АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

09 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Панченка М.М., Вербової І.М.,

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» на дії відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції, за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року,

встановила:

У лютому 2015 року Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» (надалі - КС «Центр фінансових послуг») звернулася до суду з вказаною скаргою, в якій просила скасувати постанову начальника відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції в Полтавській області від 31 січня 2015 року, якою було закінчено виконавче провадження за виконавчим листом № 6-1115/12, виданим 12 листопада 2012 року Печерським районним судом м. Києва. Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції в Полтавській області продовжити виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Центр фінансових послуг» боргу у сумі 31 891,80 грн. Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції в Полтавській області розглянути питання про зупинення виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції перебував виконавчий лист № 6-1115/2, виданий Печерським районним судом м. Києва 12 листопада 2012 року.

31.01.2015 р. постановою начальника відділу виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа було закінчено на підставі п.3 ч.1 ст.49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку зі смертю боржника.

Разом з тим, оскільки визначені у виконавчому листі правовідносини допускають правонаступництво, виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа підлягало зупиненню, а не закінченню.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі КС «Центр фінансових послуг», посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову, якою скаргу задовольнити.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 24 січня 2013 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 6-1115/12, виданого 12.11.2012 р. Печерським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1, солідарно, на користь КС «Центр фінансових послуг» боргу в розмірі 31 999,10 грн. (а.с.56).

31 січня 2015 року начальником відділу державної виконавчої служби Семенівського районного управління юстиції, з посиланням на п.3 ч.1 ст.49, статтю 50 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-1115/12, виданого 12.11.2012 р. (а.с.65).

Підставою для винесення вказаної постанови стало письмове повідомлення про те, що боржник ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. В ході проведення виконавчих дій отримано відповідь на запит до Державної нотаріальної контори Семенівського РУЮ від 26.01.2015 р. №34/01-16 про те, що спадкова справа на майно померлого ОСОБА_1 не заводилась.

Відмовляючи у задоволенні скарги КС «Центр фінансових послуг», суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець правомірно виніс постанову від 31.01.2015 р., оскільки отримав інформацію про смерть боржника та відсутність заведеної спадкової справи.

Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Статтею 608 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Зобов'язання по сплаті коштів кредитору боржником не може розглядатись як таке, що могло бути виконано лише боржником, а тому виконання таких вимог у виконавчому провадженні допускає правонаступництво.

Відповідно до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до п.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті боржника, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Без належного з'ясування тієї обставини, чи допускають правовідносини сторін правонаступництво, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про правомірність закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника.

Відсутність у боржника майна, за рахунок якого можливо було б задовольнити вимоги кредитора, тягне за собою інші правові наслідки, ніж закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що суд першої інстанції не надав мотивованої відповіді на доводи заявника, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постановленої ухвали та передачі питання на новий розгляд до суду першої станції.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року скасувати.

Передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/9615/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Новак Р.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.