АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_6 про захист прав споживача, стягнення пені та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом. Зазначала, що 13 вересня 2014 року вона уклала усний договір купівлі-продажу та здійснила замовлення комплекту стільців для кухні моделі Amely оливкового кольору в кількості 6 штук через інтернет - магазин меблів «Planimetria» та оплатила їх повну вартість. 3 жовтня 2014 року стільці були доставлені за місцем замовлення, але не того кольору, які вона замовляла, у зв»язку з чим вона відмовилася приймати замовлений товар. Крім того, доставлений товар був брудний і не мав товарного вигляду.8 жовтня 2014 року нею складений акт рекламації від 3 жовтня 2014 року та заява про повернення товару та повернення грошових коштів, які були відправлені на сайт Інтернет -магазину. 13 жовтня 2014 року кошти в сумі 2591 грн. були їй повернуті. Посилаючись на те, що кошти не були повернуті в день, коли мало бути виконане замовлення ( 2 жовтня 2014 року), просила стягнути пеню відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань», розраховану за період з 2 жовтня 2014 року по 13 жовтня 2014 року в сумі 21 грн.14 коп., три проценти річних відповідно до ст..625 ЦК України в сумі 269 грн.90 коп. Крім того, посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» просила стягнути 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Справа № 755/30467/14-ц С
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3472/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гончарук В.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин справи. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що доставлений їй товар був неналежної якості, що є порушенням ст..6 Закону України «Про захист прав споживачів» та є підставою повернення товару продавцю та задоволення вимог покупця (ст..8 Закону України «Про захист прав споживачів»). Крім того, вважає, що оскільки договір розірвано 3 жовтня 2014 року, гроші мали бути повернуті не пізніше 4 жовтня 2014 року ( ст..9 Закону України «Про захист прав споживачів»), жодних домовленостей щодо визначення іншого терміну між сторонами досягнуто не було.

В судове засідання відповідач ОСОБА_6 не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлена, суду надала письмові заперечення, в яких просила справу розглянути у її відсутність. Зважаючи на вимоги ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність ОСОБА_6

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Перевіривши законність й обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх безпідставності та недоведеності

Такий висновок суду першої інстанції грунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам матеріального закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 12 вересня 2014 року замовила у ФОП ОСОБА_6 товар, а саме комплект стільців для кухні Амелі 4 штуки та 2 стільці металеві Амелі хром, за що заплатила 2591 грн., в тому числі 100 грн. за доставку товару.

15 вересня 2014 року ОСОБА_2 сплатила за замовлення 2591 грн., що підтверджується квитанцією ( а.с.14).

3 жовтня 2014 року складений акт-рекламації про те, що доставлений товар, відповідної якості не підійшов за кольором, товар не відповідає замовленому, при отриманні товару виявлений дефекти, а саме товар доставлений брудним. З заявою про повернення товару та повернення грошових коштів ОСОБА_2 звернулася 8 жовтня 2014 року.

13 жовтня 2014 року кошти в сумі 2591 грн. видані ОСОБА_2

Відповідно до ст..655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов»язується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно ( товари) і сплатити за нього грошову суму.

Згідно із ч.1 ст.662 та ч.1 ст.689 ЦК України продавець зобов»язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а покупець зобов»язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Судом встановлено, що замовлений ОСОБА_2 товар , а саме комплект стільців для кухні Amely 4 шт. ( артикул Amely chrome V 18 х4) та 2 стільці металеві Amely chrome V (Amely chrome V) ( а.с.13) був доставлений відповідачем 3 жовтня 2014 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що дата доставки товару 3 жовтня 2014 року погоджена позивачем. Але оскіьки товар не підійшов за кольором, покупець відмовилася від його прийняття.

Належних та допустимих доказів на підтвердження доставлення відповідачем товару неналежної якості позивачем у передбаченому ст.ст.10,60 ЦПК України порядку суду не надано. Саме по собі зазначення позивачем в акті -рекламації в графі : «дефекти були виявлені» про те, що доставлений товар був брудним, не дають підстав вважати, що доставлений товар не відповідав вимогам, встановеним для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем ( визначення поняття «належна якість товару» у ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Статтею 9 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Відповідно до ч.2, 3 ст.9 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в іншій строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Позивач ОСОБА_2, скориставшись своїм правом, 8 жовтня 2014 року звернулася до відповідача з заявою про повернення коштів і 13 жовтня 2014 року їх отримала, тобто в межах семи днів визначених законом.

Доводи апеляційної скарги щодо розірвання договору саме 3 жовтня 2014 року і з цієї дати у відповідача виник обов»язок повернення коштів, колегія суддів відхиляє, оскільки законом передбачені три варіанти можливості задоволення вимог споживача за його вибором. А тому саме з 8 жовтня 2014 року, коли ОСОБА_2 звернулася з заявою про повернення їй коштів, виник обов»язок у продавця такі кошти повернути.

Відтак, відсутні підстави вважати, що відповідач прострочив виконання зобов»язання у зв»язку з чим має нести відповідальність, передбачену ст..625 ЦК України.

За встановлених обставин та враховуючи положення Закону України «Про захист прав споживачів», якими передбачені права споживача на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції ( дефект в продукції), колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем вимог щодо відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді: