У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання», відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 лютого 2012 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області вирішено стягнути з нього на користь КП «ЖЕО» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 948 грн 66 коп. та судові витрати в сумі 188 грн 20коп. На підставі даного рішення був виданий виконавчий лист №2-1138/2011 строком для пред'явлення до 28 березня 2013 року.

Позивач вказував, що зазначену заборгованість з комунальних послуг він сплатив у липні 2012 року. Проте, 10 грудня 2013 року КП «ЖЕО» звернулося до начальника відділу ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного виконавчого листа №2-1138/2011.

11 січня 2014 року старшим державним виконавцем ВДВС Личкань І.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, на підставі якої було оголошено у розшук його майно, а саме: транспортний засіб FIAT SCUDO, державний номерний знак НОМЕР_1, а 18 липня 2014 року на підставі акту його автомобіль був направлений на штаф-майданчик у м. Южноукраїнськ. Позивачу довелось їхати до м. Миколаєва, де знаходився його технічний паспорт на автомобіль та понести витрати пов'язані з поїздкою в обидва боки, а також сплатити штраф в розмірі 576 грн та відсотки на суму 5 грн 76 коп.

Посилаючись на те, що КП «ЖЕО» та відділ ДВС Южноукраїнського МУЮ неправомірно здійснювали заходи щодо виконання виконавчого спірного листа, у результаті чого йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, позивач просив суд задовольнити позов та стягнути відповідні суми відшкодування солідарно з відповідачів.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання» та Державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 689 грн 76 коп.

Стягнуто солідарно з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання» та Державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 1 тис. грн.

Стягнуто солідарно з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання» та Державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області на користь ОСОБА_6 витрати на юридичні послуги в розмірі 1 500 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня 2015 року скасовано рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 грудня 2014 року.

Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з відділу Державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області на користь ОСОБА_6 686 грн 76 коп. матеріальної шкоди, 1 тис. грн моральної шкоди, 1 400 грн витрат на оплату юридичної допомоги.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовлено у позові в частині вимог до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне об'єднання».

У касаційній скарзі відділ ДВС Южноукраїнського МУЮ, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 лютого 2012 року з ОСОБА_6 на користь КП «ЖЕО» стягнуто заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 948 грн 66 коп. та судові витрати в сумі 188 грн 20 коп.

Згідно довідки № 62 від 22 липня 2014 року вбачається, що у липні 2012 року ОСОБА_6 оплатив заборгованість по квартирній платі на суму 948 грн 66 коп. на підставі судового рішення від 10 лютого 2012 року.

Доказів виконання вказаного судового рішення в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь КП «ЖЕО» судових витрат в сумі 188 грн 20 коп. матеріали справи не містять.

25 листопада 2013 року на підставі рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 лютого 2012 року видано виконавчий лист №2-1138/2011, зі змісту якого вбачається, що строк пред'явлення даного виконавчого листа до виконання указано до 28 березня 2013 року.

11 січня 2014 року на підставі заяви КП «ЖЕО» за вих. №3122 від 10 грудня 2013 року, винесено постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Южноукраїнського МУЮ Личкань І.І. про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_6 на користь КП «ЖЕО» заборгованості на загальну суму 1 136 грн 86 коп., з яких за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 948 грн 66 коп. та судового збору в сумі 188 грн 20 коп.

21 липня 2014 року постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Южноукраїнського МУЮ Васильєвою В.О. було припинено розшук транспортного засобу боржника, а саме автомобіля FIAT SCUDO червоного кольору, 1997року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

26 серпня 2014 року постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Южноукраїнського МУЮ Васильєвою В.О. виконавчий документ було повернуто стягувачу, на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а згідно повідомлення ДПС України та ПФ України інформація про доходи боржника відсутня, боржник не працевлаштований. Згідно даних ВДАЇ за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

11 вересня 2014 року КП «ЖЕО» звернулося до відповідного відділу ДВС з заявою про відкриття виконавчого провадження у справі №2-1138/2011 про стягнення з ОСОБА_6 на користь КП «ЖЕО» заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 948 грн 66 коп. та судового збору в сумі 188 грн 20 коп.

25 вересня 2014 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Южноукраїнського МУЮ Васильєвою В.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_6 на користь КП «ЖЕО» в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 1136 грн 86 коп., з яких за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 948 грн 66 коп. та судового збору в сумі 188 грн 20 коп.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість з оплати комунальних послуг на суму 948 грн 66 коп., яка стягнута рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 лютого 2012 року з ОСОБА_6 на користь КП «ЖЕО» була сплачена у липні 2012 року, а тому комунальне підприємство неправомірно зверталось до відділу ДВС Южноукраїнського МУЮ із заявами про відкриття виконавчого провадження на виконання вказаного судового рішення і державними виконавцями відповідного відділу ДВС безпідставно винесені указані постанови в рамках виконавчого провадження із виконання виконавчого листа № 2-1138/2011, а тому у результаті неправомірних дій відповідачів позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди, розмір якої необхідно стягнути з відповідачів солідарно.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи у справі нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив з того, що матеріальна та моральна шкода спричинені позивачу з вини посадових осіб відділу ДВС Южноукраїнського МУЮ у вчиненні дій щодо виконання виконавчого листа № 2-1138/2011, у якому зазначено, що строк пред'явлення його до виконання - до 28 березня 2013 року.

Суд апеляційної інстанції також вказав, що вимоги позивачем заявлені до КП «ЖЕО» та відділу ДВС Южноукраїнського МУЮ і позивач не звертався до суду із клопотанням про залучення до участі у справі відповідного територіального органу Державного казначейства України. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що незалучення до розгляду справи відповідного територіального органу Державного казначейства України не є підставою для відмови у позові.

Проте, з указаними висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_6 керувався положеннями ст.ст. 1166, 1167, 1173, 1190 ЦК України і вказував на те, що йому завдано матеріальної та моральної шкоди у результаті незаконних дій КП «ЖЕО» та відділу ДВС Южноукраїнського МУЮ. При цьому, користуючись своїми виключними процесуальними правами позивача, ОСОБА_6 визначено предмет позову, а саме - відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Загальні положення про відшкодування шкоди визначені у гл. 82 ЦК України.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України).

Відповідно до ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Пунктом 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір, як суд першої інстанції так і суд апеляційної інстанції, у порушення статей 213, 214, 303, 316 ЦПК України на зазначене уваги не звернули, не в повній мірі визначились з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, зокрема,

поза увагою судів залишилось те, що у спорі, де відповідачем є орган державної влади необхідно у передбаченому процесуальним законом порядку вирішити питання про залучення до розгляду справи відповідного територіального органу Державної казначейської служби України, а його незалучення до розгляду справи є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів з відповідного органу державної влади.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня 2015 року підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу відділу державної виконавчої служби Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області задовольнити частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 06 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
В.І. Журавель
В.А. Черненко
С.П. Штелик