АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2015 року м. Артемівськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Жарової Ю.І., суддів Халаджи О.В., Канурної О.Д.

при секретарі судового засідання Хоміч Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»; ОСОБА_2 про стягнення шкоди внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИЛА:

До Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 про стягнення шкоди внаслідок ДТП. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11 серпня 2013 року він, керуючи автомобілем марки 3A3-Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1, 2005 року випуску, рухаючись по вул. Свободи у м. Слов'янську Донецької області, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, винним у якій постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2013 року визнано ОСОБА_2, який керував автомобілем марки ВАЗ-21104, державний номерний знак НОМЕР_2, цивільна відповідальність якого застрахована у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Заява про настання страхової події та всі необхідні документи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були подані до страхової компанії. Відповідач ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія», не заперечуючи обов'язку відшкодувати завдану шкоду, 07 жовтня 2013 року направило йому страховий акт від 14 жовтня 2013 року № ОЦ/033/005/13/0093, відповідно до якого автомобіль оцінено у 34370 грн., залишкова вартість автомобіля склала 17 310 грн., розмір відновлювального ремонту - 35 339 грн. 71 коп., у зв'язку з чим ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» визначено 16 560 грн. страхового відшкодування з урахуванням франшизи.

Оскільки страховою компанією шкоду відшкодовано позивачеві не у повному обсязі, він звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути: з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» ? 18 279 грн. 71 коп. на відшкодування майнової шкоди; з ОСОБА_2 - 3 тис. грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2014 р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача 15489 грн. 15 коп. на відшкодування майнової шкоди, 3000 грн. витрат на правову допомогу, 570 грн. витрат з оцінки шкоди. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000 грн на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись с рішенням суду першої інстанції відповідач по справі - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2014 року змінити в частині задоволених вимог до ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Винести нове рішення, яким стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача 5836 грн. 32 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди, 229 грн. 40 коп. витрати по сплаті судового збору, а всього 6065 грн. 72 коп. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначив, що суд, замість суми 28620 грн. 40 коп. за основу взяв суму 32549 грн. 15 коп., що суперечить ст.. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», крім того вважає, що суд, в порушення вимог п. 36.2 ст. 36 Закону, призначаючи суму відшкодування не врахував 20% ПДВ, також вважає, що суд не взяв до уваги, що представник позивача - адвокат Фальченко І.В. не був допущений до розгляду справи ухвалою суду як особа, що надає правову допомогу, також вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач, звертаючись до суду із уточненими позовними вимогами, просив стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь матеріальну шкоду в сумі 6790 грн. 33 коп., 1481 грн. 77 коп. судові витрати, а суд стягнув 19288 грн. 55 коп.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2014 року змінено у частині розміру відшкодування майнової шкоди з 15 489 грн. 15 коп. на 5 836 грн. 32 коп., у частині задоволення позовних вимог про стягнення судових витрат на правову допомогу у розмірі 3 тис. грн. скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у позові. У іншій частині рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду Запорізької області, позивач по справі подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 грудня 2014 року у частині відшкодування майнової шкоди та стягнення витрат на правову допомогу - скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати в частинні відшкодування майнової шкоди та стягнення витрат на правову допомогу.

Позивач по справі та його представник, в судовому засіданні проти задоволення апеяційної скарги заперечували,, просили рішення суду прешої інстанції залишити без змін.

3-я особа до судовогго засідання не з*явився про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників провадження, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що 11 серпня 2013 року о 19 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки ВАЗ-21104, державний номерний знак НОМЕР_2, рухаючись по вул. Свободи у м. Слов'янську Донецької області, скоїв зіткнення з автомобілем марки 3A3-Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 серпня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а. с. 6).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки ВАЗ-21104, державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «УПСК» на підставі полісу від 01 липня 2013 року № АА/1957359, ліміт відповідальності за спричинення майнової шкоди встановлено у 50 тис. грн, франшиза ? 500 грн (а. с. 7).

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи від 29 січня 2014 року № 022 вартість заподіяної власнику автомобіля марки 3A3-Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1, майнової шкоди склала 28 620 грн. 40 коп., вартість відновлювального ремонту склала - 32 549 грн. 15 коп. (а. с. 73?74).

ПАТ «УПСК» перерахувало позивачу 16 560 грн. страхового відшкодування з урахуванням франшизи у розмірі 500 грн. (а. с. 8).

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути суму відновлювального ремонту автомобіля - 15 489 грн. 15 коп. (32 549,15 ?16 560 грн = 15 489,15).

Як вбачається із судової автотоварознавчої експертизи від 29 січня 2014 року № 022, всі автотоварознавчі дослідження містять висновок щодо розміру майнової шкоди, заподіяної власнику пошкодженого автомобіля марки 3A3-Daewoo, державний номерний знак НОМЕР_1, та вартості відновлювального ремонту транспортного засобу без урахування ПДВ, у зв'язку з чим у калькуляціях до звітів відсутній окремий рядок з визначенням розміру ПДВ, який був би наявний у разі його включення.

Допитаний в судовому засіданні експерт автотоваровед Гуничев С.Б. пояснив, що вартість ПДВ не включена до визначеного розміру майнової шкоди, та вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Тому судова колегія не приймає до уваги довід апеляційної скарги, що розмір ПДВ включений до розрахунку майнової шкоди та суми відновлювального ремонту.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що сума відновлювального ремонту автомобіля, яка підлягає до стягнення з ПАТ «УППСК» становить - 15 489 грн. 15 коп. (32 549,15 ?16 560 грн. = 15 489,15).

Довід апеляційної скарги в частині того, що витрати на правову допомогу не підлягають до стягнення, також не може бути прийнятий судом, виходячи з наступного:

У п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст. ст. 12, 42, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон).

Згідно зі ст. 1 Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40 % встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Участь адвоката, який представляє інтереси позивача у справі, та факт надання ним правової допомоги підтверджено ордером на надання правової допомоги (а. с. 38), договором про надання юридичних (адвокатських) послуг (а. с. 39) та копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, що знаходяться у матеріалах справи, розмір витрат на правову допомогу визначено додатком до договору (а. с. 40) та розрахунками, які підтверджують розмір та факт оплати позивачем послуг адвоката.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволені вимоги позивача в частині стягнення на його користь з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Рішення суду відповідає вимогам діючого законодавства і підстав для його скасування не має.

Суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив надані докази, дав їм належну правову оцінку. Наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення про скасування оскаржуваного рішення. Рішення суду є законним і обґрунтованим.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» - відхилити.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді