Справа № 2/205/536/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Н.В. Залімська , розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину домоволодіння .

15 липня 2015 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 з проханням заборонити ОСОБА_2 проводити будь-які дії , а саме, ремонт, переобладнання, розташованого за адресою АДРЕСА_1, зобов»язати ОСОБА_2МС. поновити раніш встановлені газові комунікації.

Суддя, вивчивши доводи заяви про забезпечення позову, матеріали справи, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 Постанови № 9 Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п. 4 зазначеної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Сформульоване у такий спосіб забезпечення позову, не маючи певної прив»язки до предмету спору є надто широким і може нанести істотну шкоду інтересам відповідача. Суд, обираючи вижд забезпечення позову у кожному випадку повинен обирати такий спосіб. Який у найбільшій мірі спрямований на забезпечення предмета спору.

Згідно зі ст.. 152 ч. 3 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, прохання заявника заборонити ОСОБА_2 проводити будь-які дії , а саме, ремонт, переобладнання спірного домоволодіння , зобов»язати ОСОБА_2МС. поновити раніш встановлені газові комунікації, безпідставні та незаконні, оскільки не пов»язані з розглядом справи за заявленим позовом та виконанням можливого рішення суду. Крім того, в провадженні судді не знаходиться на розгляді права про розподіл домоволодіння в натурі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2015 року , яка набрала законної сили , заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на домоволодіння , розташоване за адресою АДРЕСА_1, яке зареєстровано за ОСОБА_2

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частину домоволодіння відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.В. Залімська