АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 635/4710/14-ц
Провадження№22-ц/790/3113/2015 Головуючий 1-ї інстанції: Шуліка Ю.В. Категорія: житлові Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі - Доля О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.12.2007 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №226/Р-07, відповідно до умов якого позивач надав боржнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 77200.00 доларів США строком до 27.12.2012 р. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачами було укладено договір іпотеки 28.12.2007 року, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку належне їм майно, а саме квартиру, житловою площею 40.50 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення. Позивач повідомив відповідачів про виселення, однак до цього часу вони не звільнили квартиру. Тому позивач просив виселити відповідачів із спірної квартири із зняттям з реєстраційного обліку.

Представник відповідача ОСОБА_3 3.1. заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_4 є тяжко хворою людиною, фактично не пересувається після інсульту, відповідачі проживають у родичів Богодухівському районі, Харківської області, т.я. за станом здоровя ОСОБА_4 їм зручніше проживати у приватному будинку. Представник позивача просив врахувати, що вказана квартира є єдиним житлом відповідачів, які не мають іншого житла у своїй власності. Крім того, відповідача не повідомлені позивачем про виселення за 30 днів, як це передбачене Законом України «Про іпотеку». На даний час відповідачі на даний час у спірній квартирі не проживають, там проживають орендарі, майно відповідачів у квартирі відсутнє.

Відповідач ОСОБА_4 до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлявся належним чином.

Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 січня 2015 року позов задоволений.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виселені з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення по справі, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка, визначені правовідносини сторін та закон, їх регулюючий, і згідно встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.10,11,60.212-215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 28.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №226/Р-07, відповідно до умов якого позивач надав боржнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 77200.00 доларів США строком до 27.12.2012 р..

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_3 3.І., ОСОБА_4 28.12.2007р. було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку належне їм майно, а саме квартиру, загальною площею 69.20, житловою площею 40.50 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. .

У звязку з невиконанням обовязків за кредитним договором з боку відповідачки рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею житловою площею 40.50 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк».

Представник позивача, підтримуючи позов, поясняв, що продажу предмету іпотеки перешкоджає те, що вказана квартира зайнята відповідачами, які не бажають її звільняти, чим перешкоджають банку забезпечувати покупцям її огляд. Квартира закрита, відповідачі не повідомили банку про зміну фактичного місця проживання, чим перешкоджають у виконанні судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч.4 ст. 9 , ст. 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. При не звільненні такого жилого приміщення особами у добровільному порядку, вони підлягають примусовому виселенню на підставі рішення суду. При цьому можливість виселення не ставиться в залежність від надання їм жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст. 132-2 цього кодексу.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення , на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в іншій погоджений сторонами строк.

Матеріали справи містять письмову вимогу ПАТ КБ «ПриватБанк», яка була направлена відповідачам про добровільне виселення із спірної квартири у тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, тому доводи апеляційної скарги про відсутність такої вимоги спростовані наданими доказами.

Згідно довідки Червонозаводського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Відповідачі заперечують проти виселення, посилаючись на те, що це їх єдине житло.

Все це свідчить про те, що відповідачі добровільно не звільнили квартиру і не знялись з реєстраційного обліку, що перешкоджає позивачу виконати рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також судова колегія не приймає доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував положення Закону України Про мораторій, оскільки положеннями зазначеного Закону передбачено, що не може бути примусове стягнуто ( відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України Про іпотеку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 28 травня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру, загальною площею житловою площею 40.50 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк».

За таких обставин, дія Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті на вирішення питання щодо виселення не розповсюджується.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду. Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307, 308, 314, 319 ЦПК України, судова колегія.

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності ухвалою.

Головуючий :

Судді: