Справа № 366/1546/15-ц
Провадження №2/366/346/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 року смт.Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі: судді Корчкова А.А., за участю секретаря судового засідання Онищенко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання договору поруки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

17 червня 2015 року позивач звернувся з позовом до суду в якому, просить визнати недійсним договір поруки № К2Х6А800000011 укладений 21.03.2008 року між ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що вона перебуває у шлюбі з чоловіком ОСОБА_2 з березня 1998 року і по теперішній час. Тобто, в момент укладення вказаного вище договору поруки вони перебували у шлюбі. Позивач зазначає, що вона не давала згоду на укладення договору поруки № К2Х6А800000011 від 21.03.2008 року. Позивач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такий що укладений другим із подружжя без її згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Позивач вважає, що є всі підстави визнати недійсним договір поруки від 21.03.2008 року.

В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала та просила позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав повністю, представник відповідача ОСОБА_4 також просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 визнала позов повністю.

Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомлений про дату, час та місце судового засідання, але заяв та клопотань до суду від них не надходило.

Суд, вислухавши пояснення сторін, встановивши обставини справи, що підтвердженні засобами доказування, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.03.2008 року укладено кредитний договір № К2Х6А800000011 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 13062, 82 доларів США на термін до 21.03.2013 року, а ОСОБА_3 зобовязувалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Крім того, судом зясовано, що в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № К2Х6А800000011, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та громадянином ОСОБА_2 21.03.2008 року було укладено договір поруки.

Під час судового розгляду, встановлено, що ОСОБА_2 дійсно 21.03.2008 року підписав договір поруки з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідно до якого поручитель забезпечує виконання зобовязання ОСОБА_3 за кредитним договором № К2Х6А800000011. Зокрема в п. 8 вказаного договору поручитель доручає кредитору списувати грошові кошти з усіх поточних рахунків у валюті.

В своїх поясненнях відповідач ОСОБА_2 зазначив, що на час підписання зазначеного договору поруки від 21.03.2008 року та по теперішній час в нього не були відкриті рахунки в іноземній чи національній валюті.

Позивач зазначила, що з ОСОБА_2 у них є спільне майно будинок, який є їх спільною сумісною власністю. Крім будинку на час шлюбу іншого спільного майна в них не має. Відповідно до пояснень позивачки, в момент укладення її чоловіком договору поруки вона не була повідомлена ним про це, а дізналася про існування договору поруки тільки після ознайомлення з позовною заявою від банку.

Судом встановлено, що в договорі поруки № К2Х6А800000011 від 21.03.2008 року не зазначено, що поручитель виконує зобовязання кредитора своїм нерухомим майном, а йдеться тільки про грошові кошти на рахунках, які згідно пояснень ОСОБА_2 в нього відсутні. Отже, на момент укладення ОСОБА_2 договору поруки 21.03.2008 року, він не здійснював розпорядження майном, що перебувало у спільній сумісній власності його з позивачем.

Частина 1 ст. 65 Сімейного кодексу України визначає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно пункту 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з такого. Положення статті 65 Сімейного кодексу України (далі - СК) щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (стаття 553 ЦК), договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором.

Отже, керуючись положеннями статті 65 СК України щодо порядку розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, пунктом 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд в своїх мотивах виходить з того, що порука є способом забезпечення виконання зобовязання (стаття 553 ЦК), договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. Укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 договір поруки за своїм змістом не суперечить нормам цивільного законодавства. Оспорюваний договір поруки є лише способом забезпечення виконання зобов'язання, а не угодою щодо розпорядження майном, належним поручителю. Договір поруки не створює обов'язків для будь-яких осіб, крім сторін за договором.

Враховуючи викладене суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання договору поруки недійсним не підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Тобто, оскільки позивачу у позові відмовлено повністю, судові витрати понесені ним - не відшкодовуються.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 65 СК України, статтями 203, 215, 553-559 ЦК України, статтями 10, 57, 60, 64, 88, 209, 212-215, 292, 294, 296 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про визнання договору поруки недійсним - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя А.А. Корчков