Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 323/620/15-ц Головуючий у 1 інстанції Фісун Н.В.
Номер провадження 22-ц/778/4448/15 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.,

суддів Воробйової І.А.,

Онищенка Е.А.,

при секретарі Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 04 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Корпорація Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала, до ТОВ «Корпорація Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі.

В обґрунтування позову, позивач зазначала, що згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 від 28 жовтня 2004 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за номером 275/44, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки загальною площею 10, 3937 з кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Новоандріївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, цільове призначення - «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

Згідно із договором землі від 02 листопада 2009 року, зареєстрованим Оріхівським районним відділом Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», запис у Державному реєстрі земель № 58 від 19 жовтеня 2010 року, зазначена земельна ділянка передана ОСОБА_3 в оренду ТОВ «Корпорація плюс»

Згідно п. 11 Договору оренди, орендна плата повинна бути внесена до 20 серпня поточного року.

На сьогоднішній день відповідач не сплатив оренду плату за 2014 рік.

Відповідно до п. 39 Договору оренди, умовою розірвання договору в односторонньому порядку є затримання Орендарем виплати орендної плати понад три місяці.

Загальна сума заборгованості за оренду плату з врахуванням нарахованої пені на невнесену у встановлені строки орендну плату становить 8488, 59 грн.

На відправлені проекти угод про сплату заборгованості по орендній платі та згодом дострокове розірвання оренди землі від 02 листопада 2009 року , відповідач не відповідає.

На підставі викладеного, позивач, уточнивши позовні вимоги, просила суд, розірвати договір оренди землі, укладений між сторонами у справі, стягнути заборгованість по несплаченій орендній платі в розмірі 8488, 59 грн. та судові витрати.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 04 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Корпорації Плюс» на користь ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі у розмірі 3050, 00 грн., пеню за невнесення орендної плати у розмірі 2635, 20 грн. та судові витрати у розмірі 243, 60 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в розірванні договору оренди землі та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 10,3937 га, розташованої на території Новоандріївської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 28 жовтня 2004 року.

Між ОСОБА_3 та ТОВ «Корпорація плюс» 02 листопада 2009 року укладено договір оренди земельної ділянки, строком на 10 років, який було зареєстровано Оріхівським районним відділом Запорізької регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №58 від 19 жовтня 2010 року. (а.с.4-8).

У пункті 9 договору, сторонами встановлено розмір орендної плати 3050 грн. на один рік за загальну земельну площу ділянки у разі отримання орендної плати у грошовій формі у повному обсязі. Зерно пшениці, ячменю, інша продукція на товари за ринковими цінами на момент виплати орендної плати. Відробіткова - по письмовій заяві орендодавця. Вартість та перелік послуг, що надаються орендодавцеві визначає орендар. У разі незгоди орендодавця з вартістю послуг, він може скористатися іншою формою розрахунку згідно цього договору. Оранка присадибної ділянки 0.60 га безкоштовно. Ритуальні послуги 400 грн. з них 50% за рахунок орендаря.

Орендна плата виплачується орендарем до 20 серпня поточного року. (пункт 11 договору).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 щодо розірвання договору оренди, суд першої інстанції виходив з того, що затримка з виплати орендної плати за 2014 рік на три місяці не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати, доказів щодо систематичної несплати їй орендної плати позивачем не надано, тому відсутні підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ч.1 ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються законом.

Частиною 1 ст. 626, ст. 629, 651, 654 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Типова форма договору оренди землі затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 14 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Як убачається з тексту договору оренди, укладеного 02 листопада 2009 року року між ТОВ "Корпорація плюс»" та ОСОБА_3, сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, які передбачені ч.1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі".

Позивач у порядку встановленому законом передав об'єкт оренди орендарю у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, а ТОВ "Корпорація плюс»" почало використовувати земельну ділянку.

Відповідно до п. 11 договору орендна плата виплачується орендарем до 20 серпня поточного року.

В обґрунтування своїх позовних вимог про розірвання договору оренди земельної ділянки, ОСОБА_3 посилалась на п.39 Договору - умовою розірвання даного договору в односторонньому порядку є затримання орендарем виплати орендної плати понад три місяці у відповідності із статтею 782 ЦК України та несплатою відповідачем орендної плати за 2014 рік відповідно до умов договору та несвоєчасна виплата орендної плати за 2011-2013 роки.

Пунктом 38 договору оренди земельної ділянки від 02 листопада 2009 року передбачено можливість дострокового розірвання цього договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін, зокрема на підставах, визначених законодавством.

Пунктом 39 договору розірвання договору оренди в односторонньому порядку допускається якщо орендар затримує виплату орендної плати понад три місяці у відповідності із статтею 782 ЦК України.

Згідно ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму . Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно ст.792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендою землі, є Закон України "Про оренду землі".

Відповідно до ст. 21 Закону розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24 і 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України (далі - ЗК України) та іншими законами України.

З матеріалів справи, вбачається, що ТОВ «Корпорація плюс» набула право користування спірною земельною ділянкою правомірно і цього права у встановленому законом порядку не позбавлена.

Підстави та порядок припинення прав на землю визначені в главі 22 ЗК України. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і примусовому порядку, з об'єктивних і суб'єктивних причин, а також за наявності та відсутності вини власників і землекористувачів.

Перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою визначений у статті 141 ЗК України і є вичерпним.

Відповідно до п. "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За змістом зазначених норм договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року справа № 6-146цс12, і відповідно до ст.214, 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норм до спірних правовідносин.

Частиною 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В порушення вимог вищезазначених статей позивачем не було надано суду доказів на підтвердження систематичності несплати орендарем орендної плати, тому доводи апеляційної скарги щодо не дослідження судом питання щодо систематичної несплати орендної плати за минулі роки та не застосування до спірних правовідносин ст.782 ЦК України не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Наявні у матеріалах справи відомості виплати орендної плати свідчать, що відповідачем виплачувалась позивачу протягом 2011-2013 років орендна плата за користування землею, але з порушенням строків визначених у п. 11 договору оренди. Однак, на думку колегії суддів, дані порушення у вигляді несвоєчасної виплати орендної плати у повному обсязі, відповідно до умов укладеного сторонами договору та вимог закону, не може бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі, тому правових підстав для задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди не має.

Не заслуговують на увагу і доводи позивача щодо невірного трактування судом першої інстанції такого поняття як систематична несплата орендної плати та невірного застосування п.д ч.1 ст.141 ЗК України, оскільки вони є безпідставними і спростовуються викладеними висновками суду.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 04 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: