АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/3355/2015 рік Головуючий у 1 інстанції - Таран Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ.

18 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д .

при секретарі Бугай О.О.

розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 січня 2014 року ,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом , який обґрунтовувала тим, що має сина ОСОБА_2 ОСОБА_3, народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року року,батьком якого є відповідач ОСОБА_2

9 жовтня 2008 року шлюб з ОСОБА_2 розірвано. Після розірвання шлюбу між нею та відповідачем існувала усна домовленість про те, що відповідач щомісячно буде сплачувати на утримання дитини по 300 грн. Але протягом останніх декількох років відповідач цю домовленість порушує та не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. З огляду на зазначене,позивачка просила стягнути з відповідача в примусовому порядку аліменти на утримання дитини по 2 000 грн. щомісячно.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково та стягнуто на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в сумі 1 300 грн. щомісячно,починаючи з 17 грудня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

З таким рішенням суду відповідач ОСОБА_2 не погодився та подав апеляційну скаргу,в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове,або змінити рішення суду та стягнути з нього аліментів в розмірі 385,80 грн. щомісячно.

На обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема, що суд не врахував матеріальний стан сторін,а саме,що позивачка вийшла заміж,а у нього народилася ще одна дитина,а також ту обставину, що він не має доходів,і раніше у витратах на утримання сина ОСОБА_3 приймав участь його брат та його батьки. Вважає,що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними,а при визначенні розміру аліментів судом не враховані вимоги передбачені ч.3 ст.181 СК України щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачкою рішення суду не оскаржено.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач та його адвокат доводи апеляційної скарги підтримали,з підстав в ній викладених.

Позивачка ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого по справі рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційнаскарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров'я та матеріальне становище дитини;стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка,дружини,батьків, дочки, сина;інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує матеріальний стан позивача та відповідача, наявність на утриманні позивачки неповнолітньої дитини та те, що вона не в змозі самостійно повноцінно його утримувати.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом,з19.08.2000 року по 09.10.2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки форми №3 від 17.12.2014 року дитина проживає разом з матір'ю - позивачкою ОСОБА_1

Відповідно до довідки про прибутки фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 від 12.01.2015 року розмір прибутків за останні 4 роки (з 2011 року по 2014 рік) складає 4 730 грн., про наявність інших доходів у вказані періоди, відповідач суду не повідомив.

Ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі судом першої інстанції встановлено,що батько дитини відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку, офіційно зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених відповідачу щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду не надав,з огляду на що,суд вважав, що він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина.

Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного з'ясування обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, надання належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норми, які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обгрунтованим і підстав для його скасування не вбачається.

Судом першої інстанції,враховано матеріальне становище обох батьків дитини, відсутність у відповідача перешкод надавати допомогу на утримання дитини, яка потребує такої допомоги, перебування на утриманні малолітньої дитини в цивільному шлюбі та реальні витрати відповідачки на дитину.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом не враховано його матеріальний стан та утримання ним дітей в іншій сім‛ї не відповідають дійсності,оскільки ці доводи були предметом розгляду суду першої інстанції,з оцінкою яких колегія суддів погоджується.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача про те,що на даний час (з 2 лютого 2015 року) він працює і його заробіток складає 1250 грн.,оскільки відповідач працевлаштувався вже після прийнятого рішення суду першої інстанції,окрім цього відомостей про те,що його заробіток складає саме такий розмір він не надав.

Не є такими,що впливають на правильність висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги про визначення розміру аліментів розміру в сумі 385,80 грн.,з урахуванням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,оскільки відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим,чим 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,що і було враховано судом першої інстанції при визначені розміру аліментів в сумі 1 300 грн.

Згідно Законів України «Про державний бюджет на 2015 рік» та «Про державний бюджет на 2014 рік» мінімальна заробітна плата по Україні станом на січень 2015 року складала 1 218грн., а за даними Головного управління статистики,викладеними на офіційному інтернет-порталі Депатаменту соціальної політики (dsr.kievsiti.gov.ua/qpokasnykiv-zarobitnoi-platu-po-m-Kievu-html), у січні 2015 року у м. Києві заробітна плата штатних працівників столичних підприємств та їх відокремлених підрозділів з кількістю найманих працівників 10 і більше осіб,становила 5 385 грн. на місяць,що в 1,6 разів перевищує середню заробітну плату по України за цей же період (3 455 грн.).

З огляду на викладене, колегія суддів також виходить з того, що відповідач за законом зобов'язаний утримувати свого неповнолітнього сина,він є працездатним, за станом здоров'я в змозі працювати та отримувати дохід,який би дозволив йому як батьку утримувати своїх неповнолітніх дітей та свою сім'ю в цілому, при тому,як він пояснив в судовому засіданні,що окрім зайняття підприємницькою діяльністю має кваліфікацію кранівника.

Таким чином, доводи викладені в апеляційній скарзі про порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права не знайшли свого підтвердження і не є такими що тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313,315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів, з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді