Справа № 523/4475/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, за участю заінтересованої особи ПАТ «Дельта-Банк», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на дії та постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2. Скарга мотивована тим, що 09.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (далі - Позичальник, Відповідач), було, укладено кредитний договір № 0 (відповідно до додаткової угоди № 3 реєстраційний номер кредитного договору було змінено на 1) (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 500.00 дол. США з розрахунку 13, 4 % річних на строк з 09.11.2007 по 09.11.2017 рік.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № б/н від 09.11.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру № 60. що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Заболотного академіка, буд. 18, загальною площею 29, 2 кв.м., житловою 17,8 кв.м та належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_3 14.12.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим. № 13849, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 14.12.2004 року за № 357483, що підтверджується Витягом № 474123 з Державного реєстру правочинів, виданий ОСОБА_3 14.12.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу , та зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.12.2004 року, що підтверджується Витягом № 5943389, виданий КП « ОМБТІ та РОН» 21.12.2004 . про реєстрацію права власності на нерухоме майно в книзі 551 пр. на сторінці 7, номер запису 208, реєстраційний номер 8305466.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК». «08» грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта банк».

Відповідно о ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

03.09.2013 року ПАТ «Дельта банк» було отримано виконавчий напис нотаріуса у якому було звернуто стягнення на однокімнатну квартиру № 60 яка знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, буд. № 18, та яка є предметом договору іпотеки.

Виконавчий напис видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4.

У виконавчому написі вказано, що цей «виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення та може бути пред'явлений до примусового виконання до державної виконавчої служби протягом одного року».

Представником ПАТ «Дельта Банк» було подано заяву про відкриття виконавчого провадження. Заява датована 01 вересня 2014 року вих. № 205, проте подана в іншу дату.

Постановою державного виконавця першого Суворовського ВДВС ОМУЮ від 09.10.2014 року відкрито виконавче провадження.

У постанові, старший державний виконавець першого Суворовського ВДВС ОМУЮ посилається, що заява про примусове виконання ПАТ «Дельта банк» подана 09.10.2014 року і того ж числа відкрито провадження.

Дата подання заяви про примусове виконання, 09.10.2014 року, підтверджується і штампом вхідної кореспонденції першого Суворовського ВДВС ОМУЮ від 09.10.2014 року вхідний №15408.

Таким чином, з моменту отримання виконавчого напису до моменту подання стягувачем до Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ заяви про примусове виконання виконавчого напису та пред'явлення виконавчого напису до примусового виконання пройшло 13 місяців, тобто більше строку зазначеного у виконавчому написі нотаріуса від 03.09.2013 року та річного строку що передбачений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, до яких відноситься виконавчий напис нотаріуса можуть бути пред'явлені до виконання - протягом року.

Відповідно до ч. 2 ст. Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1)виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

2)виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3)інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

У разі пред'явлення виконавчого документа з пропущенням цих строків, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

У п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що: «Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання; ... наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо (стаття 26 Закону про виконавче провадження).

Перевіряючи додержання строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд має враховувати як положення статті 22 Закону про виконавче провадження, так і інші акти законодавства, якими врегульовано це питання. При цьому відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 4 листопада 2010 року № 2677-VI "Про внесення змін до Закону України "Про виконавче провадження" та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення процедури примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб)" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені на момент їх видачі.»

Таким чином, за думкою, скаржника виконавче провадження було відкрито з порушення норм чинного законодавства.

Скаржник також посилається на те, що постановою державного виконавця від 23/10/2014 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1.

В той же час вимоги виконавчого напису виходять з кредитного договору, забезпеченого іпотекою в межах наданого боржнику кредиту. Та право вимоги кредитора на об'єкт забезпечено самим договором іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» - на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом ст. 592 ЦК України та ст.ст. 7, 11 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставо (іпотеко)держатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) в межах вартості предмета застави (іпотеки), в тому числі й за рішенням суду.

Ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення.

Накладати арешт на все майно боржників без виконання зазначених умов і надання боржникам зазначених в ст. 27 Закону права державний виконавець порушив вимоги чинного законодавства та порушив права боржників.

В зв'язку з вищевикладеним, накладення державним виконавцем арешту на все майно іпотекодавця, порушує права боржника та норми ст. 11 ЗУ «Про іпотеку» є незаконним та таким що порушує право власності боржника

На підставі викладеного, позивач просив

- визнати дії визнати дії старшого державного виконавця першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо відкриття виконавчого провадження № 45023635 та накладення арешту на усе майно ОСОБА_1 - протиправними.

- постанову про відкриття виконавчого провадження № 45023635 від 09.10.2014 р., винесену першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» заборгованості за кредитним договором в сумі 615 239,91 грн. - скасувати.

- постанову про накладення арешту по виконавчому провадженню № 45023635, від 23.10.2014р. винесену Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції - скасувати.

Скаржник також стверджує у порушення вимог закону державний виконавець Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ, вчасно не надіслав йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 45023635 та про накладення арешту по виконавчому провадженню № 45023635, від 23.10.2014 р.

Про наявність виконавчого провадження скаржник дізнався 10 березня 2015 р. коли звернуся до нотаріуса з питання оформлення нерухомості.

Тільки після двох письмових звернень до Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ від 10.03.2015 та 16.03.2015 р. скаржник зміг, приблизно 17.03.2015 р. отримати копії постанови про відкриття виконавчого провадження та про накладення арешту, та вжити заходів щодо їх оскарження у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, скаржник просив поновити ОСОБА_1 строк на оскарження дій державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо відкриття виконавчого провадження № 45023635 та накладення арешту на все майно ОСОБА_1.

В процесі розгляду справи скаржник ОСОБА_1, а також його представник ОСОБА_5 просили задовольнити подану скаргу. В останнє судове засідання представник скаржника подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно наданого заперечення заявлені вимоги вони не визнали, оскільки боржник (скаржник) не сплатив виконавчий збір, а тому арешт з майна не був скасований. Вона також пояснили, що згідно постанови державного виконавця від 06.03.2015р. виконавчий документ було повернуто стягувачеві.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Дельта-Банк» в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню на підставі фактів, встановлених в судовому засіданні.

Так судом встановлено, що 09.11.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 (далі - Позичальник, Відповідач), було, укладено кредитний договір № 0 (відповідно до додаткової угоди № 3 реєстраційний номер кредитного договору було змінено на 1) (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 500.00 дол. США з розрахунку 13, 4 % річних на строк з 09.11.2007 по 09.11.2017 рік.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець ОСОБА_1 за договором іпотеки № б/н від 09.11.2007 року передав у іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру № 60. що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Заболотного академіка, буд. 18, загальною площею 29, 2 кв.м., житловою 17,8 кв.м та належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_3 14.12.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим. № 13849, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 14.12.2004 року за № 357483, що підтверджується Витягом № 474123 з Державного реєстру правочинів, виданий ОСОБА_3 14.12.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу , та зареєстрований в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.12.2004 року, що підтверджується Витягом № 5943389, виданий КП « ОМБТІ та РОН» 21.12.2004 . про реєстрацію права власності на нерухоме майно в книзі 551 пр. на сторінці 7, номер запису 208, реєстраційний номер 8305466.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК». «08» грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта банк», (що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011 року).

Відповідно о ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині.

Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

03.09.2013 року ПАТ «Дельта банк» було отримано виконавчий напис нотаріуса у якому було звернуто стягнення на однокімнатну квартиру № 60 яка знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, буд. № 18, та яка є предметом договору іпотеки. (а.с. 6)

Виконавчий напис видано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4.

У виконавчому написі вказано, що цей «виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення та може бути пред'явлений до примусового виконання до державної виконавчої служби протягом одного року».

Представником ПАТ «Дельта Банк» було подано заяву про відкриття виконавчого провадження. Заява датована 01 вересня 2014 року вих. № 205, проте подана в іншу дату.

Постановою державного виконавця першого Суворовського ВДВС ОМУЮ від 09.10.2014 року відкрито виконавче провадження.

У постанові, старший державний виконавець першого Суворовського ВДВС ОМУЮ посилається, що заява про примусове виконання ПАТ «Дельта банк» подана 09.10.2014 року і того ж числа відкрито провадження.

Дата подання заяви про примусове виконання, 09.10.2014 року, підтверджується і штампом вхідної кореспонденції першого Суворовського ВДВС ОМУЮ від 09.10.2014 року вхідний №15408. (а.с. 27-28)

Таким чином, з моменту отримання виконавчого напису до моменту подання стягувачем до Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ заяви про примусове виконання виконавчого напису та пред'явлення виконавчого напису до примусового виконання пройшло 13 місяців, тобто більше строку зазначеного у виконавчому написі нотаріуса від 03.09.2013 року та річного строку що передбачений ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, до яких відноситься виконавчий напис нотаріуса можуть бути пред'явлені до виконання - протягом року.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1.виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

2.виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3.інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

У разі пред'явлення виконавчого документа з пропущенням цих строків, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

У п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що: «Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання; ... наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо (стаття 26 Закону про виконавче провадження).

Необхідно також відзначити, що представник ДВС у своєму запереченні від 14.05.2015р. № 16691 не пояснив причину не застосування державним виконавцем п. 1 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження». (а.с. 29-30)

На підставі викладеного, суд вважає, що постанова старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 09.10.2014р. є противоправною та підлягає скасуванню.

Суд також вважає, що оскільки виконавче провадження було відкрито протиправно то всі наступні дії державного виконавця є також противоправними, а тому, постанова старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу ДВС ОМУЮ ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.10.2014р. також підлягає визнанню противоправною.

Суд також приходить до висновку про можливість поновлення строку скаржнику на подачу вищевказаної скарги, оскільки доказів своєчасного отримання скаржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження № 45023635 від 09.10.2014 р., а також копії постанови про накладення арешту по виконавчому провадженню № 45023635, від 23.10.2014р. зі сторони субєкта оскарження не надано.

Частиною 2 ст. 387 ЦПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 на дії та постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 задовольнити.

2. Визнати дії старшого державного виконавця першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо відкриття виконавчого провадження № 45023635 та накладення арешту на усе майно ОСОБА_1 - протиправними.

3. Визнати постанову про відкриття виконавчого провадження № 45023635 від 09.10.2014 р., яка прийнята старшим державним виконавцем Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 противоправною та її скасувати.

4. Визнати постанову про накладення арешту по виконавчому провадженню № 45023635 від 23.10.2014р., яка прийнята старшим державним виконавцем Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 противоправною та її скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-и днів з дня отримання її копії.

Суддя