У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 грудня 2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю належного ОСОБА_2 автомобіля Mercedes-Benz G-500, державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, автомобіля ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням її сина - ОСОБА_6, та автомобіля ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 У результаті ДТП ОСОБА_6 загинув на місці. За результатами розгляду кримінальної справи за фактом скоєння ДТП винним у його вчиненні визнано ОСОБА_5. Законним власником автомобіля Mercedes-Benz G-500 є ОСОБА_2 Mercedes-Benz G-500. На момент скоєння ДТП ОСОБА_3 відповідно до довіреності від 08 грудня 2011 року мав право експлуатувати та розпоряджатись зазначеним автомобілем. Відповідачі передали вказаний автомобіль для керування ОСОБА_5. Проте останній не мав водійський прав, які б надавали йому право керування автомобілем на території України. Посилаючись на викладене, остаточно просила стягнути з відповідачів на її користь 394 632 грн у рахунок моральної шкоди, заподіяної внаслідок загибелі сина.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 червня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію в розмірі 324 мінімальних заробітних плат, що у грошовому еквіваленті становить 394 632 гривень в якості відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та змінити рішення в частині визначення відповідальних осіб, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та стягуючи на її користь відшкодування моральної шкоди з відповідачів у солідарному порядку, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку, що ОСОБА_3, як законний володілець джерела підвищеної небезпеки, використання якого спричинило моральну шкоду, має солідарно відповідати за її завдання.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту касаційної скарги й доданих до неї матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для скасування оскаржуваних рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 червня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова