Провадження № 2-3139/15
Справа №760/4879/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача 10.03.2015 року звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Договором №б/н від 23.12.2010 року в розмірі 14870,98 грн. та судові витрати.

Сторони в судове засідання не з'явилися, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання.

Від імені позивача як його представником за довіреністю Шерстневою О.В. через канцелярію суду була подана заява про розгляд справи без участі представника позивача та задоволення позовних вимог з можливістю винесення заочного рішення.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до норм ст.ст. 169, 207 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Справа призначена судом до судового розгляду, але на призначений судом час 15.06.2015 року та 15.07.2015 року представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи за вказаною у позовній заяві адресою, що підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин судовий розгляд справи без участі представника позивача суперечить наданим законом правам позивача, який відповідно до ст.ст. 11, 31 ЦПК України має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, укласти мирову угоду, до початку розгляду судом справи по суті змінити предмет або підставу позову, розпоряджаючись своїми права щодо предмету спору на власний розсуд. А суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.

Між тим, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

Отже, викладене свідчить про втрату позивачем заінтересованості у вирішенні даного спору та дає суду підстави для залишення позовної заяви без розгляду відповідно до правил ст.ст. 169, 207 ЦПК України, виходячи з повторної неявки без поважних причин представника позивача, та не надходження заяви про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Щодо поданої від імені позивача як його представником за довіреністю Шерстневою О.В. заяви про залишення позову без розгляду та повернення судового збору, то суд не приймає її до уваги за відсутністю належно підтверджених повноважень заявника.

Для того, щоб дії представника створили юридичні права і обов'язки для особи, яку представляють, необхідно, щоб представник мав відповідні повноваження, котрими визначаються зміст і межі дій, які представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє.

Так, довіреність №3666-К-О на ім'я Шерстневої О.В. видана 26.09.2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» в особі секретаря правління Єрикалової І.О., яка діяла на підставі Статуту зі змінами, зареєстрованими 14.07.2014 року, та протоколу №14 від 08.12.2009 року засідання Наглядової ради.

За діючим законодавством від імені юридичної особи має діяти лише одноособовий орган - її керівник. Якщо згідно зі статутом в юридичній особі створюється колегіальний орган, то від імені цієї особи у правовідносинах з третіми особами виступає його голова або інші особи, передбачені статутом.

Разом з тим, в матеріали справи був наданий витяг зі Статуту, зареєстрованого 18.07.2013 року, зі змісту якого вбачається, що секретар правління видає довіреності від імені Банку згідно делегованих рішенням Голови правління банку повноважень.

Під делегуванням за загальними правилами розуміється передавання підлеглому виконання завдань або діяльності із сфери дій керівника. Делегуванню підлягають не усі обов'язки і права, а лише та їх частина, яка не є прерогативою (винятковим правом) керівника (наприклад, видання наказів, підпис деяких документів та ін.).

Однак ні зі змісту наданого витягу зі Статуту, ні нотаріально посвідченої довіреності № 45 від 26.05.2014 року не випливає делегування повноважень секретарю правління на підписання довіреностей від імені банку щодо представлення інтересів банку в судах.

Щодо протоколу №14 від 08.12.2009 року засідання Наглядової ради, то він свідчить лише про обрання на посаду секретаря правління банку Єрикалову І.О.

В матеріали справи надана також копія протоколу №14 від 08.12.2009 року засідання правління ПАТ КБ «Приватбанк», який не є рішенням Голови правління та яким, як в ньому зазначено, відповідно до норм ч.3 ст.237 ЦК України щодо виникнення представництва на підставі, зокрема акту органу юридичної особи, секретарю правління надані повноваження на підписання від імені банку довіреностей, виданих Головою правління, щодо представлення інтересів банку, в тому числі, в судах.

Між тим, також необхідно представництво від імені юридичних осіб відрізняти від ведення справ юридичних осіб їх органами.

Так, представництво в цивільному процесі - це процесуальна діяльність, яка протікає в межах правовідношення між представником та судом, однієї особи (представника) від імені та в інтересах іншої особи (яка бере участь у справі), що здійснюється з метою захисту та охорони прав, свобод та інтересів у суді особи, яку представляють, і надання допомоги суду у встановленні дійсних прав і обов'язків осіб, які беруть участь у справі.

Представництво від імені особи, яку представляють, що застосоване у визначенні цивільно-процесуального представництва, певним чином відрізняється від розуміння аналогічного терміна у цивільному праві, у якому дія від імені іншої особи, поряд з іншим, означає дії, що породжують безпосередній правовий результат для особи, яку представляють. У цивільному ж процесі дії представника безпосереднього результату для особи, яку представляють, не породжують. Представник у цивільному процесі вступає у відносини із судом, а тому його дії безпосередній результат для суду породжують.

Згідно зі змістом ст. 38 ЦПК України юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.

Також зі смислу п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України випливає, що від імені юридичної особи можуть виступати особи за довіреністю та її керівник. Тобто керівник юридичної особи вважається, поряд із представником за довіреністю, представником юридичної особи.

Так, ст. 92 ЦК України передбачає, що юридична особа набуває цивільних прав та бере на себе цивільні обов'язки через свої органи, які діють відповідно до закону або установчих документів, а ч. 3 ст. 92 ЦК при цьому встановлює, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язані діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно, й не перевищувати повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ГК України установчим документом акціонерного товариства, товариства з обмеженою відповідальністю і товариства з додатковою відповідальністю є статут.

Тобто, таким документом, в якому міститимуться відомості про уповноваження відповідної особи на вчинення дій від імені юридичної особи, може бути засновницький договір, статут або положення, а протокол №14 від 08.12.2009 року засідання правління ПАТ КБ «Приватбанк», відомості про обсяг повноважень якого до того ж не надані, не є таким актом.

Крім того, виходячи з положень ч.ч. 1,2 ст. 244 ЦК України, представництво, яке ґрунтується на договорі або акті органу юридичної особи, може здійснюватися за довіреністю.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. При цьому форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчиняться правочин.

Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню, крім випадків, встановлених частиною четвертою цієї статті (ст. 245 ЦК України).

Довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи (ст. 246 ЦК України).

Отже, при зверненні представника має подаватися довіреність, яка має відповідати вимогам ст.ст. 245 - 247 ЦК України.

Враховуючи те, що належний представник позивача не надав заяву про розгляд справи за його відсутності і повторно не з'явилися у судове засідання, а неодноразове перенесення судового засідання по справі приводить до затягування розгляду справи, суд приходить до висновку про неможливість розгляду даної справи у відсутність представника позивача та вважає за необхідне залишити позовну заяву без розгляду, роз'яснивши при цьому позивачу відповідно до ст. 207 ЦПК України право повторного звернення до суду після усунення умов, що стали підставою для залишення заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 169, 207 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд м. Києва шляхом подання скарги через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: