Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №310/7048/14-ц
Провадження №22ц/778/3986/15 Головуючий у 1 інстанції: Парій О.В.
Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

Боєвої В.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Міжобласної дирекції «Дніпро» приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2015 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Міжобласної дирекції «Дніпро» приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Міжобласної дирекції «Дніпро» приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків в порядку регресу.

У позові зазначалось, що 03 березня 2013 року відповідач керуючи автомобілем НОМЕР_1 в м. Бердянськ по вул. Кірова здійснив виїзд на перехрестя на червоний сигнал світлофору в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4, який рухався на зелений сигнал світлофору, чим порушив вимоги ПДР України. Внаслідок ДТП автомобіль «ЗАЗ Sens» отримав механічні пошкодження. Відповідача визнано винним у ДТП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом.

Посилаючись на те, позивач виплатив страхове відшкодування потерпілому і оскільки згідно до висновку №120 про медичний огляд ОСОБА_3 встановлено факт вживання останнім наркотичних засобів, тобто перебування останнього у стані наркотичного сп'яніння, просили на підставі ст.1191 ЦПК України, п.а ст.38.1.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягнути з відповідача в порядку регресу 14210,35грн. та судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Міжобласної дирекції «Дніпро» приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Сторони, їх представники до апеляційного суду не явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що у справі є докази (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення). Позивач у надісланому апеляційному суду письмовому клопотанні просить розглядати справу без участі його представника. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, така неявка сторін, їх представників не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Право позивача змінити предмет або підставу позову передбачене ч. 1 ст. 31 ЦПК України і має бути ним реалізоване шляхом подання письмової заяви до початку розгляду судом справи по суті.

Згідно з ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою позову страхова компанія зазначила - перебування відповідача під час страхового випадку у стані наркотичного сп'яніння.

Відмовляючи у задоволенні позову страховика про стягнення виплаченого страхового відшкодування потерпілому в порядку регресу з водія забезпеченого автомобіля, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позивач не довів підставу заявленого позову - знаходження відповідача у стані наркотичного сп'яніння під час страхового випадку.

З таким висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03 березня 2013 року стався страховий випадок, а саме ДТП, винним у якому визнано відповідача ОСОБА_3, який керував забезпеченим страховим полісом ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» №АВ/3927474 автомобілем НОМЕР_3,.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі заяви про страхове відшкодування, страхового акту, висновку №18 експертного авто товарознавчого дослідження від 19.03.2013 року, розрахунку страхового відшкодування здійснила виплату страхового відшкодування потерплому у розмірі 14 210,35грн.

Відповідно до п.а ст.38.1.1. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У пункті 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року роз'яснено, що керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є підставою для регресної вимоги (стаття 38 Закону № 1961-IV), може бути підтверджено вироком суду, постановою про накладення адміністративного стягнення або іншими доказами, які з достовірністю встановлюють таку обставину.

Судом першої інстанції встановлено, що відносно відповідача ОСОБА_3 відсутня постанова про накладення адміністративного стягнення за ст.130 КУпАП. Адміністративного протоколу за керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, відносно відповідача не складався.

Як доказ, який підтверджує підставу позовних вимог, позивач зазначав висновок №120 від 03 березня 2013 року лікаря КУ «Бердянський психоневрологічний диспансер» ОСОБА_5 про те, що у ОСОБА_3 ознак сп'яніння не виявлено, встановлено факт вживання наркотичних речовин (а.с.12).

Суд, у відповідності до ст. 212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, лікар ОСОБА_5, що складала вищевказаний висновок, була допитана судом у якості свідка і пояснила, що ОСОБА_3 на момент огляду був абсолютно тверезим, факт вживання наркотичних речовин вона встановила за результатами аналізу його сечі, де були залишки наркотичних речовин, наявність таких залишків могли бути спричиненні навіть вживанням сиропу від кашлю.

Суд першої інстанції мотивовано поставився до вказаного висновку лікаря як неналежного в розумінні ст.58 ЦПК України доказу перебування відповідача у стані наркотичного сп'яніння.

Таким чином, суд повно та всебічно, з дотриманням принципу диспозитивності, дослідив та надав оцінку наданим сторонами доказам і обґрунтовано дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги полягають лише в переоцінці доказів, які належним чином перевірені і оцінені судом першої інстанції і не доводять порушення судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції поверхово розглянув справу та не звернув увагу на припис Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про те, що відповідальність в порядку регресу може наступати і в разі знаходження водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він перебував під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість є безпідставними. Підставою заявлених позовних вимог було знаходження відповідача у стані наркотичного сп'яніння. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачем, у відповідності до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, змінювалися підстави позову. Отже такі посилання апелянта виходять за межі позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції.

У задоволенні заяви апелянта про забезпечення доказів способом витребування з медичного закладу додаткових даних про обстеження ОСОБА_3, колегією суддів через недотримання вимог ст.27, 131, 133, 303 ЦПК України відмовлено.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими і правильність висновків суду не спростовують, а відтак підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в особі Міжобласної дирекції «Дніпро» приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 квітня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: