АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/722/15-ц Головуючий у 1 інстанції - Гончарук В.П.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/9303/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2липня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3, заінтересовані особи старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, начальник Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про протиправну та незаконну бездіяльність державного виконавця та зобов'язання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження обставин, які викладені у скарзі, скаржником в порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року та постановити нову, якою його скаргу задовольнити у повному обсязі.Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (ас. 70 - 73), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подали, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Правильно встановлено судом першої інстанції, що на виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві 21.09.2006 відкрито виконавче провадження у відповідності до вимоги ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 у поданій скарзі на дії ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві фактично оскаржує бездіяльність державного виконавця, а саме невнесення ним подання про обмеження у праві виїзду за кордон боржника.

Відповідно до ч.1, п.18) ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Ні зміст скарги ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця, ні доводи апеляційної скарги не містять у собі посилань на порушення державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві Закону України «Про виконавче провадження» чи інших норм при проведенні виконавчих дій.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про бездіяльність державного виконавця та невнесення подання про обмеження у праві виїзду за кордон боржника, - вони не заслуговують на увагу, оскільки державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій дотримано принцип черговості вчинення виконавчих дій.

Виходячи з того, що порушень державним виконавцем вимог закону не встановлено, а вчинені ним дії в рамках виконавчого провадження ґрунтуються на вимогах ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3

З огляду на таке висновок суду, викладений в оскаржуваній ухвалі, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 312 ЦПК України підстав для скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна