Провадження № 2/752/182/15
11.06.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Калініченко Л.С., при секретарі - Хмарук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, -
позивач звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.
У позові просить визначити місце проживання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю - ОСОБА_1.
В обґрунтування позову позивач зазначає про те, що після розірвання за рішенням суду шлюбу у 2002 році з відповідачем ОСОБА_2, що було здійснено за ініціативою відповідача та яке він називав лише формальністю, у них з відповідачем народилася друга спільна дитина - син ОСОБА_3, згоди щодо місця проживання якого сторони не можуть дійти, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду.
Як вказує позивач, останнім часом відповідач став дуже агресивним, перестав брати участь в утриманні та вихованні дітей, почав чинити перешкоди позивачеві в користуванні квартирою, де вони проживали разом, застосовувати до неї фізичний вплив, псувати її речі, а 29.01.2013 року змінив замки у квартирі та не пустив позивача додому.
Позивач зазначає про те, що має постійне місце проживання, вищу освіту, самостійний заробіток, час, бажання і реальну можливість створити всі необхідні умови для виховання і розвитку дитини, можливість повною мірою займатися вихованням дитини. Вказує на те, що відповідач за родом своєї діяльності часто відсутній удома по кілька днів і не має можливості забезпечити належне піклування про дитину, наполягає на визначенні місця проживання малолітнього сина ОСОБА_3 разом із матір'ю.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити, визначити місце проживання дитини разом із матір'ю.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Судові повістки не отримує, судові поштові відправлення повертаються до суду за закінченням встановленого терміну зберігання.
На підставі ст.ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідача.
Представник третьої особи просила з урахуванням висновку Голосіївської районної державної в місті Києві адміністрації від 09.04.2015 року №100-4377 визначити місце проживання дитини разом із матір'ю - ОСОБА_1.
Вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши і оцінивши в сукупності наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з огляду на наступне.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.05.1990 року до 23.10.2013 року (а.с.5, 11), від якого мають двох дітей: повнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7), та малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).
З 2013 року сторони проживають окремо, малолітній син ОСОБА_3 проживає разом із батьком - відповідачем у справі за адресою: АДРЕСА_1.
Позивач - ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2.
Сторони не дійшли згоди щодо місця проживання свого малолітнього сина, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду і просить визначити місце проживання сина із нею.
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов за адресою проживання позивача від 12.11.2014 року, складеним Службою у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської райдержадміністрації (а.с.67), ОСОБА_1 займає однокімнатну квартиру площею 45, 2 кв.м., яка має житлову площу 20 кв.м., автономне опалення, задовільний санітарний стан. За висновком вказаного акта, у квартирі створені задовільні умови для проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, неподалік будинку розташовані два загальноосвітні навчальні заклади, які може відвідувати дитина, біля будинку є ігровий дитячий майданчик для проведення відпочинку, розваг. Як вбачається із зазначеного акта, між матір'ю і дитиною існують взаєморозуміння та доброзичливі відносини.
Згідно з довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Карбон Трейдінг» від 04.07.2014 року (а.с.68), ОСОБА_1 з 01.01.2014 року працює в цьому товаристві на посаді менеджера, її посадовий оклад становить 6000 гривень на місяць. За місцем роботи характеризується позитивно.
Як вбачається з листів Школи І-ІІІ ступенів №132 міста Києва, в якій навчався неповнолітній ОСОБА_3 (а.с.64), Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги №2» Голосіївського району м.Києва, в якому з народження спостерігається ОСОБА_3, його мати ОСОБА_1 характеризується цими закладами позитивно, як турботлива і відповідальна.
Обстежити умови проживання неповнолітнього ОСОБА_3 за місцем проживання батька спеціалістами Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації не виявилося можливим у зв'язку з відсутністю батька за місцем проживання, який у телефонній розмові повідомив про відсутність часу на спілкування і просив його більше не турбувати. На неодноразові телефонні запрошення до Служби для з'ясування питання щодо визначення місця проживання дитини відповідач належним чином не відреагував та повідомив про відсутність у нього наміру приходити до Служби. Зазначені факти зафіксовано у службовій записці провідного спеціаліста сектору майнових та немайнових прав дітей Служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації Єльчанінової А.В. (а.с.70) та акті від 28.01.2015 року (а.с.71).
Згідно з інформацією Міського центру дитини Служби у справах дітей виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (а.с.63), наданою за результатами проведеної з дитиною психологічної роботи, у малолітнього сина сторін сформована емоційна прихильність як до матері, так і до батька, проте хлопець здивований байдужим ставленням батька до його життя під час відряджень. Діагностовано задоволену потребу у спілкуванні з матір'ю, але, разом з тим, ОСОБА_3 закритий у прояві до неї дійсних почуттів через страх образити батька та не виправдати його очікування.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 відмовився від співпраці з психологом Центру та не цікавився результатами психологічної роботи з сином, не бере до уваги те, що під час відряджень дитина залишається без догляду, а ставити до відома матір дитини про свою відсутність не вважає за необхідне, Центр зазначає про висновок щодо безвідповідального ставлення ОСОБА_2 до своїх батьківських обов'язків та його байдужість до психоемоційного стану та переживань дитини.
За результатами проведеної роботи фахівцями Центру рекомендовано батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 пройти курс сімейної медіації з метою вирішення конфліктних ситуацій мирним шляхом, при вирішенні питання місця проживання дитини врахувати участь та відповідальність кожного з батьків за життя і здоров'я сина та їх ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків, створити умови для стабілізації емоційного стану малолітнього ОСОБА_3.
Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією як органом опіки і піклування надано висновок про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 разом із матір'ю ОСОБА_1 (а.с.61-62).
За приписами ст.7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.
За змістом ст. 150 СК України одним із основних батьківських обов'язків є обов'язок належного виховання та розвитку дитини. Батьки зобов'язані піклуватися, зокрема, про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток , поважати дитину. Зазначена норма встановлює заборону фізичних покарань дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Частиною 3 ст.151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.
Згідно з ч.1,2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Під час вирішення питання про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд враховує ставлення його батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, участь і відповідальність кожного за життя і здоров'я дитини, матеріальний стан батьків, умови їхнього проживання, вік дитини, її прихильність до батьків.
Крім цього, суд враховує інтереси дитини - виявлену спеціалістами необхідність створення умов для стабілізації емоційного стану малолітнього, який залежний від впливу батька, взаєморозуміння та доброзичливі відносини дитини з матір'ю, висновок органу опіки та піклування стосовно доцільності визначення місця проживання дитини разом із матір'ю.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.
Оскільки мати малолітнього ОСОБА_3 - ОСОБА_1 працевлаштована, має постійні дохід і місце проживання, створила належні умови для проживання дитини, її виховання і утримання, враховуючи особисту прихильність дитини, рекомендації психолога щодо необхідності створення умов для стабілізації емоційного стану дитини, суд приходить до висновку про те, що визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 разом із матір'ю ОСОБА_1 максимально забезпечить інтереси та потреби дитини, у зв'язку з чим позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини необхідно задовольнити.
Судові витрати між сторонами розподіляються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.3,4, 10, 11, 57- 61, 88, 208-209, 212-218, 224-226, 228 ЦПК України, ст.ст. 141, 142, 150, 151, 155, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини задовольнити.
Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його матір'ю ОСОБА_1 за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 (проживає: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1; проживає: АДРЕСА_2) суму сплаченого за подання позову судового збору - 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя