Справа №442/1030/15-ц
Провадження №2/442/605/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Тацишин Г.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, а саме малолітньої дочки ОСОБА_3, яку просив залишити проживати з ним ОСОБА_1. Позов мотивує тим, що між ним та відповідачкою був укладений шлюб 05.07.2001 року, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилась дочка ОСОБА_3, яка проживає разом з ним та перебуває повністю на його утриманні. Спільне життя з відповідачкою не склалось. Під час перебування в шлюбі вони перестали спільно виконувати, передбачений ст. 55 СК України обов'язок турбуватись про сім»ю, спільно піклуватись про побутові та сімейні відносини, втратили один до одного почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Останнім часом вони не приділяють уваги один одному, не мають спільних інтересів та поглядів на життя, не підтримують подружніх відносин. Їхній шлюб існує формально. Тому, як наслідок прийшов до остаточного переконання, що збереження сім»ї і примирення є неможливим. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам та інтересам його з відповідачкою дочки.

Позивач позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві та просив позов задоволити. Додатково суду пояснив, що з січня 2015 року він з відповідачкою разом не проживають, не розуміють одне одного. Дружина пізно повертається до дому. Уроки та їжу допомагає дитині готувати він. Він є власником двохкімнатної квартири, дитині створені належні умови проживання. Разом з тим, достатньо заробляє. Коли дитина приходить зі школи, він вже є дома. Його робота не буде перешкодою для здійснення догляду за дитиною.

Відповідачка 24.02.2014 року, з'явившись у судове засідання просила відкласти таке для надання можливості ознайомитись з матеріалами справи, в подальшому у судове засідання не з'явилася, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином була повідомлена про день та час судового розгляду.

Представник третьої особи Павловська О.В. відносно задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини, поклалася на думку суду, просила врахувати інтереси дитини.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити, виходячи з наступного:

Встановлено, що подружжя сторін ОСОБА_1 зареєструвало шлюб 05 липня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис за №224.

Від даного шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У відповідності до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відтак, аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Водночас, у відповідності до п.14, 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

За змістом частин першої та другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Вирішуючи спір про визначення місця проживання дитини, судом встановлено, що позивач позитивно характеризується, має належні умови для проживання та дохід для утримання дитини, натомість відповідачка не спростувала таких доказів і не надала відомості про свої можливості для створення дитині належних умов утримання та виховання.

Стаття 171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Неповнолітня ОСОБА_3 пояснила суду, що бажає проживати з батьком і матері про це відомо, з ним їй більш комфортніше, батько готує їсти, допомагає їй з уроками. Батько нею більш цікавиться.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Водночас, суд вважає за необхідне роз'яснити сторонам, що відповідно до ст.ст.141, 142 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між ними, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Враховуючи наведене та вимоги національного законодавства щодо захисту прав дитини, а також Декларацію прав дитини 1959 р., яка проголошує принципи виховання дитини у атмосфері любові і розуміння для повного та гармонічного її розвитку, керуючись принципами максимального забезпечення прав та інтересів дитини, суд вважає, що визначення місця проживання дочки разом з батьком в повній мірі відповідати розвитку та інтересам дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 05 липня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, про що зроблено актовий запис за №224.

Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_2 залишається без змін.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_1, за адресою - АДРЕСА_1

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Дрогобицькому району реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення -з дня отримання такого.

Суддя Івасівка А.П.