АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/3822/14-ц 22-ц/774/1290/К/15
Справа № 184/3822/14-ц
Провадження№22-ц/774/1290/К/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія - 24 (І) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Петренко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст.197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Фінікія» на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Фінікія» до ОСОБА_2 про виконання зобовязання за договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД «Фінікія» (надалі ТОВ «ТД Фінікія») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про виконання зобовязання за договором, посилаючись на неналежне виконання нею умов договору зберігання від 28.07.2014 року, укладеного між ним та відповідачем, про зберігання у ОСОБА_2 100 кг. риби (бичка вяленого) вартістю 8400 грн. та електронних вагів «Nokasonik» вартістю 250 грн. 18.08.2014 року, на вимогу ТОВ «ТД Фінікія» ОСОБА_2 частково повернула вищевказане майно, проте з невідомої причини відповідач відмовляється повернути, частину майна яке в неї залишилося, а саме: електроні ваги та 10 кг. риби (бичка вяленого).

Враховуючи зазначене, просили суд зобов'язати ОСОБА_2 повернути TOB «ТД «Фінікія» 10 кг. риби (бичка в'яленого) вартістю 840 грн. та електронні ваги «Nokasonic» вартістю 250 грн., або відшкодувати вартість цього майна та витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року у задоволені позову ТОВ «ТД Фінікія» до ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ТОВ «ТД Фінікія» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Так, на думку апелянта, судом. всупереч вимогам ст. 214 ЦПК України взагалі не були прийняті до уваги жодні обставини, якими обґрунтовувались доводи позивача. При ухвалені рішення були враховані лише показання відповідача, а покази свідків, які підтверджують факт передачі майна на зберігання відповідачу судом взагалі не прийняті до уваги. Крім того суд першої інстанції не вірно надав оцінку доказу - Акту прийому товару від 10.08.2014 року, наданий позивачем, на підтвердження заявленого ним позову та прийшов до хибного висновку про те, що відповідачем повернуті електроні ваги позивачу, що не відповідає дійсності та не вбачається із змісту зазначеного Акту.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, прийшовши до висновку, що у відповідності до вимог ст. 936 ЦК України договору зберігання між сторонами не укладалось, та того, що позивачем помилково предявлено позов саме до ОСОБА_3, яка на думку суду є не належним відповідачем у справі.

Проте колегія суддів не може погодитись з зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, 28 липня 2015 року TOB «ТД «Фінікія» було передано на зберігання та для чистки ОСОБА_2 100 кг. риби (бичка в'яленого) вартістю 8400 грн., а також електронні ваги «Nokasonic» вартістю 250 грн., про що був підписаний акт прийому-передачі, що позивач та відповідача не заперечували у суді першої інстанції. /а.с. 6/

До 18.08.2014 року на вимогу TOB «ТД «Фінікія» ОСОБА_2 було частково повернуто вищевказане майно. Не повернутими залишились ваги та 10 кг. риби(бичка в'яленого) вартістю 840 грн. До теперішнього часу вказане майно не повернуто.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Між TOB «ТД «Фінікія» та ОСОБА_2 був укладений договір, згідно якого товариство отримало право на повернення належного йому майна, а ОСОБА_2 зобов'язана повернути отримане майно або відшкодувати нанесені збитки.

Ст. 15 Цивільного кодексу України визнає право на захист свого порушеного права кожною особою у разі його порушення.

Ст.16 ЦК України передбачає право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права. Способами захисту відповідно до ч. 2 цієї статті є відшкодування збитків та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 936 ЦК України, за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Положеннями ст. 937 ЦК України встановлено, що договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу.

Договір зберігання, за яким зберігач зобов'язується прийняти річ на зберігання в майбутньому, має бути укладений у письмовій формі, незалежно від вартості речі, яка буде передана на зберігання. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами склалися правовідносини, що не випливають з договору зберігання, та наявність правових підстав для відмови у задоволені позову, а отже доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

За змістом правовідносин, що виникли між сторонами, вбачається укладення договору про виконання певної роботи за винагороду, який визначається як договір підряду, зміст якого становлять права і обовязки сторін, зокрема, замовник TOB «ТД «Фінікія» надає завдання, щодо виконання робіт, ОСОБА_2, зобовязалась її виконати, правовідносини передбачають виконання робіт на свій ризик /а.с.9/

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні позову, на відсутність між сторонами правовідносин зберігання, колегія суддів вважає помилковим, оскільки інститут зберігання не обмежується нормами, що безпосередньо регулюють договір такого зберігання. Зобовязання із зберігання майна, виникають із інших договорів (купівлі продажу, підряду, перевезення тощо.)

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що позивачем TOB «ТД «Фінікія» надано суду необхідні та допустимі докази належності йому майна, про витребування якого він ставить питання та його передання на зберігання саме відповідачу у справі ОСОБА_2

Проте, як вбачається з матеріалів справи, заявляючи позов про виконання зобовязання за договором, а саме повернення переданих ОСОБА_2 матеріальних цінностей 10 кг. (бичка вяленого) та електронних вагів, позивач, як на підтвердження заявленого позову, надає акт прийому товару від 10.08.2014 року, який завірений печаткою позивача, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 повернула ваги, біля чого вона поставила свій підпис.

Відповідно до змісту акту взаєморозрахунку від 11.08.2014 року, який також надає позивач, як підставу для задоволення заявленого ним позову, зазначено що за ОСОБА_2 залишається ще 60 кг. нечищеного бичка, 7 ножів та ваги.

Проте вказаний акт, не підписаний ОСОБА_2, а отже не може бути взятий колегією суддів до уваги, як не належний доказ по справі, у звязку із цим позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями статей 10,60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Визначаючись з правовідносинами, які виникли між сторонами та їх змістом на підставі наданих сторонами доказів, суд має відповідно до ст. 212 ЦПК України оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено в суді першої та не спростовано в суді апеляційної інстанції, та не заперечується сторонами у справі ОСОБА_2 залишилось повернути позивачу 10 кг. риби, які були їй передані останнім. Посилання суду на те, що вони зараз знаходяться у громадянки ОСОБА_4, яка згодна повернути вказану рибу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки факт знаходження матеріальних цінностей у іншої особи не має правового значення для вирішення даного конкретного спору між ТОВ «ТД Фінікія» та ОСОБА_2

Для вирішення даного спору не має значення і укладення письмового договору про повну матеріальну відповідальність, безпосередньо між ТОВ «ТД Фінікія» та ОСОБА_4, на що посилається суд першої інстанції.

Так, як було встановлено ТОВ «ТД Фінікія» саме ОСОБА_2, передало 100 кг. риби та електронні ваги, на підставі акту прийому передачи від 28.06.2014 року, а отже саме вона повинна нести відповідальність за невиконання зі свого боку у повній мірі вищевикладені домовленості між сторонами.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задовольнити заявлений ТОВ «ТД Фінікія» позов, в частині повернення належного їм товару - риби, зобовязавши ОСОБА_2 повернути ТОВ «ТД Фінікія» 10 кг. риби /бичка вяленого/ на суму 840 грн., а у разі відсутності товару або його неналежної якості, з врахуванням того факту, що з часу подачі позову до суду першої інстанції до його розгляду в суді апеляційної інстанції пройшло майже 9 місяців, та специфіку самого товару, стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ТД Фінікія», її вартість - 840 грн. (8400 грн. (загальна вартість 100 кг. риби) /10 кг.)

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову ТОВ «ТД Фінікія».

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 365,40 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Фінікія» задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Фінікія» до ОСОБА_2 про виконання зобовязання за договором задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ТД «Фінікія»10 кг. риби /бичка вяленого/ вартістю 840 грн., у разі відсутності товару стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Фінікія» вартість товару у сумі 840 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Фінікія» судовий збір у сумі 365,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: