Справа № 445/2731/14 Головуючий у 1 інстанції: Бакаїм М.В.
Провадження № 22-ц/783/2322/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Гацій І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області Замківської М.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України,-

встановила:

У грудні 2014 року державний виконавець Золочівського відділу державної виконавчої служби РУЮ Замківська М.І. звернулася в Золочівський районний суд Львівської області з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3, у праві виїзду за межі України, без вилучення закордонного паспорта до виконання ним своїх зобов'язань відповідно до виконавчого листа № 2-475.

В обґрунтування подання покликалася на те, що у відділі ДВС Золочівського РУЮ перебуває на виконанні виконавче провадження № 1115/В2 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-475 від 19.10.2010 року, виданого Золочівським районним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.07.2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Сума заборгованості станом на 01.10.2014 року становить 28900,20 гривень і до цього часу боржником не погашена.

У боржника відсутні особові рахунки у ТВБВ № 10013/065 філії ЛОУ АТ "Ощадбанк", відсутні державні акти на право власності на земельні ділянки на території Золочівського району, не числяться транспортні засоби, боржник не працює, підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не веде, іншого майна, на яке можна було б звернути стягнення не виявлено. Просила подання задовольнити.

Оскаржуваною ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року у задоволенні подання державного виконавця ВДВС Золочівського РУЮ Львівської області Замківської М.І. про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржила державний виконавець відділу державної виконавчої служби Золочівського РУЮ Замківська М.І., вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню як незаконна.

В апеляційній скарзі зазначає, що виходячи з положень ЗУ "Про виконавче провадження" та ЗУ "Про порядок виїзду з України та в"їзду в Україну громадян України" підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є ухилення боржника від виконання рішення.

Стверджує, що боржник на виклик державного виконавця, який зобов'язує надати інформацію стосовно своїх доходів та майна, якими володіє, у строк наданий державним виконавцем не з"явився, що є порушенням ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження", зобов"язання у строк наданий для самостійного виконання рішення не виконав.

Вважає, що наведені обставини свідчать про ухилення боржника від виконання ним своїх обов'язків, що стверджується матеріалами подання.

Просить скасувати ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року та постановити нове рішення про задоволення подання, судовий розгляд здійснювати без участі представника відділу.

Представник ВДВС Золочівського РУЮ та стягувач ОСОБА_4, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштового відправлення (а.с. 24,25), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з"явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання районний суд виходив з того, що сам факт невиконання рішення суду боржником ОСОБА_3 без подання належних доказів, які б безспірно стверджували про намагання боржника ухилитись від виконання такого, зокрема, і шляхом виїзду за межі України, не може бути підставою для хоч і тимчасового, проте обмеження конституційного права громадянина України.

При цьому, державним виконавцем не додано до подання жодних обґрунтованих доводів, які б свідчили про свідоме ухилення боржника від виконання рішення.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження №22257359 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-475, виданого 19.10.2010 року Золочівським районним судом Львівської області, про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей в розмірі 300 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 05.07.2010 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 3).

Заява про примусове виконання подана 01.11.2010 р.

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Золочівського РУЮ Кравецькою І.В. від 01.11.2010 року відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа. (а.с. 4).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.10.2014 р. така становить 28900,00 грн. (а.с. 5).

Згідно із ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

В свою чергу, згідно із ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, старший державний виконавець звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3, як боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання останнім своїх зобов"язань (а.с. 1-2).

Між тим, тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав, аналіз же перелічених вище норм дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

При цьому, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

В поданні державний виконавець стверджує, що вжив передбачені ЗУ "Про виконавче провадження" заходи примусового виконання рішення, а саме провів перевірку майнового стану боржника, надсилав виклик про явку до виконавця, однак вказану вимогу боржник не виконує (а.с. 5 зворот).

Із запитів державного виконавця та відповідей на них вбачається, що інформація про наявність у боржника зареєстрованих речових прав на нерухоме та рухоме майно, транспортні засоби, пенсія, вклади у банках відсутня (а.с. 6-9 зворот).

В свою чергу, державний виконавець на підтвердження своїх вимог не подав доказів того, що боржнику надсилались вимоги про добровільне виконання зобов'язань та докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч. 1 ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження".

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що права і обов'язки сторін та інших учасників виконавчого провадження передбачені у ст. 12 ЗУ "Про виконавче провадження".

У ч. 6 вказаної статті Закону визначено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Однак, до подання не долучено жодних доказів, з яких можливо було б зробити беззаперечний висновок, чи дійсно мало місце ухилення боржника від виконання рішення суду, яке полягає в тому, що він вчиняє будь-які свідомі діяння, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні при тому, що виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь - які незалежні від нього об'єктивні обставини. Відсутні такі відомості й в змісті подання.

Крім цього, не надано державним виконавцем і інформації про звернення до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи, як це передбачено п. 10 ч. 3 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження".

Колегія суддів також звертає увагу на те, що у випадку заміни державного виконавця після відкриття виконавчого провадження до подання мають бути додані документи, які підтверджують, що з поданням до суду звернувся саме той виконавець, який здійснює виконання за конкретним виконавчим документом, що залишилось поза увагою суду, однак на висновки апеляційного суду не впливає.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділу державної виконавчої служби Золочівського районного управління юстиції Львівської області - відхилити.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин