Справа № 463/1418/14 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/227/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.,

з участю представника позивача Столярського М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановила:

У вересні 2013 року позивач ПАТ "Кредобанк" звернувся в суду з позовом до ОСОБА_3, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.12.2013 р., просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №8147/Р від 24.04.2008 року та пені за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань в сумі 687570,56 грн., що в еквівалентно 86021,59 доларів США (а.с. 2-7, 88-89).

В обґрунтування позову зазначав, що 24 квітня 2008 року між ПАТ "Кредобанк" та відповідачкою ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 8147/р. Згідно умов договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 96490 доларів США на строк до 23 квітня 2028 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, з відповідною відсотковою ставкою за користування кредитом. З метою забезпечення виконання збов"язань між ПАТ "Кредобанк" та відповідачкою ОСОБА_3 25 квітня 2008 року укладено іпотечний договір, згідно умов якого в іпотеку передано належну відповідачці квартиру АДРЕСА_1. Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надав відповідачу в кредит грошові кошти у визначеній сумі, однак відповідач ОСОБА_3 свої зобов"язання з приводу своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконує, внаслідок чого станом на 21.06.2013 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 687570,56 грн., що в еквіваленті становить 86 021,59 доларів США.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства () заборгованість за кредитним договором № 8147/Р від 24.04.2008 року в сумі 687 570, 56 грн. 56 коп., що еквівалентно 86021,59 дол. США та 3441 грн. судового збору.

Додатковим рішення Личаківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2014 року резолютивну частину рішення цього ж суду від 26 червня 2014 року вкладено в такій редакції:

Позов Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Кредобанк" () заборгованість за кредитним договором № 8147/Р від 24.04.2008 року в сумі 687570, 56 грн. 56 коп., що еквівалентно 86021,59 дол. США та 3441 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3, вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене на підставі недоведених обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що Банк не надав достатніх доказів правильності обрахунку дійсної заборгованості по кредиту та зокрема замовчено, що відповідачем частина кредитного зобов'язання погашена шляхом сплати через нотаріальну контору. Вважає, що величина позовних вимог, а саме тіла кредиту, відсотків та пені не відповідає дійсній величині на час звернення позивача в суд.

Стверджує, що судом в порушення вимог ст.ст. 74, 169, 224 ЦПК України розглянуто справу без відповідача, яка не була належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, чим порушено її право на захист.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник позивача Столярський М.С. судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3, будучи повідомленою належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення їй поштового відправлення (а.с. 242), в судове засідання апеляційної інстанції не прибула, не повідомила суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з"явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем зобов"язання за кредитним договором виконуються не належним чином, останній направлено письмову вимогу з приводу погашення заборгованості, однак така відповідачем не виконана, тому суд стягнув заборгованість згідно представленого розрахунку станом на 21.06.2013р.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції, оскільки такий відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2008 року між ВАТ "Кредобанк", правонаступником якого є ПАТ "Кредобанк" та відповідачкою ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 8147/р, за умовами якого позивач зобов'язувався надати відповідачу кредит в сумі 96490 доларів США на строк до 23 квітня 2028 року на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання (а.с. 9-10).

Згідно Додатку № 1 до Кредитного договору № 8147/Р від 24.04.2008 р. сторони визначили графік видачі кредиту (а.с. 11).

Додатковими договорами № 1, 2 від 15 червня 2011 року сторони домовились внести зміни та доповнення до кредитного договору № 8147/Р від 24 квітня 2008 р. (а.с. 12-16).

Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Свої зобов'язання щодо надання кредиту позичальнику згідно Кредитного договору Банком виконані в повному обсязі, що підтверджується меморіальним ордером № 7675180 від 29 квітня 2008 року (а.с. 36).

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до пункту 3.2 Кредитного договору, за користуванням кредитом Позичальник сплачує Банку проценти річні у розмірі, що визначаються з 0І.05.2011 р. по 31.04.2013 р., як ставка LIBOR Зм збільшена на маржу 6,5 %, а з 30.04.2013 р. збільшена на 10,5 % річних. Розмір процентів за кредитом змінюється першого числа кожного календарного кварталу протягом усього строку дії Договору.

Сторони домовились, що зміна процентної ставки за даним договором кредиту здійснюється без внесення змін до цього Договору.

Пунктом п. 3.4. Кредитного договору визначено, що Позичальник сплачує проценти щомісяця, в порядку встановленому п. 4.1. цього Договору.

При цьому, відповідно до п. 4.1. кредитного договору останній зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни передбачені цим договором та додатками до нього. Повернення суми кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі згідно Додатку № 2 до цього договору.

Вимоги за кредитним договором відповідачем ОСОБА_3 належним чином не виконувались, внаслідок чого згідно розрахунку суми позову про стягнення заборгованості за кредитним договором станом на 21.06.2013 р. у відповідача наявна заборгованість перед банком в розмірі 687570,56 грн., що в еквіваленті становить 86021,59 дол. США та складається з 650492,08 грн., що в еквіваленті становить 81382,72 дол. США неповернутої суми кредиту, 34 926,61 грн., що в еквіваленті становить 4 369,65 дол. США, прострочених відсотків, 2151,87 грн., що в еквіваленті становить 269,22 дол. США пені за період з 22.06.2012 р. по 21.06.2013 р. (а.с. 49-55).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Статтею 530 цього ж Кодексу передбачено, що якщо в зобов"язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. У разі порушення зобов"язання, настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки (пені).

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобозязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Аналогічні положення містяться у з п. 4.9 Кредитного договору, відповідно до якого банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Договором, про що письмово повідомляє Позичальника.

Отже, за змістом викладених вище норм закону, звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання або неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Це є спосіб цивільно-правової відповідальності боржника.

Представник позивача ПАТ "Кредобанк" 28 травня 2013 року направив відповідачу письмову вимогу за вих. № 2-0322-4-1/2013 щодо погашення заборгованості однак, така залишилась без виконання (а.с. 45-47).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин та прийшов обґрунтованого висновку про підставність позовних вимог, який при цьому, узгоджується із роз'ясненнями, викладеним у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин".

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтами не подано.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 26 червня 2014 року, з врахуванням додаткового рішення цього ж суду від 24 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин