Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 320/8961/14-ц
Провадження № 22-ц/778/4478/15
Головуючий у 1-й інстанції: Іваненко О.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

Суддів: Панкеєва О.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради, про зміну імені дитини, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 про зміну імені дитини.

В обґрунтування позову зазначив, що 29.05.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилася дитина - донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачка особисто без згоди позивача зареєструвала народження їх спільної дитини, вказавши ім'я «Есміра», цілком усвідомлюючи, що позивач був категорично проти надання дитині такого імені. На неодноразові прохання позивача мати дитини змінити ім'я спільної дитини з «Есміра» на «Ані» відповідає відмовою. Відповідач, не враховуючи національні традиції родини, без згоди батька та без його присутності записала у актовому запису про народження доньки, за №168 від 06.02.2014 року ім'я доньки «Есміра». Хоча ще до народження дитини, вони домовлялися назвати дитини вірменським іменем «Ані». При зверненні до органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області звернення батька належним чином не розглядалося, а просто було роз'яснення, що при недосягненні сторонами домовленості при виборі ім'я дитини, необхідно звернутися до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. Мирним шляхом дану проблему вирішити не вдається. У зв'язку із тим, що вони не можуть дійти згоди про ім'я дитини, вони називають дитину невизначено або різними іменами, що може завадити психологічному стану та розвитку дитини. ОСОБА_6 не тільки допомагає матеріально, а й приймав участь у вихованні спільної доньки, доглядав за нею, намагаючись надати їй повноцінне батьківське піклування та турботу, прикладаючи зусилля у вирішенні їх повсякденних питань та проблем, не зважаючи на те, що спільно з ними не проживає. На даний час відповідач чинить опір та забороняє будь-яким чином бачитися з донькою. ОСОБА_6 купує дітям, що необхідно: їжу, одяг, ліки, коли діти цього потребували, ніколи не відмовляється допомогти. За час окремого проживання з дружиною також надає на дітей кошти. На підтвердження матеріальних витрат є товарні чеки. Зазначені вище обставини, викладені в позовній заяві свідчать про те, що є підстави для зміни імені дитини з «Есміра» на «Есміра-Ані», враховуючи при цьому інтереси дитини.

У зв'язку з зазначеним, позивач просив суд змінити ім'я ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, з «Есміри» на «Есміра - Ані».

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, неправильне дослідження та оцінку доказів, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог щодо зміни імя доньки з „Есміри на „Есміра-Ані.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 про зміну імені дитини, суд обгурнтовно виходив із недоведеності того, що на час реєстрації імені дитини сторін мався спір щодо визначення цього імені.

Судом встановлено, що 29.05.2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від даного шлюбу у них народилася дитина - донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 особисто без присутності батька зареєструвала народження їх спільної дитини, вказавши ім'я у актовому запису про народження доньки, за №168 від 06.02.2014 року доньки «Есміра». При цьому з матеріалів справи не вбачалося, що при реєстрації імені дитини між сторонами була певна домовленість щодо імені доньки, а тим більш спір щодо цього.

Згідно ст. 144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно ст.146 СК України, ім'я дитини визначається за згодою батьків. Спір між батьками щодо імені дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до п. 8 Розділу III Наказу Мінюсту Про затвердження Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні 18.10.2000 № 52/5 державна реєстрація народження проводиться за усною чи письмовою заявою батьків дитини чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця від дня народження дитини. При реєстрації народження за заявою одного з них передбачається, що інший погоджується з обраним ім'ям.

Пунктами 2.6, 2.11 Положення про порядок зміни, доповнення, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 26.09.2002 року № 86/5 визначено, що заяви батьків про виправлення (зміну) прізвища або власного імені дитини в актовому записі про її народження в зв'язку з тим, що при реєстрації народження дитині присвоєно прізвище або власне ім'я без урахування побажання обох або одного з батьків, приймаються відділами реєстрації актів цивільного стану не пізніше одного року з дня народження, а заяви про виправлення власного імені дитини в зв'язку з тим, що вона фактично має власне ім'я, відмінне від зазначеного в актовому записі про її народження, - до досягнення нею 14-річного віку. Спір між батьками щодо виправлення (зміни) прізвища або власного імені дитини у цьому випадку вирішується органом опіки та піклування або судом.

Комісією з питань захисту прав дитини було вирішено, що пояснення кожного з батьків не мають вирішального значення та в жодному разі не вбачається обмеження прав та інтересів їх малолітньої дитини, тому вважають недоцільним зміну імені малолітньої дитини ОСОБА_5 /а.с.11/.

Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 7 Конвенції про права дитини визнає за дитиною право на ім'я. Вибір імені дитини здійснюється за взаємною згодою батьків.

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення.

Суд правильно вказано, що з норм Сімейного кодексу України, зміна імені дитини не передбачена відповідною статтею глави 13 Сімейного кодексу України, а тому відповідно до ч.3 ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини, а тому застосовано норму закону, передбаченого п.5 ст.148 СК України, яка передбачає, що при вирішенні спору у разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини беруться до уваги виконання батьками своїх обов'язків щодо виховання дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини завжди є акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, а саме якщо батько ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про дитину що найменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. При цьому тільки сплата аліментів не є достатнім для підтвердження належного виконання обов'язку по вихованню дитини.

Позивач стверджував, що він у добровільному порядку надає допомогу, та не відмовляється від сплати аліментів на дітей, допомагає матеріально, та приймає участь у вихованні спільної доньки, доглядає за нею. ОСОБА_6 купує дітям, все що необхідно: їжу, одяг, ліки, коли діти цього потребували, ніколи не відмовляється допомогти. За час окремого проживання з дружиною також надає на дітей кошти.

Однак таке твердження позивача не знайшли свого підтвердження, оскільки позивачем не надано доказів того, що відповідач перешкоджає йому бачитися з дитиною. На підтвердження надання коштів на утримання дітей та купівлю певних речей, ним не надано товарних чеків, на які він посилався у позові. Позивач добровільно не надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, що стало підставою для винесення рішення суду про стягнення з позивача на утримання дитини аліментів у примусовому порядку. Згідно довідки ВДВС України від 07.05.2015 року за позивачем ОСОБА_6 мається заборгованість по сплаті аліментів /а.с.61 /.

Отже суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що зміна імені дитини, яка на протязі 1 року відзивається на ім'я „Есміра та звикла до цього імені не буде відповідати інтересам самої дитини, яка проживає разом з матір'ю та знаходиться цілком на її утриманні, враховуючи при цьому, що відношення самого батька до матеріального забезпечення дитини, який має заборгованість по аліментним зобов'язанням.

Враховуючи наведне, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не мається.

Доводи апелянта про поважність причин виникнення заборгованості по аліментам підтверджень на мають, а доводи про наявність спору щодо визначенні імені доньки з посиланням на покази свідків не доводять, що такий спір існував саме на час державної реєстрації імені доньки сторін. Інші доводи апелянта відтворюють позовні вимоги позивача, яким дана належна та обєктивна оцінка судом першої інстанції при ухваленні рішення суду у цій справі.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: