класу: з 10.01.1992 р. був прийнятий на курси підготовки водіїв 3-го класу для роботи на автобусі, наказ №3 від 03.01.1992 року, 18.06.1992 р. після закінчення курсів направлення на роботу водієм автобуса 3-го класу, наказ №99 від 18.06.1992 р., 31.08.1993 р. звільнився з роботи за систематичне невиконання обовязків покладених на нього, ст. 40 п. 3 КЗпП України, наказ про звільнення №206 від 31.08.1993 р. (а.с.6).

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є рідною матірю заявника, який постійно проживав на території України. У звязку із важким матеріальним становищем її син їздив на заробітки в Російську Федерацію, де в нього забрали паспорт громадянина України. Також свідок підтвердила що станом на 24 серпня 1991 року її син проживав у м.Львові та в цей час навчався та працював. На заробітки виїхав в вересні 1993 року. Дані обставина дають суду підстави вважати, що заявник перебував на території України на час навчання та роботи.

За вказаних вище обставин суд вважає доведеним перед судом, факт постійного проживання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, станом на 24.08.1991 року на території України, матеріалами позову підтверджено всі обставини описані у позовній заяві, за таких обставин суд вважає, що заяву слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 197, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

заяву ОСОБА_2 - задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, станом на 24.08. 1991 року постійно проживав на території України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_4