У х в а л а

10 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» про стягнення нарахованої та невиплаченої компенсації за невикористану щорічну відпустку, заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

1 вересня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1 та 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Червонозаводського районного суду м Харкова від 13 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 5 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення суду апеляційної інстанції на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду касаційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статей 11, 509. 625 Цивільного кодексу України, статей 116, 117, частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України та наказу Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України №41 від 20 липня 1998 року.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 10 червня, 15 та 29 липня, 5 серпня 2015 року, постанови Верховного Суду України від 21 травня 2014 року та 1 липня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що відсутні підстави вважати, що позивач не отримав належні йому платежі.

У наданих для порівняння:

- ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня, 15 та 29 липня, 5 серпня 2015 року суд касаційної інстанції керувався тим, що роботодавцями при звільненні працівників, не було здійснено повного розрахунку при звільненні, а отже існують підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні;

- постанові Верховного Суду України від 1 липня 2015 року, Верховний Суд України, скасовуючи ухвалені в справі судові рішення та передаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив з того, що не встановлено, чи були на той час наявні вакантні посади, які відповідали кваліфікації, освіті, досвіду роботи позивачки та чи було їх запропоновано позивачці;

- постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року, Верховний Суд України, направляючи справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції, зазначив, що суд не врахував усі обставини справи і дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Доводи, які викладені в заяві не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктами 1, 4 статті 355 ЦПК України, для перегляду судових рішень.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Індустріальні та дистрибуційні системи» про стягнення нарахованої та невиплаченої компенсації за невикористану щорічну відпустку, заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко