АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1933/15 Справа № 199/6550/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Спаї В. В. Доповідач - Красвітна Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

24 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Ремеза В.А., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2014 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 11.04.2012 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6841811, за яким страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу "Шкода Октавія" р/н НОМЕР_1. 12.01.2013 р. близько 07-00 год. у м. Дніпропетровську по Амурському мосту з боку пр. Воронцова в напрямку вул. Пастера рухався автомобіль марки "Шкода Октавія", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який в районі електроопори №83 не впорався з керуванням транспортного засобу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "Рута", р/н НОМЕР_3, під керування водія ОСОБА_3, який рухався праворуч від нього в попутному напрямку руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Пасажир автомобіля "Шкода Октавія" ОСОБА_4 та водій цього автомобіля ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2013 р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу. Відповідно до висновку експерта ТОВ "Експерт-сервіс" №13/7/555/582997 від 19.07.2013 р., вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля складає 6266,00 грн.; з кошторису збитків було вирахувано ПДВ 20% в сумі 1044,33 грн. і франшиза в розмірі 1000,00 грн., та на користь потерпілої особи позивач сплатив 4221,67 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням. У зв'язку з тим, що про ДТП страхувальник повідомив страховика лише 03.06.2013 р., після виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_5 у позивача виникло право вимоги до ОСОБА_2 в порядку регресу, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 4221,67 грн. та судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ СК "ВУСО" посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 11.04.2012 р. між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" та ОСОБА_2 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/6841811, за яким страховик зобов'язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля "Шкода Октавія" р/н НОМЕР_1; строк дії договору з 11.04.2012 року по 10.04.2013 року.

У період дії вищевказаного договору обов"язкового страхування, 12.01.2013 р. близько 07-00 год. у м. Дніпропетровську по Амурському мосту з боку пр. Воронцова в напрямку вул. Пастера рухався автомобіль марки "Шкода Октавія", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2, який в районі електроопори №83 не впорався з керуванням транспортного засобу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем "Рута", р/н НОМЕР_3, під керування водія ОСОБА_3, який рухався праворуч від нього в попутному напрямку руху. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Пасажир автомобіля "Шкода Октавія" ОСОБА_4 та водій цього автомобіля ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження.

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15.04.2013 р. ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на відповідача накладено стягнення у виді штрафу.

Відповідно до висновку експерта ТОВ "Експерт-сервіс" №13/7/555/582997 від 19.07.2013 р., вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля складає 6266,00 грн. З кошторису збитків було вирахувано ПДВ 20% в сумі 1044,33 грн. і франшизу в розмірі 1000,00 грн., та на користь потерпілої особи позивач сплатив 4221,67 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с.24).

Згідно довідки від 22.10.2013 року, виданої травматологічним відділенням №2 КЗ "ДМКЛ № 6" ДОР, ОСОБА_2 у період з 12.01.2013 року по 22.02.2013 року знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу травматологічних ушкоджень отриманих внаслідок ДТП, яка сталась 12.01.2013 року. Факт та період перебування відповідача у стаціонарі не оспорюється позивачем, що стверджується поясненнями представника позивача у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року, з відповідними змінами та доповненнями станом на час виникнення спірних правовідносин, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ч. І ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (зі змінами та доповненнями станом на час укладення договору страхування та настання страхового випадку), учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Статтею 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, зокрема, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у статті 33 цього Закону.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши факт перебування відповідача з часу настання страхового випадку (12.01.2013 року відповідач був доставлений у лікарню з місця ДТП) по 22.02.2013 року на стаціонарному лікуванні, - місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту наявності поважних причин, з яких відповідач не мав змоги виконати обов'язок, передбачений підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апелянта про те, що відповідач повинен був повідомити страхову компанію про страховий випадок протягом трьох робочих днів з часу закінчення стаціонарного лікування є безпідставними, оскільки ні страховим договором від 11.04.2012 р., ні Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" такий обов"язок відповідача не передбачений, а три робочих дні з часу ДТП були пропущені відповідачем з наведеної вище поважної причини.

Посилання апелянта на повідомлення відповідачем страхової компанії про ДТП, що сталась 12.01.2013 р., лише 03.06.2013 року - не свідчить про порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки про вказаний страховий випадок ПрАТ "СК "ВУСО" фактично дізналось 15.01.2013 року із заяви ОСОБА_6 про виплату страхового відшкодування, який є довіреною особою власника автомобіля "Рута", р/н НОМЕР_3, ОСОБА_5 (а.с. 18). Крім того, 15.01.2013 року оцінювачем - спеціалістом ПрАТ "СК "ВУСО" - було здійснено огляд та складено протокол огляду транспортного засобу "Рута", р/н НОМЕР_3 (а.с. 15).

Отже, висновок місцевого суду про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог є правильним, тому колегія вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Доводи апелянта зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками місцевого суду щодо їх оцінки.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційної скарги, враховуючи положення ст.ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді