Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Олеському районі Житомирської області про стягнення коштів

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 26 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою Олевського районного суду Житомирської області від 30 травня 2011 року відповідача зобов'язано здійснити перерахунок та виплатити йому, як інваліду ІІІ групи захворювання, пов'язаного із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, пенсію за інвалідністю у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком.

Посилаючись на те, що вказане рішення суду не виконано, у відповідача виникло грошове зобов»язання перед ним, ОСОБА_3 просив стягнути із Управління Пенсійного фонду України в Олеському районі Житомирської області 20 980, 33 грн невиплаченої на виконання цього рішення пенсії.

Уточнивши позовні вимоги, посилаючись на те, що без судового рішення про стягнення боргу безпосередньо із Пенсійного фонду у зв»язку з невиплатою нарахованої за постановою суду пенсії, Державне казначейство не має підстав списати гроші і що це можливо лише за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті для забезпечення виконання рішень суду, позивач просив стягнути з Пенсійного фонду України в Олевському районі Житомирської області заборгованість по пенсії за рахунок коштів Державного бюджету, призначених для забезпечення виконання рішень суду (а.с.33-34).

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 26 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2014 року, закрито провадження у справі у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що постановою Олевського районного суду Житомирської області від 30 травня 2011 року відповідача зобов'язано здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_3 як інваліду ІІІ групи захворювання, пов'язаного із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, пенсію за інвалідністю у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком. Такий перерахунок проведено, проте нараховану суму у розмірі 20 980, 33 грн не виплачено у зв'язку із відсутністю фінансування.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України (справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства), суди виходили із того, що правова природа стягнення вказаної сума вже була предметом розгляду адміністративного суду, а невиконання рішення цього суду не є підставою для перегляду даного спору судом загальної юрисдикції.

Із такими висновками погодитися не можна.

За ст. 15 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій.

Справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

За п.4 ч.1 ст.18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно ч. 2 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами у порядку цивільного або господарського судочинства.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у порядку адміністративного судочинства розглядається позов, у якому фізичною особою оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність Пенсійного фонду України (його територіальних органів) щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат та ставиться вимога про відшкодування завданої цими рішеннями, дією чи бездіяльністю шкоди.

Поданий суб'єктом владних повноважень позов про відшкодування шкоди є адміністративним у разі, якщо він безпосередньо стосується управлінських функцій позивача відповідно до законодавства.

Згідно п. 2.1. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2, основними завданнями Управління є: 1) ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 2) стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів; 3) призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати; 4) забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством; 5) ефективне та цільове використання коштів Фонду, інших коштів, призначених для виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів, призначених для пенсійного забезпечення.

Відповідно до покладених завдань Управління як суб'єкт владних повноважень здійснює функції контролю: за достовірністю

відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб, та автоматизовану обробку інформації; за дотриманням страхувальниками вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повноти і своєчасності сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інших платежів від підприємств, установ, організацій та громадян, достовірністю

поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; проводить згідно із законом планові та позапланові перевірки бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів, пов'язаних із нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, перевірки достовірності відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб або для призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій (п. 2.2 Положення).

У справі, що розглядається, спір виник щодо стягнення заборгованості із невиплаченої пенсії, нарахованої на виконання рішення адміністративного суду про зобов»язання перерахувати та сплатити пенсію за інвалідністю і додаткову пенсію за шкоду, завдану здоров'ю. У відповідності до ст.11 ЦПК України межі позову та підстави визначає позивач, а суд не може змінити їх.

Дії (рішення, бездіяльність) суб'єкта владних повноважень у цій справі не оскаржуються, відповідач не здійснює владних управлінських функцій щодо позивача, оскільки ОСОБА_3 не є тією особою у розумінні п. 2.2. Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, дотримання вимог законодавства про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування яким контролює позивач.

Таким чином, заявлений позивачем позов підлягає розгляду по суті в порядку цивільного судочинства, тому підстав для закриття провадження у справі за п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України немає.

З урахуванням викладеного, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню із передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 26 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 17 липня 2014 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

В.О. Савченко