Провадження № 22-ц/783/2249/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю позивача ОСОБА_3 і його представника - адвоката Логаша В.М.; адвоката Павлюк О.В. - представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 10 жовтня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 12 травня 2011 року задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та збільшено розмір аліментів, визначений постановою судді Франківського районного суду м. Львова від 23.09.2002 року, „шляхом стягнення із ОСОБА_3 ... на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 12.05.2011 року до досягнення ними повноліття" (а.с. 21-22).

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 10 жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_3 вище згадане рішення роз'яснено, що "аліменти підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на утримання дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частки доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.05.2011 року до досягнення ними повноліття з розрахунку стягнення вказаної суми на двох дітей, а не на одну" (а.с. 198).

Вище згадану ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 10 жовтня 2014 року оскаржила ОСОБА_6.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати, покликаючись на її незаконність і необгрунтованість та на порушення норм процесуального права.

Вважає, що ОСОБА_3 пропустив встановлений законом строк для звернення до суду з заявою про роз'яснення рішенням Галицького районного суду міста Львова від 12 травня 2011 року, оскільки протягом травня-листопада 2012 року він сплачував аліменти і жодних питань з приводу їх розміру у нього не виникало (а.с. 201-202).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони ОСОБА_3 і його представника, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Як стверджується матеріалами справи, причиною звернення ОСОБА_3 з заявою до суду про роз'яснення рішення Галицького районного суду міста Львова від 12 травня 2011 року стало те, що колегія суддів Апеляційного суду Львівської області погодилася з доводами ОСОБА_3 про наявність суперечностей між резолютивною частиною вище згаданого рішення суду та мотивувальною частиною рішення Галицького районного суду від 15 березня 2013 року (яким ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні позовної вимоги про зменшення розміру аліментів і яке він оскаржив в апеляційному порядку), у зв'язку з чим ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.01.2014 року було зупинено апеляційне провадження у справі за його апеляційною скаргою на рішення Галицького районного суду від 15 березня 2013 року та надано апелянту можливість звернутися до Галицького районного суду м. Львова з заявою про роз'яснення резолютивної частини рішення Галицького районного суду міста Львова від 12 травня 2011 року.

Інша колегія суддів Апеляційного суду Львівської області також погодилася з вище наведеними обставинами (про наявність суперечностей в судових рішеннях) і своєю ухвалою від 03 липня 2014 року скасувала ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 27 травня 2014 року (якою ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні його заяви про роз'яснення рішення Галицького районного суду міста Львова від 12 травня 2011 року) та передала дане питання на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 186-187).

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_3 пропустив встановлений законом строк для звернення до суду з заявою про роз'яснення рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2011 року, до уваги прийматися не можуть.

Відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та постановив оскаржувану ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для її скасування відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої не спростовують висновків оскаржуваної ухвали, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.2 п.1, 312 п.1, 314 ч.1 п.4, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити та залишити ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 10 жовтня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: