БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1192/15-ц
Провадження № 2/497/429/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Болград, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Болградський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом (а.с.2), який згодом уточнили (а.с.30-31), мотивуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками житлового будинку № 247 по вулиці 25 Серпня в м. Болграді Одеської області, що підтверджується: свідоцтвом про право на спадщину за законом, технічним паспортом та їм належить по ? частці кожному вказаного домоволодіння. Відповідачка, яка є дружиною позивача ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою з 16.09.1989 року, проте вже більше чотирьох років не проживає в зазначеному домоволодінні. На думку позивачів, своїми діями відповідачка порушує їх права, перешкоджає реалізації права власності у повному обсязі, оскільки вона, відповідачка, не має права на жиле приміщення, але зареєстрована в ньому, хоча в ньому не проживає більше року.

В судове засідання позивачі не прибули, були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази (а.с.28). Надали до суду заяви кожен окремо, якими підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити та справу розглянути у їх відсутність (а.с.33, 34).

Відповідачка до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить її особистий підпис (а.с.29). Подала заяву про визнання позовних вимог, та розгляд справи у її відсутність (а.с.35, 36).

Третя особа Болградський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до суду не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.19). Надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника (а.с.37-38).

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками будинку № 247 по вулиці 25 Серпня в м. Болград Одеської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.10.1982 року, зареєстрований в реєстрі № 1118 та технічним паспортом (а.с.6-13).

Згідно відповіді на запит суду, виданої Болградським районним сектором ГУ ДМС України в Одеській області, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 з 20.11.2004 року (а.с.21).

Комісія Болградської міської ради Одеської області виходом на місце за адресою: вул. 25 Серпня, № 247, м.Болград, Одеська область встановила, що ОСОБА_3 за вказаною адресою більше чотирьох років не проживає, що підтверджується актом від 30.06.2015 року № 61 (а.с.32).

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з положеннями ЖК УРСР до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч. 2 ст. 64, ч. 3 ст. 156 ЖК України). Об'єктом цього сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житла.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Законом, на який зроблено посилання в частині першій статті 405 ЦК України, не може бути ЖК УРСР. Застосування положень ЖК УРСР до цих відносин не виключається. Але переважно підлягають застосуванню норми глави 32 ЦК України. Це зумовлено тим, що для регулювання відносин між власником житла та членами його сім'ї законодавець використав правову конструкцію (сервітут).

Тому, хоча положення житлового законодавства і підлягають переважному застосуванню до житлових відносин на підставі статті 3 ЖК УРСР до правовідносин із приводу сервітуту вони можуть застосовуватись лише за аналогією. З урахуванням цього суд дійшов висновку, що стосовно права члена сім'ї власника житла на користування ним, чинним є правило частини першої статті 405 ЦК України, що передбачає визначення власником житлових приміщень, які мають право займати члени сім'ї.

Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім'ї, право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, враховуючи, що відповідачка ОСОБА_3 більше чотирьох років не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, м .Болград, Одеська область, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивачів є обґрунтованими і відповідно до ст.405, 406 ЦК України підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 156 Житлового кодексу України, ст.ст. 405, 406 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Уточнений позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_1, третя особа Болградський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській областіпро визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням - задовольнити.

2. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, визнати такою, що втратила право на користування жилим приміщенням в будинку № 247 по вулиці 25 Серпня в м. Болград Одеської області.

3. Зобовязати Болградський районний сектор Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку України, за адресою: вулиця 25 Серпня, № 247, м. Болград, Одеська область.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В.Кодінцева