У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Рівненська районна державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування будинковолодінням шляхом зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права на користування житловим приміщенням, вселення, зобовязання не перешкоджати в користуванні житловим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Рівненська районна державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, усунення перешкод у здійсненні права користування будинковолодінням шляхом зняття з реєстраційного обліку відмовлено.

Задоволено частково зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права на користування житловим приміщенням та вселення, зобовязання не перешкоджати в користуванні житловим приміщенням.

Зобовязано ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканку вул. Лісова, 24, с. Решуцьк Рівненського району Рівненської області) не чинити перешкод ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, мешканцю вул. Лісова, 24, с. Решуцьк Рівненського району Рівненської області) в користуванні житловим приміщенням в будинку 24 по вул. Лісова с. Решуцьк Рівненського району Рівненської області та вселити його в дане помешкання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 570/4835/14-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_5

Провадження № 22-ц/787/1501/2015 Суддя-доповідач ОСОБА_6

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що їй на праві приватної власності належить цілий житловий будинок з відповідними надвірними господарчими будівлями та спорудами № 24 по вул. Лісова в с. Решуцьк Рівненського району Рівненської області.

Згідно будинкової книги для приписки громадян у будинку № 24 по вул. Лісова в с. Решуцьк Рівненського району Рівненської області зареєстрований відповідач ОСОБА_4.

Реєстрація була здійснена на його прохання у звязку з тим, що йому необхідно було отримати новий паспорт, на заміну загубленого.

Відповідач запевнив, що відразу після отримання нового паспорту буде знятий з реєстрації у будинку.

Зазначає, що відповідач відмовляється вносити свою частку платежів за оплату комунальних послуг, його реєстрація перешкоджає їй отримувати соціальні виплати.

Вказує, що фактично відповідач не проживає у будинку, будь-яке належне йому майно у будинку відсутнє.

Суд першої інстанції, у оскаржуваному рішенні, вийшов за межі предмета позову та посилався на обставин та докази, які у матеріалах справи відсутні.

Зокрема, жодних доказів наявності у них спільної дитини, матеріали справи не містять.

Додає, що судом першої інстанції у оскаржуваному рішенні наведено суперечливі пояснення свідків по справі.

Вказує, що наявність реєстрації відповідача у будинку перешкоджає їй належним чином користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із безпідставності та недоведеності заявлених позовних вимог.

Вказаний висновок суду відповідає обставинам справи та положенням чинного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с. Решуцьк, вул. Лісова, буд. 24, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що містяться в матеріалах справи (а.с. 4, 6).

Згідно запису у будинковій книзі ОСОБА_4 зареєстрований у вищевказаному будинку, що також підтверджується відміткою про реєстрацію, яку внесено до паспорта ОСОБА_4 (а.с. 8, 59 зворот).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, сторони тривалий час підтримували фактичні подружні стосунки та проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проживання сторін однією сім'єю у фактичних подружніх стосунках без реєстрації шлюбу встановлено рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 11 жовтня 2013 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 20 листопада 2013 року (а.с. 60).

Згідно ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 64 ЖК УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Зважаючи на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_4 на даний момент часу не є членом сім'ї ОСОБА_3, а тому немає права користуватися її житловим приміщенням суперечать положенням чинного законодавства.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Разом з тим, законодавством встановлено випадки, у разі настання яких особа може бути визнана такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а також може бути виселена з нього.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, виселення без надання іншого житлового приміщення можливо лише при наявності трьох умов, а саме: протиправної винної поведінки певної особи, яка своїми діями створює неможливість спільного проживання з нею в одній квартирі, будинку; систематичний характер таких дій; та коли заходи попередження або громадського впливу виявилися безрезультатними і винна особа продовжує вести себе неправильно.

Згідно ч. 2 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак жодних доказів, які б вказували на наявність вищезазначених умов для виселення ОСОБА_4 з будинку ОСОБА_3, останньою не надано, а судом не здобуто.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не проживав у будинку ОСОБА_3 з поважних причин, а саме у звязку з діями ОСОБА_3, яка перешкоджала йому там проживати.

У зв"язку з цим положення ч. 2 ст. 405 ЦК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясувавши всі дійсні обставини спору сторін та виконавши інші вимоги цивільного судочинства, вирішив дану справу згідно із законом.

Підстав для скасування ухваленого у справі рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею чинності.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Василевич В.С.

ОСОБА_2