Справа № 352/365/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1593/2015
Головуючий у 1 інстанції Дузінкевич І.М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Ясеновенко Л.В.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

12.02.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 договору від 24.02.2007 року, останній отримав кредит у розмірі 1 065,60 грн. на строк 12 місяців з 24.02.2007 року по 24.02.2008 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним та банком кредитно-заставний договір, що підтверджується його підписом у заяві. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 13.01.2015 року за ним наявна заборгованість в загальній сумі 46 289,04 грн., а саме: 1 065,60 грн. заборгованість за кредитом; 14 497,33 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 313,32 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 30 412,79 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1 255,76 грн. штраф (процентна складова). Оскільки рішенням Тисменицького районного суду від 12.06.2012 року з ОСОБА_2 вже стягнуто на користь банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 21 173,92 грн., то з відповідача слід стягнути 26 870,88 грн. заборгованості за кредитним договором від 24.02.2007 року.

Рішенням Тисменицького районного суду від 02 червня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у звязку зі спливом строків позовної давності.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що не відповідає дійсним обставинам справи висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності. Судом не враховано положення ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України та не взято до уваги ту обставину, що рішенням Тисменицького районного суду від 12.06.2012 року з ОСОБА_2 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором від 24.02.2007 року в розмірі 21 173,92 грн. Таким чином, у 2012 році строк позовної давності було перервано і спливає він 12.06.2015 року. Позивач звернувся в суд 12.02.2015 року, тобто в межах загального строку позовної давності. Крім того, сторонами відповідно до ст. 259 ЦК України в п. 5.5. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) було збільшено строк позовної давності до 5 років.

Апелянт зауважує, що рішення Тисменицького районного суду від 12.06.2012 року відповідачем не виконано, а тому договірні правовідносини між сторонами не припинені. Таким чином, позивач вправі ставити вимогу про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом та нараховувати пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором за інші періоди.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

У засідання апеляційного суду сторони не з'явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач надіслав суду письмову заяву про відкладення розгляду справи у звязку з перебуванням його представника ОСОБА_3 у липні місяці у відпустці.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Наведеним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся в суд з пропуском строку позовної давності і вимоги про поновлення цього строку не заявляв, при цьому представник відповідача подала клопотання про застосування строку позовної давності, а тому відповідно до ст. 267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити.

Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з наступних підстав.

Судом першої інстанції установлено та вбачається з матеріалів справи, що 24.02.2007 року ОСОБА_2 звернувся із письмовою заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк» про надання йому кредиту в сумі 1 065,60 грн. на строк 12 місяців з 24.02.2007 року по 24.02.2008 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 6).

В заяві зазначено, що позичальник ознайомився та згідний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були надані йому у письмовій формі, а також що ця заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Заява позичальника підписана ОСОБА_2

Згідно вищевказаної Заяви позичальник зобовязався здійснювати погашення заборгованості щомісяця з 20 по 25 число кожного місяця шляхом сплати щомісячних платежів в сумі 120,84 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Не зважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, відповідач систематично порушував строки сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором від 24.02.2007 року (а.с. 5).

Пунктом 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.2.3. даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

Відповідно до п. 5.3. Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми заборгованості.

За даними розрахунку заборгованості за договором від 24.02.2007 року (а.с. 5) за відповідачем станом на 13.01.2015 року наявна заборгованість в загальній сумі 46 289,04 грн. грн., а саме: 1 065,60 грн. заборгованість за кредитом; 14 497,33 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 313,32 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 30 412,79 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 1 255,76 грн. штраф (процентна складова).

Рішенням Тисменицького районного суду від 12.06.2012 року задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за вказаним кредитним договором від 24.02.2007 року станом на 10.11.2011 року в розмірі 21 173,92 грн., з яких: 1065,60 грн. заборгованість за кредитом; 8 248,17 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 287,21 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 10 088,47 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 984,47 грн. штраф (процентна складова) (а.с. 4).

Таким чином, станом на 13.01.2015 року заборгованість ОСОБА_2, з відрахуванням стягнутих за рішенням Тисменицького районного суду від 12.06.2012 року сум, становить 26 870,88 грн., а саме: 6 249,16 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 26,11 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 20 324,32 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором та 271,29 грн. штраф (процентна складова).

З урахуванням встановленого та положень норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а саме ст.ст. 526, 527 ч. 1, 530, 611, 612 ЦК України, вірним є висновок суду, що у відповідача перед банком мається заборгованість у вказаній сумі.

Проте, судом неправильно застосовано наслідки спливу строку позовної давності, встановлені ст. 267 ЦК України.

Відповідно до статей 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Отже, рішенням Тисменицького районного суду від 12.06.2012 року, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 21 173,92 грн. заборгованості за кредитним договором від 24.02.2007 року (а.с. 4) переривається строк позовної давності для звернення позивача в суд з позовом про стягнення сум боргу за цим договором і перебіг позовної давності починається заново з 12.06.2012 року та спливає - 12.06.2015 року. Позивач звернувся в суд 12.02.2015 року, тобто в межах загального строку позовної давності.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з пропуском строку позовної давності.

Оскільки оскаржуване рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, що в силу дії п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення, то рішення Тисменицького районного суду від 02 червня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

По суті встановленого в апеляційній інстанції позов ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково, зменшивши суму пені, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 у звязку з невиконанням ним грошового зобовязання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З аналізу наведеної норми слідує, що зменшення неустойки це право суду.

Як розяснив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України в пункті 27 Постанови від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу.

Оскільки сума пені, нарахована відповідачу за несвоєчасне виконання зобовязань за договором в розмірі 20 324,32 грн., не відповідає принципу співмірності з огляду на розмір основного боргу, то наведене, в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України, є підставою для зменшення розміру неустойки.

За таких обставин колегія суддів вважає, що розмір пені слід зменшити до 1 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи вищенаведене з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 02 червня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 24.02.2007 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, станом на 13.01.2015 року в розмірі 7 546,56 грн. (сім тисяч пятсот сорок шість гривень 56 коп.), з яких: 6 249,16 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 26,11 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, 1 000 грн. пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором, 271,29 грн. штрафу (процентної складової), та 243,60 грн. витрат по оплаті судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

ОСОБА_4