Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2015 року м.Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Суходольського О.М.

при секретарі Івлєвій С.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

з участю представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Черкаси цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити певні дії, та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 сільської ради Черкаського району про скасування рішення ради, скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання недійсним державного акту про право власності на землю, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи тим, що вона є власником домоволодіння та земельної ділянки площею 0,1910га, що розташовані по вул.Чмиренка, 359 в с.Білозіря Черкаського району Черкаської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 17.11.2011р. Суміжним землевласником по вул.Чмиренка, 361 в с.Білозіря є відповідач ОСОБА_5, яка змінила огорожу між земельними ділянками позивача та відповідача та самочинно розмістила паркан шириною 0,80метра та по довжині 30,91м від дійсної межі. Дана обставина встановлена за результатами обмірів, складених спеціалістами Черкаської регіональної філії Центру ДЗК. Перенесення паркану відповідача можливе лише після демонтажу та улаштування нового паркану по межі, яка має відповідати державному акту. На вимогу позивача відновити межу відповідач не реагує. У звязку із зміною межі, позивач втратила можливість обслуговувати будівлі, які позначені на плані літерами №1 та №2. Відповідач не має відповідних документів, які б давали право на користування земельною ділянкою, на якій розташований паркан відповідача. Позивач обґрунтовує свою позицію нормами ст.ст.78, 90, 152 ЗК України, ст.ст.16, 386, 391 ЦК України, вважаючи своє право порушеним, тому і звернувся до суду з даним позовом.

До початку розгляду справи по суті відповідачка ОСОБА_5 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_6 сільської ради Черкаського району про скасування рішення ради, скасування свідоцтва про право на спадщину та визнання недійсним державного акту про право власності на землю. Ухвалою суду від 24.02.2014р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позивач вказує, що у 2008р. нею було придбано на підставі договору купівлі-продажу будинок з надвірними спорудами по вул.Чмиренко, 361 в с.Білозіря Черкаського району. У 2008-2009р.р. вона та її сусід ОСОБА_7 почали оформляти документи для приватизації своїх земельних ділянок №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря, підписали один одному акти погодження меж земельних ділянок. Однак, оформлений державний акт на землю ОСОБА_7 приховував і їй ніколи не показував.У грудні 2013р. до неї прийшла перевірка з інспекції ДАБК за скаргою ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 побудувала гараж з порушенням вимог законодавства. В акті ДАБК від 11.01.2014р. вказано, що в технічному паспорті ширина земельної ділянки становить 10,5м, а в акті погодження меж 10,80м. Тому, неможливо встановити відстані від гаража та сараю до межі сусідньої земельної ділянки ОСОБА_4, так як не винесені в натурі чіткі межові знаки. Таким чином, з 05.12.2013р. ОСОБА_5 стало відомо про те, що ОСОБА_7 разом із своєю дружиною ОСОБА_4 оформили землевпорядну документацію та приватизували свою земельну ділянку з численними порушеннями вимог законодавства (ст.ст.78, 118, 186, 198 ЗК України), приватизували її не в тих межах, які були погоджені між сторонами згідно підписаних актів погодження меж та на даний час ОСОБА_4 намагається захопити та розширити свою земельну ділянку фактично на ширину більше ніж на 1метр та на відстань більше ніж 30м. за рахунок земельної ділянки ОСОБА_5, та здвинути існуючий паркан між їхніми земельними ділянками, який простояв більше ніж 15р. Вказує, що під час оформлення землевпорядної документації, ОСОБА_5 погоджувала межу земельної ділянки ОСОБА_7 та підписувала акт погодження меж у їх фактичному користуванні тобто з ширини по вул.Чмиренка будинку №359 у розмірі 10,30м., та не погоджувала розміри 11,31м., які на даний час виявились в копії акту ОСОБА_7, який вона отримала з додатками до позову. Відповідно, ОСОБА_5 вважає, що нею не пропущені строки позовної давності при подачі позову до суду. Згідно протоколу погоджувальної комісії ОСОБА_6 сільської ради від 23.09.2010р. вказано, що межа між домоволодіннями №359 та №361 існує на протязі багатьох (15) років. Дану межу було встановлено попереднім власником та з боку гр.ОСОБА_7 не було претензій протягом цих років.

У судовому засіданні первісний позивач ОСОБА_4 та її представники ОСОБА_1, ОСОБА_8 підтримали позовні вимоги по первісному позову в повному обсязі, та з урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог просили: 1) зобовязати ОСОБА_5 усунути перешкоди використання земельної ділянки ОСОБА_4 по вул.Чмиренка, 359 с.Білозіря Черкаського району шляхом відновлення меж земельних ділянок №359 та №361 відповідно до зведеного плану Додатку №3 висновку експерта від 17.04.2015р.за межами правовстановлюючих документів; 2) зобовязати ОСОБА_5 звільнити земельну ділянку від паркану, який складається із фундаменту та металевих конструкцій шляхом його знесення із земельної ділянки №359 по вул.Чмиренка в с.Білозіря; 3) зобовязати ОСОБА_5 знести самочинно збудований гараж і сарай, які розташовані на земельній ділянці №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря. Щодо зустрічного позову ОСОБА_5 заперечили повністю, просили відмовити в його задоволенні на підставі поданих письмових доказів та усних пояснень.

У судовому засіданні представники зустрічного позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо первісного позову заперечили повністю, просили відмовити в його задоволенні на підставі поданих письмових доказів та усних пояснень. Зустрічний позов ОСОБА_5 підтримали повністю, та просили: 1) визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_6 сільської ради Черкаського району від 18.12.2009р. №37-4 в частині передачі у власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,1910га.; 2) визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2011р., що видане ОСОБА_4 приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстроване в реєстрі за №1498; 3) визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №521827 від 22.01.2010р., виданий ОСОБА_7. Також просили стягнути із відповідачів судові витрати по справі на загальну суму 6915,08грн. Також пояснили суду, що у жовтні 2010р. у звязку із зношеністю тину між земельними ділянками №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря після приїзду погоджувальної комісії, ОСОБА_5 на місці старого тину були забетоновані нові стовпчики для нового тину і вподальшому поставлений новий тин.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради Черкаського району ОСОБА_10 в судовому засіданні відніс вирішення спору по первісному позову та зустрічному позову на розсуд суду, пояснивши, що сільська рада виконає будь-яке рішення суду, що набере законної сили. Також пояснив, що під час проведення приватизації земельних ділянок, яка на той час відбувалась масово, землевпорядники сільської ради не встигали виїзжати на земельні ділянки, що приватизувалися у звязку із великою навантаженістю. Сільська рада не може стверджувати, що в технічній документації із землеустрою на земельну ділянку №359 по вул.Чмиренка в с.Білозіря, немає помилок.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 Свідок ОСОБА_11 пояснив, що він є землевпорядником ОСОБА_6 сільської ради. Погоджувальна комісія два рази виїзжала до домоволодіння ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в с.Білозіря по вул.Чмиренка. Нового паркану між домоволодіннями він не бачив. Старий паркан був десь 50-70см. від будівлі.

Свідок ОСОБА_12 пояснив, що він є землевпорядником ОСОБА_6 сільської ради. 23.09.2010р. комісія ради виїзжала і обстежувала межу між домоволодіннями ОСОБА_5 і ОСОБА_4 в с.Білозіря по вул.Чмиренка. Свідок не памятає, яка була відстань від межі до будинку. Була пропозиція перенести межу на 30см. в бік домоволодіння ОСОБА_5 Комісія вирішила залишити межі по фактичному користуванню сторін. Нового паркану свідок не бачив.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона продала домоволодіння ОСОБА_5 До продажу будинку нею не був оформлений державний акт на земельну ділянку №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря. З сусідами Чорнаями у неї конфліктів не було. Між домоволодіннями №359 та №361 був старий деревяний паркан і прохід між парканом і будівлею був більший, ніж це зображено на фотографіях у висновку експерта. На фотографіях у висновку експерта зображений інший паркан.

У судовому засіданні допитаний експерт ОСОБА_14, який підтвердив свої висновки, зроблені ним у матеріалах судової земельно-технічної експертизи №7/14 від 17.04.2015р.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків, експерта, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,1910га, що розташована по вул.Чмиренка, 359 в с.Білозіря Черкаського району Черкаської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.11.2011р., з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На дану земельну ділянку ОСОБА_7 (який помер 15.02.2011р.) був оформлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №521827 від 22.01.2010р.

ОСОБА_5 є власником суміжної земельної ділянки площею 0,1949га, що розташована по вул.Чмиренка, 361 в с.Білозіря Черкаського району Черкаської області, на підставі свідоцтва про право власності від 27.11.2013р. серії САК №315792, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Між сторонами виник спір щодо розмежування їх суміжних земельних ділянок та дотримання площ земельних ділянок, що вказані в правовстановлюючих документах.

На момент приватизації та отримання акту ОСОБА_7 станом на січень 2010р. існував штахетний паркан, який розмежовував фактичне користування земельних ділянок №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря Черкаського району.

Згідно протоколу погоджувальної комісії ОСОБА_6 сільської ради від 23.09.2010р. (а.с.61 Т.1) встановлено, що межа між земельними ділянками №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря існує на протязі багатьох (15) років. Дану межу було встановлено попереднім власником, з боку ОСОБА_7 не було претензій на протязі цих років. Пропозиція ОСОБА_7 полягала в тому, що межу по забудованій території розширити на 30см. за рахунок земельної ділянки ОСОБА_5 в чому остання відмовила та повідомила, що вона придбала своє домоволодіння за фактичними межами. Комісія запропонувала залишити межі по фактичному користуванню та дотримуватись правил добросусідства.

По справі було призначено та проведено судову земельно-технічну експертизу. Згідно висновку експерта ОСОБА_14 від 17.04.2015р. №7/14 встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_7 в с.Білозіря Черкаського району Черкаської області по вул.Чмиренка, 359 не повною мірою відповідає вимогам земельного законодавства та нормативно-технічної документації із землеустрою. Технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_5, площею 0,1949га в с.Білозіря Черкаського району вул.Чмиренка, 361 не повною мірою відповідає вимогам земельного законодавства та нормативно-технічної документації із землеустрою. Детальні невідповідності вказані у висновку експерта (а.с.56-58 Т.2).

Фактична площа земельної ділянки ОСОБА_4 по вул.Чмиренка, 359 в с.Білозіря складає 0,1880га. Фактична площа земельної ділянки ОСОБА_5 по вул.Чмиренка, 361 в с.Білозіря складає 0,1956га. Фактичний порядок володіння земельними ділянками №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря Черкаського району не відповідає межам даних земельних ділянок, зазначених у правовстановлюючих документах на ці земельні ділянки.

Фактично на момент проведення експертизи існує накладання земельної ділянки ОСОБА_5 на земельну ділянку ОСОБА_4, яке відбулося в результаті фактичної невідповідності суміжної межі між земельними ділянками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відносно розташування межі між цими ділянками згідно правовстановлюючих документів. Експертом вказано, що під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_7, по вул.Чмиренка, 359 в с.Білозіря була допущена технічна помилка у виміряних довжинах, кутах або у вимірах під час прокладання теодолітного ходу, що призвело до спотворення метричних даних (довжини сторін, площі, тощо) і конфігурації цієї земельної ділянки.

В результаті допущеної помилки, шляхом порівняння обчислених за результатами геодезичних вимірів координат точок кутів поворотів меж земельної ділянки ОСОБА_4 з відповідними первинними координатами меж земельної ділянки ОСОБА_4 та земельною ділянкою домоволодіння по вул.Чмиренка, 357 існує накладення земельної ділянки по вул.Чмиренка, 357 (гр.ОСОБА_15І.) на земельну ділянку ОСОБА_4, межі якої зазначені в правовстановлюючих документах. Накладання земельної ділянки по вул.Чмиренка, 357 (гр.ОСОБА_15І.) на земельну ділянку ОСОБА_4 внаслідок допущеної помилки при виготовленні технічної документації відбулось вздовж вул.Чмиренка відносно розташування межі між цими земельними ділянками згідно правовстановлюючих документів на відстань 0,73м.

Вказаний висновок експертизи від 17.04.2015р. №7/14 суд вважає належним та допустимим доказом по справі.

Наданий первісним позивачем лист Управління Держземагенства (а.с.86 Т.2) та кадастровий план земельних ділянок (а.с.108 Т.2) суд вважає неналежними доказами по справі, оскільки виконавці вказаних документів, на відміну від експерта, не приводились до присяги та не попереджались про кримінальну відповідальність у встановленому законом порядку. Вказані документи суперечить зібраним по справі доказам, в т.ч. висновку судової земельно-технічної експертизи, що визнаний судом належним і допустимим доказом. Підстав вважати висновок експертизи неповним, незрозумілим чи необєктивним в суду немає. Крім цього, вказані документи були отримані на запит однієї сторони із формулюванням питань однією стороною,для дослідження не надавались всі матеріали справи для обєктивного та повного з'ясування всіх обставин справи.

Земельна ділянка площею 0,1910га по вул.Чмиренка, 359 в с.Білозіря передана у власність ОСОБА_7 по фактичному користуванню згідно рішення ради від 18.12.2009р. №37-4 (а.с.138 Т.1).

На момент виготовлення технічної документації із землеустрою так і на момент отримання акту на землю ОСОБА_7 існували тверді межі у виді існуючого паркану між домоволодіннями №359 та №361 по вул.Чмиренка в с.Білозіря, що був встановлений більше 15р. тому. І суміжна межа та координати точок від «В» до «Б» у державному акті на землю ОСОБА_16 повинні відповідати фактичному розташуванню твердої межі у вигляді паркану точкам, внесеним до єдиного державного реєстру координат, що не відповідає дійсності за виготовленою технічною документацією на земельну ділянку ОСОБА_7

З матеріалів справи та пояснень учасників процесу вбачається, що встановлення меж земельної ділянки №359 по вул.Чмиренка в с.Білозіря та їх погодження із суміжними землекористувачами відбулось з порушенням вимог ст.ст.1, 25, 55 Закону України «Про землеустрій» та ст.198 Земельного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про знесення самочинних будівель суд вважає наступне.

Відповідно до вимог ст.376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають органи державної влади та органим місцевого самоврядування.

У випадку порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст.391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує щодо визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч.4 ст.376, ст.391 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Правовий режим самочинного будівництва описаний у Постанові №6 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р.

Згідно п.25 вказаної Постанови Пленуму відхилення від проекту забудови обєкта нерухомості або від вимог будівельних норм і правил, які не є істотними, не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства, не суперечать санітарно-технічним вимогам і правилам експлуатації, не впливають на міцність і безпечність цього обєкта, не можуть бути підставою для задоволення вимог про перебудову чи про знесення обєкта нерухомості.

З викладеного вбачається, що будь-яких перешкод у здійсненні права користування та розпорядження первісним позивачем своїм майном ОСОБА_5 не здійснено, та первісним позивачем ОСОБА_4 у своєму позові не наведено.

Згідно п.3.5 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 зазначено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК.

Згідно ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Захист судом прав на землю здійснюється способами, визначеними ст.ст.16, 21, 393 ЦК України, ст.152 ЗК України, у тому числі шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування.

Тому суд вважає, що рішення ОСОБА_6 сільської ради Черкаського району Черкаської області від 18.12.2009р. №37-4 в частині передачі у власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,1910га - є таким, що прийнято з порушенням діючого законодавства, порушує інтереси ОСОБА_5, тому його необхідно визнати незаконним і скасувати. Дана позовна вимога є доведеною, обґрунтованою і підлягає до задоволення.

Враховуючи, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №521827 від 22.01.2010р., - був виданий ОСОБА_7 на підставі вказаного рішення ОСОБА_6 сільської ради, яке прийнято з грубим порушенням чинного законодавства, тому суд прийшов до висновку про незаконність набуття ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку у вказаних в акті площах, тому вказаний державний акт на право власності на земельну необхідно визнати недійсним.

Відповідно, перехід права власності на земельну ділянку №359 по вул.Чмиренка в с.Білозіря від ОСОБА_7 до ОСОБА_4 відбувся з порушенням закону, тому необхідно визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2011р., що видане ОСОБА_4 приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстроване в реєстрі за №1498.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги ОСОБА_4 є недоведеними, не ґрунтуються на законі, а тому в задоволенні первісного позову має бути відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 суд вважає достатньо обгрутованим і доведеним, тому зустрічний позов підлягає до задоволення.

При розгляді даного спору суд вважає, що строки позовної давності ОСОБА_5 не пропущені, про що заявляла ОСОБА_4, оскільки згідно матеріалів справи та пояснень учасників процесу вбачається, що ОСОБА_5 стало відомо про порушення її прав з грудня 2013р.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову, тому із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сільської ради Черкаського району необхідно стягнути на користь ОСОБА_5 судові витрати по справі на загальну суму 6915,08грн. (що складаються: 243.60грн. судового збору, 2671,48грн. за надання правової допомоги, 4000грн. за проведення судової експертизи по справі), по 3457грн. 54коп. з кожного.

Керуючись ст.ст.21, 203, 215, 376, 391 ЦК України, ст.152, 198 ЗК України, ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні первісного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити певні дії відмовити повністю.

Зустічний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення ОСОБА_6 сільської ради Черкаського району Черкаської області від 18.12.2009р. №37-4 в частині передачі у власність ОСОБА_7 земельної ділянки площею 0,1910га.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 17.11.2011р., що видане ОСОБА_4 приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстроване в реєстрі за №1498.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №521827 від 22.01.2010р., виданий ОСОБА_7.

Стягнути із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сільської ради Черкаського району на користь ОСОБА_5 судові витрати по справі на загальну суму 6915,08грн., по 3457грн. 54коп. з кожного.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Повний текст рішення складений 14 липня 2015 року.

Суддя: ОСОБА_17