Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/64/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року Придніпровський районний суд м . Черкаси в складі :

- головуючого - судді Клочко О.В.

- при секретарі - Туз Н.В., Литовченко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м . Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського обласного дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" про стягнення суми -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача - Черкаського обласного дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" про стягнення суми.

Свої доводи обґрунтовує тим , що у зв'язку з фінансовими труднощами в господарській діяльності ДП ДАК "Хліб України", відсутністю необхідних обігових коштів для оплати праці водію підприємства , який був звільнений по скороченню штатів / , створення належних умов праці, організації роботи підприємства, він особисто здійснював використання службового автомобіля підприємства - "Хюндай -Туксон" державний номерний знак НОМЕР_1.

При цьому , працюючи генеральним директором Черкаського обласного ДП "ДАК Хліб України" згідно даних трудової книжки з 15 грудня 1999 року по 25 лютого 2013 року для вирішення організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків в період з листопада 2010 року по лютий 2013 року на заправку пальним службового автомобіля "Хюндай -Туксон" НОМЕР_1 використовував свої власні кошти.

Використання автомобіля обумовлювалось необхідністю забезпечувати господарську діяльність підприємства.

З метою вирішення виробничих питань ним здійснювались поїздки на службовому автомобілі в м . Київ, а також в інші регіони, де знаходилися ідентичні підприємства ДАК "Хліб України" - м. Шпола, м. Умань, м. Христинівка, м. Тальне, м. Маньківка.

Про використання службового автомобіля складалися подорожні листи встановленої форми, оформлялися фінансові Звіти до яких долучалися касові чеки на придбання та використання бензину для службових потреб.

Після перевірки бухгалтерських Звітів, бухгалтер, витрачені кошти на паливо повинна була повернути підзвітній особі.

Оскільки, Черкаське обласне ДП ДАК "Хліб України" до теперішнього часу не повернуло затрачені кошти на придбання та використання паливо - мастильних матеріалів для службового транспорту , просив суд стягнути 106 685,73 гривень, які він витратив для експлуатації службового транспорту,а також просив стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача - Черкаського обласного дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" - Журіда А.О. позовні вимоги не визнав , надавши письмові заперечення на позов.

При цьому, також зазначив , що після звільнення ОСОБА_1 і до теперішнього часу неодноразово змінювалися керівники підприємства , а тому, він не знає про наявність боргу перед позивачем.

На день пред'явлення позову, окрім Звітів про витрачання коштів ОСОБА_1 на придбання пального для господарських питань, інших документів на підприємстві не виявлено.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши письмові матеріали справи,суд вважає,що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення , виходячи з наступних підстав.

За обставинами справи , встановлено , що з грудня 1999 року по 25 лютого 2013 року позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем - Черкаським обласним дочірнім підприємством ДАК "Хліб України", обіймаючи посаду генерального директора.

Здійснюючи в інтересах підприємства свої трудові обов'язки, позивач, відповідно до наданих йому повноважень, зобов'язаний був забезпечувати господарську діяльність , у зв'язку із чим йому доводилось витрачати власні грошові кошти на господарські потреби ДП ДАК"Хліб України" .

Так, у зв'язку з фінансовими труднощами в господарській діяльності ДП ДАК "Хліб України", відсутністю необхідних обігових коштів для оплати праці водію підприємства , який був звільнений по скороченню штатів / , створення належних умов праці, організації роботи підприємства, він особисто здійснював використання службового автомобіля підприємства - "Хюндай -Туксон" державний номерний знак НОМЕР_1.

При цьому , працюючи генеральним директором Черкаського обласного ДП "ДАК Хліб України" згідно даних трудової книжки з 15 грудня 1999 року по 25 лютого 2013 року для вирішення організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків в період з листопада 2010 року по лютий 2013 року на заправку пальним службового автомобіля "Хюндай -Туксон" НОМЕР_1 використовував свої власні кошти.

Також, встановлено , що з метою вирішення виробничих питань позивачем здійснювались поїздки на службовому автомобілі в м . Київ, а також в інші регіони, де знаходилися ідентичні підприємства ДАК "Хліб України" - м. Шпола, м. Умань, м. Христинівка, м. Тальне, м. Маньківка.

Про використання службового автомобіля складалися подорожні листи встановленої форми, оформлялися фінансові Звіти до яких долучалися касові чеки на придбання та використання бензину для службових потреб.

Після перевірки бухгалтерських Звітів, бухгалтер, витрачені кошти на паливо повинна була повернути підзвітній особі.

Також, в ході розгляду справи встановлено та це не заперечував і представник відповідача, що на підприємстві маються оригінали Звітів про використання ОСОБА_1 власних коштів на придбання пального за формою,затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 19 вересня 2003 року № 440 Про затвердження форми Звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт,та порядку складання вказаного звіту.

Всі Звіти затверджені керівником підприємства.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила суду, що вона працювала головним бухгалтером ЧО ДП ДАК "Хліб України" в період, коли керівником підприємства був ОСОБА_1

У зв'язку з відсутністю на рахунках підприємства коштів, для нормальної роботи підприємства генеральний директор ОСОБА_1 придбавав паливно - мастильні матеріали за власні кошти, після чого складалися фінансові Звіти до яких долучалися касові чеки на придбання та використання для службових потреб паливо - мастильних матеріалів.

Після перевірки бухгалтерією Звітів та касових чеків, витрачені кошти повинні були бути повернуті позивачу.,однак повернуті не були.

Всі операції згідно діючого законодавства фіксувалися по бухгалтерському обліку і за підприємством рахувалася перед ОСОБА_1 заборгованість в сумі 106 685,73 гривень.

Також, свідок ОСОБА_4 пояснила, що генеральний директор діяв в інтересах підприємства та його дії схвалювалися головним підприємством - ДАК "Хліб України", оскільки головне підприємство за дорученням делегувало ОСОБА_1 частину своїх повноважень , щодо контролю господарської діяльності п'яти інших ідентичних дочірніх підприємств в Черкаській області.

Генеральний директор ОСОБА_1 вимушений був витрачати власні гроші на придбання паливно - мастильних матеріалів та їздити у відрядження по дочірніх підприємствах з метою вирішення організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків.

Невикористання службового автомобіля спричинило б для підприємства вкрай невигідні наслідки. .

ОСОБА_4 також пояснила, що на момент її прийняття на роботу, попередній бухгалтер передала їй акт-передачі з оригіналами документів ,які підтверджували наявність заборгованості перед позивачем ОСОБА_1 за використані власні кошти на придбання бензину для заправки службового автомобіля.

Окрім цього, свідок ОСОБА_4 підтвердила,що вона всі операції по придбанню бензину ОСОБА_1 за власні кошти, проводила по бухгалтерському обліку згідно авансових звітів,подорожніх листів та фіскальних чеків на придбання пального.

В податкову інспекцію здавалися податкові декларації в яких відображалися вказані операції.

Вона щомісячно звітувалася перед головним підприємством у м. Київ про фінансовий стан підприємства,в тому числі про наявну заборгованість перед підзвітними особами.

Відповідно до статті 1159 ЦК України особа, яка вчинила дії в інтересах іншої особи без її доручення, зобов'язана негайно після закінчення цих дій надати особі, в майнових інтересах якої було вчинено дії, звіт про ці дії і передати їй усе, що при цьому було одержано.

Цивільний Кодекс не уточнює, за якою формою надається Звіт та які конкретні строки подання звіту.

Немає відповіді на ці запитання і в інших чинних нормативних документах.

Відповідно до ч.1 ст.1160 ЦК України ,особа ,яка вчинила дії в майнових інтересах іншої особи без її доручення,має право вимагати від цієї особи відшкодування фактично зроблених витрат,якщо вони були виправдані обставинами,за яких були вчинені дії.

Міністерство фінансів України в листі № 28.08.2007 року № 34000-10-15/17266 щодо відображення у бухгалтерському обліку розрахунків з підзвітними особами,повідомляє,що правові питання відшкодування витрат, понесених працівником при придбанні товарів для підприємства та інші питання правомірності використання власних готівкових коштів працівниками підприємства для вирішення виробничих (господарських) питань регулюються статтями 1159, 1160 ЦК України.

У разі придбання працівником за власні готівкові кошти товарів для потреб підприємства, використання власних коштів подається у визначені законодавством строки до бухгалтерської служби Звіт за формою, затвердженою наказом Державної податкової адміністрації України від 19 вересня 2003 року N 440 "Про затвердження форми Звіту про використання коштів, наданих на відрядження або під звіт, та Порядку складання вказаного Звіту", підтверджувальні використання коштів документи.

У Звіті не заповнюються графи попереднього одержання авансу "Одержано (від кого, номер та дата документа)", "Звіт перевірено", "Залишок внесений ( перевитрата видана) у сумі за касовим ордером", бухгалтерських проводок, доцільності проведених витрат та "Звіт затверджено", які підписуються керівником ( податковим агентом ).

Якщо керівник підприємства підтвердив доцільність та обґрунтованість здійснених працівником витрат та затвердив Звіт, бухгалтерська служба відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року N 291, відображає у бухгалтерському обліку зобов'язання перед підзвітною особою, визнане підприємством, за кредитом субрахунку 372 "Розрахунки з підзвітними особами".

Твердження представника відповідача про відсутність на підприємстві документів, які підтверджують наявність боргу перед ОСОБА_1 повністю спростовуються наданими суду позивачем ОСОБА_1 копіями документів, а саме, фінансовими звітами,подорожніми листами,чеками на придбання пального за період листопад 2010 року - лютий 2013 року за підписами ОСОБА_1, бухгалтера , а самі документи мають зазначення серії, номеру.

Для огляду були надані оригінали вказаних документів.

Вищевказаними копіями Звітів про використання коштів за листопад 2010 року по лютий 2013 року та долученими до них касовими чеками на придбання паливно - мастильних матеріалів підтверджено, що ОСОБА_1 за власні кошти придбавав бензин на загальну суму 106 685,73 гривень, і цей бензин був використаний на службовий автомобіль "Хюндай -Туксон" НОМЕР_1 для господарської діяльності підприємства. Відповідач на вимогу суду не надав будь - яких доказів про неправомірність вимог позивача: актів прийому - передач бухгалтерських документів , актів перевірок державних органів про наявність порушень у фінансовій діяльності підприємства, про невикористання автомобіля в господарській діяльності за період з листопада 2010 року по лютий 2013 року, актів про неправомірність списання пального за вказаний період.

Також, відповідачем не надано суду будь - яких документальних даних про те , яким же чином в період з листопада 2010 року по лютий 2013 року службовий автомобіль Хюндай Туксон д.н.з. НОМЕР_1 використовувався на підприємстві, хто із відповідальних осіб користувався цим автомобілем, скільки пального було використано , відсутні будь - які подорожні листи і таке інше.

Суд вважає, що оскільки в позовній заяві ставиться питання про відшкодування витрат за великий період часу , і при цьому відповідач не заперечує , що на балансі підприємстві є службовий автомобіль , проте відсутні належним чином оформлені документальні дані за вказаний період часу - з листопада 2010 року по лютий 2013 року в частині використання службового автомобіля , це доводить , що на підприємстві відсутня бухгалтерська дисципліна , не належним чином здійснюється ведення бухгалтерських операцій, за відсутності будь - яких даних про притягнення винних осіб у цьому.

Не можуть рахуватися обґрунтованими і твердження представника відповідача про те , що бланки фінансових Звітів, подорожніх листів, які надані позивачем , могли бути такими , що були вилучені незаконним шляхом - нічим не підтверджені , дані про покарання винних осіб у втраті бланків відповідальними особами - відсутні , керівництво підприємства до правоохоронних органів з заявою про втрату бланків документів - не зверталося. Надані на вимогу суду довідки про те , що операції не обліковуються , суд оцінює критично.

Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Практика придбання паливно - мастильних матеріалів для службового автотранспорту чинним законодавством не заборонена.

В ході розгляду справи, представник відповідача звернувся до суду з заявою про застосування позовної давності в даній цивільній справі.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки.

А тому, суд ,враховуючи позовну давність , виключає з розрахунку заборгованість перед позивачем ОСОБА_1 за період листопад - грудень 2010 року, січень,лютий,березень та квітень 2011 року, що в грошовому виразі становить замість визначеної позивачем суми 106685,73 гривень підлягає до стягнення 87554 гривень.

Таким чином , приймаючи до уваги, що добровільно відшкодувати понесені позивачем витрати Черкаське обласне дочірнє підприємство ДАК "Хліб України" відмовляється, суд вважає, що тим самим були порушені права позивача та позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, із застосуванням позовної давності.

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог та у відповідності до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача в сумі 875,54 гривень.

На підставі ст..ст.11,60, 213-215, 88 ЦПК України , керуючись ст. ст. 257, 1158 -1160 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Черкаського обласного дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" на користь ОСОБА_1 - 87554 гривень.

Стягнути з Черкаського обласного дочірнього підприємства ДАК "Хліб України" судовий збір на користь ОСОБА_1 в сумі 875,54 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у розгляді справи , але не були присутні при проголошенні судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: О. В. Клочко