СЛОВ?ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 243/9345/15-ц 2/243/4903/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року м. Слов?янськ

Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої - судді Неженцевої О.В.

при секретарі Дзюба М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Слов?янську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В :

14 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відкритого акціонерного товариства «Содовий завод» (далі ВАТ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

29 вересня 2015 року позивачкою було подано до суду письмову заяву, у якій були уточнені позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, у звязку з чим просила стягнути його за період з 01 квітня 1998 року по 10 вересня 2015 року, та провести розгляд справи у її відсутність /а.с.17,23/.

У позовній заяві позивачкою було зазначено про те, що вона працювала у відповідача машиністом насосного устаткування ТЕЦ з 15 березня 1994 року по 27 жовтня 1997 року. При її звільненні з підприємства відповідач зобовязаний був провести з нею повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи це скрутним фінансовим становищем. Рішенням Слов?янського міського суду № 2-3699-97 від 12 грудня 1997 року з відповідача на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 1181 грн. 46 коп. На даний час заборгованість по заробітній платі складає 1037 грн. 12 коп. Посилаючись на положення статті 117 КЗпП України, постанову КМУ «Про затвердження Порядку обчислення заробітної плати» від 08 лютого 1995 року, виходячи із середньоденної заробітної плати 4 грн. 80 коп. (заробітна плата у серпні 1997 р. 119,95 грн. + заробітна плата у вересні 1997 р. 105,53 грн./ ( кількість відпрацьованих робочих годин у серпні 1997 р. - 180 + кількість відпрацьованих робочих годин у вересні 1997 р. - 192) х 8 робочих годин = 04 грн. 80 коп., та кількості робочих днів згідно відомостей Міністерства праці та соціальної політики України за час затримки розрахунку, починаючи з 01 квітня 1998 року по 10 вересня 2015 року (з урахуванням уточнень позовних вимог від 29 вересня 2015 року), просила стягнути на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку.

Представник відповідача, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не використав наданого законом права на безпосередню участю у судовому засіданні. 05 жовтня 2015 року до суду було подано заяву за № 01-32/286 ліквідатора ВАТ « Содовий завод» ОСОБА_2 з клопотанням про проведення розгляду справи у відсутність представника відповідача. Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не визнані у повному обсязі. На обґрунтування заперечень на позов було зазначено про те, що відносно підприємства відкрито процедуру банкрутства, внаслідок чого ВАТ «Содовий завод» не має можливості визнати позовні вимоги окрім суми основної заборгованості з заробітної плати, яка на момент відкриття ліквідаційної процедури була нарахована за даними бухгалтерського обліку. Ліквідатор не може збільшити реєстр кредиторів, котрий з часу затвердження господарським судом є незмінним /а.с.15/.

З урахуванням поданих письмових клопотань про проведення розгляду у відсутність сторін, суд вважає можливим провести судовий розгляд справи у відсутність позивачки та представника відповідача.

Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані сторонами по справі докази, суд у межах заявлених позовних вимог ( стаття 11 ЦПК України) установив наступне.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 15 березня 1994 року (наказ №89 від 15.03.1994 р.) по 27 жовтня 1997 року (наказ № 592 від 27.10.1997 р.) працювала машиністом насосного устаткування ТЕЦ ВАТ «Содовий завод», та була звільнена з підприємства за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України. На час звільнення ОСОБА_1 з підприємства мала місце заборгованість по заробітній платі у сумі 1181,46 грн.

Рішенням Слов?янського міського суду від 12 грудня 1997 року з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість по заробітній платі у сумі 1181,16 грн. /а.с.2/. Як вбачається із довідки № 01-32/273 від 21.07.2015 р., виданої ліквідатором ВАТ «Содовий завод» ОСОБА_2, рішення Слов?янського міського суду від 12.12.1997 року виконати не виявляється можливим, у підприємства наявна заборгованість перед ОСОБА_1 у сумі 1037,12 грн. /а.с.9/.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю (ст. 43 Конституції України) захищається законом.

Відповідно до вимог статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, що передбачає, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні,власник або повноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначеній у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Матеріалами справи встановлено, що при звільненні ОСОБА_1 між сторонами по справі був відсутній спір про розміри належних позивачці сум.

Згідно з частиною 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 03 січня 2001 року порушена справа про банкрутство ВАТ « Содовий завод», постановою Господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року відкрита ліквідаційна процедура, яка ухвалою Господарського суду Донецької області від 11 вересня 2012 року продовжена до 27 січня 2013 року. Станом на 09 жовтня 2015 року зазначена справа про банкрутство відповідача не розглянута по суті.

На зазначені обставини було також зроблено посилання ліквідатора ВАТ «Содовий завод» у заяві від 29 вересня 2015 року /а.с.15/.

Частиною 4 статті12 Закон України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено,що протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання та неналежне виконання грошових зобовязань і зобовязань,щодо сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування,податків і зборів.

У трудових правовідносинах такі поняття як зобовязання, неустойка чи інша санкція за невиконання зобовязання не застосовується. Такі терміни використовуються у низці статей Цивільного та Господарського кодексів України.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу порушення ВАТ «Содовий завод» законодавства про оплату праці з передбачених статтями 116 та 117 КЗпП України підстав.

Норми трудового права частини 1 статті 116 та частини 1 статті 117 КЗпП України, структурно віднесені до розділу VII « Оплата праці» зазначеного Кодексу.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобовязання. Це компенсаційна виплата порушення права на оплату праці, яка нараховується у розмірі середнього заробітку, тому відсутні підстави для висновку про те,що на правовідносини про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,поширюється дія мораторію.

Та обставина, що відносно відповідача порушена справа про банкрутство не може безумовно свідчити про відсутність його вини у виплаті працівникові належних при розрахункові коштів, як і сама по собі їх відсутність у роботодавця не виключає його відповідальність.

Розрахунок середнього заробітку для таких виплат проводиться відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року (з наступними змінами), виходячи із заробітку за останні два календарних місяці роботи,що передували події,з якою повязана відповідна виплата. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі ( календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Відповідно до положень частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи,що згідно уточнених 29 вересня 2015 року позовних вимог, ОСОБА_1 просила стягнути середній заробіток за період 01 квітня 1998 року по 10 вересня 2015 року включно, суд вважає за необхідне стягнути в межах заявлених позовних вимог наступну суму.

Відповідно до відомостей із довідки відповідача /а.с.3/ про розмір заробітної плати позивачки ОСОБА_1 за вересень 1997 року -105 грн.53 коп. (відпрацьовано 192 години) та серпень 1997 року - 119 грн. 95 коп. (відпрацьовано 180 годин), при тривалості денного робочого часу 8 годин, середньоденна заробітна плата складає: (105,53 + 119,95):(180 годин + 192 години) х 8 годин = 04 грн. 80 коп.

Кількість робочих виходів позивачки з урахуванням її графіку роботи при 5-денному робочому тижні, за офіційно опублікованими статистичними даними « Про норму тривалості робочого часу» у листах Міністерства праці та соціальної політики України складатиме: у 1998 році (з 01 квітня 1998 року) - 195 робочих днів (лист №10-466 від 05.02.1998 року), у 1999 році 253 робочих дні (лист № 13-1825 від 26.05.1999 року), у 2000 році 250 робочих днів (лист № 17-1735 від 12.05.2000 року), у 2001 році 251 робочий день (лист № 13-4796 від 20.11.2000 року), у 2002 році 251 робочий день (лист № 010-1201 від 23.11.2001 року), у 2003 році 251 робочий день (лист № 010-1135 від 06.11.2002 року), у 2004 році 253 робочих дні (лист № 03-3/7221-013-15 від 18.11.2003 року), у 2005 році 251 робочий день (лист № 03-3/10426-036-15 від 12.10.2004 року), у 2006 році 250 робочих днів (лист № 7881/0/14-05/036-15 від 04.10.2005 року), у 2007 році 251 робочий день (лист № 6540/0/14-06/13 від 09.10.2006 року), у 2008 році 252 робочих дні (лист № 6884/0/14-07/13 від 18.09.2007 року), у 2009 році 251 робочий день (лист № 10338/0/14-08/13 від 30.09.2008 року), у 2010 році 251 робочий день (лист № 9681/0/14-07/13 від 25.08.2009 року), у 2011 році 250 робочих днів (лист № 9111/0/14-10/13 від 25.08.2010 року), у 2012 році 251 робочий день (лист № 8515/1/14-11/13 від 23.08.2011 року), у 2013 році 242 робочих дні (лист № 9050/0/14-12/13 від 21.08.2012 року), у 2014 році 251 робочий день (лист № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013 року), у 2015 році (до 10 вересня 2015 року) 163 робочих дні (лист № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 року). Загальна кількість робочих днів за період з 01 квітня 1998 року по 10 вересня 2015 року включно 4367 робочих днів.

Виходячи з цього, середній заробіток за час затримки розрахунку складає 20961 грн.60 коп. (04 грн. 80 коп. х 4367 робочих днів = 20961 грн. 60 коп.), який і підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1

При зверненні до суду за захистом порушеного права судові витрати не понесені. Приймаючи до уваги, що позивачка, на користь якої постановлене рішення, звільнена від сплати судових витрат при зверненні з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави на підставі статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI та розяснень, викладених у пункті 12 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підлягає стягненню судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп. за вимоги майнового характеру (1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати).

Керуючись статтями 11, 60,88, 212-215 Цивільно - процесуального кодексу України, статтями 115, 116, 117, 237-1 Кодексу законів про працю України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства « Содовий завод», місцезнаходження: Донецька область, мсто Словянськ, вулиця Чубаря, 91 ( р/р 0166 у філії відділення ПІБ м. Словянська, МФО 334561, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку (за період з 01 квітня 1998 року по 10 вересня 2015 року включно) у сумі 20961 (двадцять тисяч дев?ятсот шістдесят одна гривня) грн. 60 коп.

Стягнути з відкритого акціонерного товариства « Содовий завод», місцезнаходження: Донецька область, мсто Словянськ, вулиця Чубаря, 91 ( р/р 0166 у філії відділення ПІБ м. Словянська, МФО 334561, ) на користь держави (одержувач коштів Словянське УК/м. Словянськ/ 22030001, розрахунковий рахунок 0075, код платежу 22030001, ЄДРПОУ банку 37803368, ЄДРПОУ суду - 26503448 МФО 834016 Банк ГУДКУ у Донецькій області) судовий збір у сумі 487 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов?янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В. Неженцева