Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0614/2890/2012 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 32 Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого-судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Товянської О.В., Микитюк О.Ю.,

при секретарі: Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначила, що її бабуся, ОСОБА_4, на випадок своєї смерті, заповіла належний їй будинок № 58 по вул. Ватутіна в м. Малині Житомирської області. 13.02.1991 року спадкодавець померла. Після її смерті ніхто в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини не звертався, в тому числі й вона, оскільки була неповнолітньою. Вона фактично прийняла спадщину, однак не може оформити право власності на спадкове майно у звязку з тим, що право власності на спірний будинок не зареєстроване. На підставі вищевказаного, просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний будинок.

Заочним рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2012 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, прийняти нове про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що її батько, ОСОБА_5, перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 та 08.02.1991 року останньою було складено заповіт, згідно якого вона заповідала все належне їй майно батькові. Факт прийняття спадщини нею після смерті ОСОБА_4 встановлено рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 19.03.2015 року. Крім того, судом першої інстанції в порушення норм процесуального права не було її залучено до участі у справі в якості відповідача.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 24.10.1984 року склала заповіт на будинок 58 по вул. Ватутіна в м.Малині в інтересах своєї онуки ОСОБА_1 (а.с. 3).

13.02.1991 року ОСОБА_4 померла.

Згідно довідки Малинського районного комунального підприємства з технічної інвентаризації № 1483 від 27.07.2012 року право власності за ОСОБА_4 на спірне домоволодіння не зареєстроване в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу (а.с. 10).

Відповідно свідоцтва про право власності від 09.08.1984 року ОСОБА_4 належить право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, яке набуте подружжям під час шлюбу, а саме, житловий будинок за адресою: м. Малин, вул. Ватутіна, 58 (а.с.17).

Згідно з повідомленням Малинської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилася (а.с. 20).

Задовільняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст. 392 ЦК України, згідно з якими власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2007 року «Про судову практику у справах про спадкування», визначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки нотаріусом відмова в оформленні права на спадщину не вчинялася, позивачем не надано доказів того, що відсутні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, колегія суддів вважає, що задовільняючи позов, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права.

Крім того, задовільняючи позов, суд першої інстанції не встановив наявність інших спадкоємції та не вирішив питання щодо їх участі у справі.

Разом з тим, з наданої апелянтом копії рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19.03.2015 року вбачається, що встановлено факт прийняття ОСОБА_5 спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4, яка померла 12.02.1991 року (а.с.43-44). Рішення набрало чинності 31.03.2015 року.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нового про відмову в позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2012 року скасувати, постановивши нове.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді