Справа № 362/3190/15-ц
Провадження № 2/362/1953/15
У Х В А Л А

14 липня 2015 року

суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Марчук О.Л., перевіривши матеріали позовної заяви Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

У звязку з тим, що позовну заяву було подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, ухвалою від 23 червня 2015 року, її було залишено без руху.

На виконання вказаної ухвали позивачем подано заяву про усунення недоліків та нову редакцію позовної заяви.

Проте, позивачем не усунено недоліки позовної заяви, що полягають у наступному.

Так, в мотивувальній частині ухвали від 23 червня 2015 року позивачу було розяснено необхідність у новій редакції позовної заяви лише зазначити докази, що підтверджують зазначені ним у заяві обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме: про те, що відповідно до кредитного договору Фонд надав ОСОБА_2 кредит та, на виконання умов договору Іпотечний центр Фонду неодноразово надсилав претензії ОСОБА_1.

Однак, у новій редакції позовної заяви, в порушення вимог пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, не зазначено доказів, що підтверджують кожну з цих обставин, що і було вказано у якості недоліку, який позивачу слід було усунути.

При цьому, порівнявши зміст первинної і другої (наданої на усунення недоліків) позовної заяви, вбачається, що за виключенням нумерації додатків, абзаци заяви у яких йдеться про вказані недоліки є абсолютно однакові за змістом.

Дана обставина, свідчить про те, що із змістом позовної заяви в частині зазначених абзаців на предмет її обґрунтування і зазначення доказів, як того вимагає вимог пункт 6 частини другої статті 119 ЦПК України, не працювали.

Одночасно, суд наголошує, що позивач напевно не розуміє вимог пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України про те, що позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто, викладаючи обставину, наприклад, надання особі кредиту, зміст заяви з урахуванням вимог пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, необхідно формулювати так: «на виконання умов кредитного договору № 777 від 13.07.2013 року банк надав відповідачу кредит, що підтверджується меморіальним ордером № 13 від 13.07.2013 року» (приклад вигаданий судом, а підкреслене і є зазначенням доказів конкретної обставини, як того вимагає п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України!!!!!).

Проте, в порушення вимог пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, у новій редакції позовної заяви не зазначено доказів, що підтверджують обставини надання Фондом ОСОБА_2 відповідно до кредитного договору кредиту та неодноразове надсилання Іпотечним центром Фонду на виконання умов договору претензій ОСОБА_1.

Крім того, слід наголосити на тому, що в ухвалі від 23.06.2015 року про залишення позову без руху, не вимагалось подання будь-яких доказів чи їх доручення до заяви, як це зробив позивач.

Оскільки, згідно із вимогами пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, позивачу необхідно було лише зазначити докази, що підтверджують обставини про те, що відповідно до кредитного договору Фонд надав ОСОБА_2 кредит та, на виконання умов договору Іпотечний центр Фонду надсилав неодноразово претензії ОСОБА_1, проте, в порушення вимог пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, у новій редакції позову наданій на усунення недоліків, не зазначено доказів, що підтверджують кожну з цих обставин.

До того ж, слід наголосити, що сам по собі факт існування претензії ОСОБА_1 щодо неналежного виконання кредитного договору, який є додатком № 6 до позову, не означає, що вказану претензію було надіслано відповідачу, як зазначає про це позивач у своїй заяві та не підтверджує дійсний факт відправлення претензій не поштову адресу особи.

Тобто, викладаючи обставину про те, що на виконання умов договору Іпотечний центр Фонду неодноразово надсилав ОСОБА_1 претензії, з урахуванням вимог пункту 6 частини другої статті 119 ЦПК України, позивач повинен був сформулювати зміст абзацу заяви так: «на виконання умов договору Іпотечний центр Фонду неодноразово надсилав ОСОБА_1 претензії, що підтверджується реєстрами поштових відправлень від 10 липня, 13 липня і 17 липня 2015 року [або розписками відповідача про отримання рекомендованих поштових відправлень]» (підкреслене і є зазначенням доказів конкретної обставини, як того вимагає п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України!!!!!).

Оскільки, позивач відповідно до ухвали суду від 23.06.2015 року, подав позовну заяву, яка не відповідає вимогам, визначеним статті 119 ЦПК України, приходжу до висновку, що недоліки позивачем не усунуто.

Частина 2 статті 121 ЦПК України передбачає, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, враховуючи, що позивач відповідно до ухвали суду не виконав вимоги, визначені статтею 119 ЦПК України, приходжу до висновку, що позовну заяву слід вважати неподаною і повернути позивачу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вважати неподаною і повернути позивачу.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя