Волноваський районний суд Донецької області

РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2015 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Аксьоненка В.І.,

при секретарі судового засідання Денисенко Н.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Волноваського районного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення пені на заборгованість по сплаті аліментів-

В С Т А Н О В И В :

17.02.2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, про стягнення пені на заборгованість по сплаті аліментів. Позивач посилалась на те, що рішенням Волноваського районного суду від 14.04.2014 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 народження в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку до досягнення повноліття дітей. Відповідач від виконання рішення ухиляється, в результаті чого станом 31.12.2014 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 8760,56 гривень. Вважає, що відповідач повинен нести відповідальність за прострочення сплати аліментів, тому просила стягнути з нього на її користь пеню в розмірі 14861,39 гривень.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її присутності. На позовних вимогах наполягала, просила розглядати справу за участю її представника адвоката ОСОБА_1

Представник позивача на задоволенні позовних вимог позивача наполягала в повному обсязі, надана пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про причини суд не повідомив.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково та пояснив суду, що відповідач не заперечує свою провину у виникненні заборгованості, однак не погоджується із розміром нарахованої позивачем пені, оскільки він частково сплачував аліменти позивачу в липні та серпні 2014 року. Також просив врахувати його матеріальне становище та зменшити розмір пені.

Суд, з'ясувавши позицію сторін у справі, вислухавши пояснення представників, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі..

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.10.1999 року, від спільного життя мають двох доньок - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6). Рішенням Волноваського районного суду від 01.12.2014 року даний шлюб розірвано (а.с.15).

14.04.2014 року рішенням Волноваського районного суду з ОСОБА_4 стягнуто грошові кошти (аліменти) на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку та доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.03.2014 року до повноліття дітей (а.с.13-14).

З довідки про склад сім'ї № 11 від 12.01.2015 року вбачається, що позивач ОСОБА_3 проживає однією сімєю з дітьми ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12)

Відповідно до статті 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Таким чином, передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом статті 196 Сімейного кодексу України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це пов'язано з тим, що відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями частини 2 статті 550 Цивільного кодексу України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суму заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Зокрема судом враховано, що згідно положень частини 1 статт 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

В Постанові Верховного суду України від 11 вересня 2013 року № 6-81 цс 13 сформульована обов'язкова для всіх судів України правова позиція «Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму».

Згідно довідки-розрахунку заборгованості відділу державної виконавчої служби Волноваського районного управління юстиції головного управління юстиції у Донецькій області заборгованість відповідача по виплаті аліментів станом за період з 27.03.2014 по 31.12.2014 року складає 8760,56 грн.(а.с. 7), що є підставою для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Крім того, суд погоджується з розрахунком нарахованої неустойки, який проведено позивачем та згідно якого сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 14861,39 гривень

Судом встановлено, що заборгованість виникла в зв'язку з тим, що відповідач не сплачував аліменти на користь позивача. На утриманні у нього, крім доньок нікого не було.

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд може зменшити розмір неустойки за весь час прострочення сплати аліментів з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд критично ставиться до пояснень представника відповідача щодо скрутності матеріального становища відповідача, як до підстави зменшення суми стягуваної неустойки, оскільки його доводи щодо сплати відповідачем позивачу частини аліментів в період з липня по серпень 2014 року в сумі 311,00 гривень кожного місця спростовуються самими квитанціями наданими суду, з яких неможливо встановити призначення переказу, що також підтверджено відповіддю центру поштового звязку, наявною в матеріалах справи, та довідкою-розрахунком ВДВС Волноваського РУЮ.

Також суду надано довідку № 27 від 20.01.2015 року, видану виконкомом Петрівської сільської ради, з якої вбачається, що за адресою: село Петрівське, вулиця Леніна, 72, окрім відповідача по справі проживають ОСОБА_8, яка перебуває на обліку у лікаря гінеколога з приводу вагітності 26-27 тижнів, ОСОБА_9, ОСОБА_10 З пояснень представника відповідача вбачається, що на теперішній час це сімя відповідача, яку він також утримує, однак підтверджень, що вони проживають однією сімєю, мають спільний побут, бюджет та інше суду не надано. Зокрема не надано довідки про їх доходи.

У звязку з чим, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів того, що заборгованість виникла у зв'язку з його скрутним матеріальним становищем або іншою обставиною, що має істотне значення. Заборгованість виникла при виконанні рішення про стягнення аліментів.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову. Таке рішення суду буде відповідати інтересам дітей, оскільки відповідач тривалий час не виконував свій батьківський обов'язок, щодо їх утримання й на час звернення позивача до суду мав заборгованість по сплаті аліментів за рішенням суду.

На підставі статті 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн, оскільки заявлені вимоги судом задоволені.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 61, 88, 131, 209, 212-215, 218, 360-7 ЦПК України, статтями 194, 196 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт громадянина України серії ВА 056640, виданий Волноваським РВ ГУМВС України в Донецькій області від 05.12.1995 року, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) неустойку за прострочку сплати грошових коштів (аліментів) в сумі 14861,39 грн ( чотирнадцять тисяч вісімсот шістдесят одну гривню тридцять девять копійок) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, паспорт громадянки України серії ВС 141616, виданий Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області від 11.01.2000 року, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 на утримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції - Волноваський районний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 15 липня 2015 року

Суддя: В.І. Аксьоненко

15.07.2015