Ухвала

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Еколас-сервіс» про скасування рішення третейського суду у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія» про визнання дійсним договору купівлі-продажу нежилого приміщення, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Еколас-сервіс» на ухвалу апеляційного суду Луганської області від 11 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Еколас-сервіс» (далі - ТОВ «Еколас-сервіс») звернулося до суду із заявою про скасування рішення третейського суду в складі третейського судді Осєннова О.О. від 24 липня 2006 року у справі № 23/2006 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Магазин Надія» (далі - ТОВ «Магазин Надія») про визнання договору купівлі-продажу нежилого приміщення № 1 від 17 липня 2006 року дійсним, посилаючись на порушення третейським судом норм діючого законодавства.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 лютого 2014 року заяву задоволено.

Скасовано рішення третейського суду у складі третейського судді Осєнова О.О. від 24 липня 2006 року у справі № 23/2006 про визнання дійсним договору купівлі-продажу № 1 від 17 липня 2006 року об'єкту нерухомості - нежилого приміщення загальною площею 457, 5 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1 у місті Сєвєродонецьку, укладеного між ТОВ «Магазин Надія» та ОСОБА_1

Ухвалою апеляційного суду Луганської області від 11 червня 2014 року зазначену ухвалу міського суду скасовано й в задоволенні заяви ТОВ «Еколас-сервіс» про скасування рішення третейського суду відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Еколас-сервіс» просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, що була помилково скасована.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду, апеляційний суд, виходив з відсутності правових підстав для скасування рішення третейського суду, оскільки третейським судом не вирішувалося питання про права і обов'язки ТОВ «Еколас-сервіс», крім того, товариством без поважних причин пропущено строк звернення до суду з відповідною заявою.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду апеляційної інстанції таким вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що протоколом загальних зборів № 1 ТОВ «Магазин Надія» від 22 січня 2005 року, у зв'язку зі зміною складу учасників товариства, а саме передачею частки ТОВ «Еколас-сервіс» іншому учаснику товариства ОСОБА_2, була прийнята нова редакція статуту ТОВ «Магазин Надія» зі зміною видів діяльності товариства, державна реєстрація якої проведена 15 лютого 2005 року.

26 лютого 2006 року зборами учасників ТОВ «Магазин Надія» було затверджено нову редакцію статуту підприємства, яка була зареєстрована 22 березня 2006 року, крім того, згідно рішення загальних зборів учасників ТОВ «Магазин Надія», оформленого протоколом № 1 від 26 лютого 2006 року, генеральному директору ОСОБА_3 було надано право, у разі необхідності, підписувати угоди на суму понад 300 000 грн без додаткового узгодження на загальних зборах учасників строком до 31 грудня 2006 року.

17 липня 2006 року між ТОВ «Магазин Надія», в особі генерального директора - ОСОБА_3 та фізичною особою ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу № 1 нежилого приміщення площею 457,5 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1 у місті Сєвєродонецьку Луганської області.

Даний договір укладено у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення, у якому сторони уклали третейську угоду у вигляді третейського застереження, якою обрали третейський суд у складі третейського судді Осєннова О.О. щодо вирішення спору, який не може бути вирішений шляхом переговорів.

Рішенням третейського суду в складі третейського судді Осєннова О.О. від 24 липня 2006 року у справі № 23/2006, визнано дійсним договір купівлі-продажу № 1 нежилого приміщення площею 457, 5 кв. м, що розташоване по АДРЕСА_1 у місті Сєвєродонецьку Луганської області, укладений між ТОВ «Магазин Надія» та ОСОБА_1, та визнано за ОСОБА_1 право власності на вказаний об'єкт нерухомості.

Рішенням господарського суду Луганської області від 25 вересня 2009 року протокол № 1 від 22 січня 2005 року учасників зборів ТОВ «Магазин Надія» скасовано через його незаконність.

Рішенням господарського суду Луганської області від 17 березня 2011 року визнано недійсними рішення загальних зборів учасників ТОВ «Магазин Надія», оформлені протоколами зборів учасників № 2 від 29 квітня 2005 року, № 3 від 30 жовтня 2005 року, № 4 від 20 листопада 2005 року, № 1 від 26 лютого 2006 року.

Положеннями ст. 17 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1774/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1> передбачено, що сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Рішення третейського суду може бути оскаржено в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 51 Закону України «Про третейські суди» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_448/ed_2013_01_01/pravo1/T041701.html?pravo=1> передбачено, що рішення третейського суду може бути оскаржене сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, в разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване в тому числі й з підстави, якщо третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

Аналогічні вимоги містить ч. 5 ст. 389-5 ЦПК України.

За правилами ч. ч. 2, 3 ст. 389-1 ЦПК України заява про скасування рішення третейського суду подається до суду за місцем розгляду справи третейським судом сторонами, третіми особами протягом трьох місяців з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їх права і обов'язки, - протягом трьох місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про прийняття рішення третейським судом. <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T112979?edition=2011_02_03>

Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала. <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T112979?edition=2011_02_03>

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку,встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового <http://pravo.ligazakon.ua/document/view/T030435?edition=2015_04_05> або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання правочину недійсним (ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843253/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843241/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Встановивши, що спір, вирішений третейським судом, стосується прав і охоронюваних законом інтересів ТОВ «Еколас-сервіс» - учасника ТОВ «Магазин Надія», яке не брало участі у справі про визнання договору дійсним, про невідповідність якого вимогам закону зазначало ТОВ «Еколас-сервіс», суд першої інстанції дійшов вірного й обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Еколас-сервіс» та скасування рішення третейського суду, оскільки учасник товариства може захищати свої права та охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим товариством, учасником якого він є, зокрема оспорити договір, вчинений господарським товариством.

При цьому, поновивши ТОВ «Еколас-сервіс» строк для звернення до суду з даною заявою, суд першої інстанції правильно зазначив про поважність причин пропуску заявником строку на оскарження рішення третейського суду.

Дійшовши висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ТОВ «Еколас-сервіс» та скасування рішення третейського суду, суд першої інстанції, крім того, правильно зазначив й про неможливість застосування вимог ст. 220 ЦК України при вирішенні спору щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним, оскільки правила ч. 2 ст. 220 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843258/ed_2012_02_21/pravo1/T030435.html?pravo=1> не застосовуються щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843248/ed_2012_02_21/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 640 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843714/ed_2012_02_21/pravo1/T030435.html?pravo=1> пов'язується з державною реєстрацією, тому вони є неукладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. У зв'язку з цим, не будучи укладеним, договір не може бути визнаний судом дійсним на підставі ст. 220 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843258/ed_2012_02_21/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

До таких висновків суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Висновки суду узгоджується з матеріалами справи та відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд зазначені положення закону та обставини справи не врахував й помилково скасував ухвалу районного суду, зазначивши про те, що оскаржуваним рішенням третейського суду не вирішувалися питання прав і обов'язків ТОВ «Еколас-сервіс».

Ураховуючи те, що апеляційним судом помилково скасовано ухвалу суду першої інстанції, постановлену згідно із законом, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням у силі ухвали суду першої інстанції.

Керуючись ст. 336, 338, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Еколас-сервіс» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Луганської області від 11 червня 2014 року скасувати, залишивши в силі ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 14 лютого 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко