У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до директора МПП «МММ» Морганюк Світлани Михайлівни про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з тим, що директор МПП «МММ» Морганюк С.М. є неналежним відповідачем у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів

справи.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми трудового права, які їх регулюють, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку, що предметом позову є матеріально-правові вимоги позивача до МПП «МММ», з яким позивачка перебувала у трудових відносинах, тому саме останнє є належним відповідачем, який має відповідати за позовом.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до директора МПП «МММ» Морганюк Світлани Михайлівни про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур