Рішення

Іменем України

27 травня 2015 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд в складі :

головуючого Малярчука В.В.

при секретарі Зіньковській Н.Д.

розглянувши письмово у відкритому судовому засіданні в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору недійсним та повернення коштів,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору недійсним та повернення коштів, у якому просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 01/14-00450 з додатками від 12 листопада 2014 року укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», а також просить стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в його користь кошти сплачені в розмірі 22030 грн. 00 коп. вартість предмета лізингу, стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в його користь кошти сплачені в розмірі 110000 грн.00 коп. сума лізингу, стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в його користь кошти сплачені в розмірі 6609 грн.00 коп. комісія за передачу ПЛ, стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в його користь кошти сплачені в розмірі 150 грн.00 коп., стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в його користь комісію за прийом платежів згідно тарифів банку в розмірі 176 грн. 24 коп., стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в його користь комісію за прийом платежів згідно тарифів банку в розмірі 880 грн.00 коп., стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в його користь комісію за прийом платежів згідно тарифів банку в сумі 52 грн. 87 коп. та 10 грн. 00 коп., та судові витрати, посилаючись на мотиви викладені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, в якій вказав про те, що позовні вимоги не визнає та заперечує проти задоволення позову, посилаючись на мотиви викладенні в запереченні.

Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов слід задоволити частково, оскільки судом встановлено наступне :

12 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» через представника ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» укладений договір № 01/14-00450 з додатками фінансового лізингу, згідно якого предметом договору є автомобіль.

Відповідно п.1.1 предметом лізингу по даному договору є Hyundai Tucson 2.0 МТ GL в додатку № 3 вказана вартість 220300 грн. 00 коп. Також згідно додатку №2 передбачений авансовий платіж 110150 грн. 00 коп. комісія за передачу ПЛ - 6609 грн. 00 коп., щомісячний платіж 2620 грн. 46 коп.

Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг) або майно спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахування особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин повязаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч.3 ст. 640 Цивільного кодексу України договір який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації.

Відповідно ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такі договори є нікчемними.

Також, в даному випадку, слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 215 Цивільного кодексу України підстави недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 цього кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Те саме вказується в п. 2 ч.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Таким чином, оскільки без нотаріального посвідчення договір лізингу, де однією із сторін є фізична особа повинен бути нотаріально посвідченим, законом визнається нікчемним, а тому є недійсним.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з позовної заяви компанія «АвтоФінанс» відмовилась передавати ОСОБА_1 предмет лізингу з посиланням на те, що договором передбачено сплату 50% від вартості предмету лізингу, а сплачена ОСОБА_1 сума в розмірі 22 030,00 грн. є комісією за організацію та оформлення договору.

На вимогу компанії ОСОБА_1 були здійснені платежі 17 листопада 2014 у розмірі 110 000,00 грн. з зазначенням призначення платежу за автомобіль згідно договору № 01 14-00450, 20 листопада 2014 у розмірі 6 609,00 грн. з зазначенням призначення платежу комісія за передачу 3%, та платіж у розмірі 150,00 грн. з зазначенням призначення платежу згідно договору № 01/14-00450 (копії квитанцій а.с. 23-26).

Таким чином було виконані всі зобов'язання покладені угодою на лізингоодержувача до отримання предмету лізингу, а саме сплачені платежі «Комісія за організацію», «Авансовий платіж» та «Комісія за передачу предмета Лізингу».

Компанія відмовилась виконувати покладені договором Фінансового лізингу № 01/14-00450 зобов'язання з посиланням на те, що у них не має можливості виконати умови договору, а саме придбати предмет лізингу Hundai Tucson 2.0 МТ GL у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. Повернути спалчені договором кошти компанія відмовилась за посиланням на пункт 10.11 Договору.

Однак, посилання відповідача у справі на дані пункти договору 10.11 договору є незаконним, оскільки даний договір є нікчемним (недійсним).

Відповідно до ч. 4 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити визнавши недійсним договір фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» та стягнувши з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 22030 грн. 00 коп. вартість предмета лізингу, стягнувши з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 110000 грн.00 коп. сума лізингу, стягнувши з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 6609 грн.00 коп. комісія за передачу ПЛ, стягнувши з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 150 грн.00 коп., стягнувщи з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 комісію за прийом платежів згідно тарифів банку сплачену по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 176 грн. 24 коп., стягнувши з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 комісію за прийом платежів згідно тарифів банку сплачену по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 880 грн.00 коп., стягнувши з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 комісію за прийом платежів згідно тарифів банку сплачену по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в сумі 52 грн. 87 коп. та 10 грн. 00 коп.

Також слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави.

Керуючись статтями 10, 60, 174, 179 ЦПК України, статті 10, 23, 203, 215, 216, 220, 626, 640, 799, 806, Цивільного кодексу України, п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочину недійсним», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору недійсним та повернення коштів задоволити.

Визнати недійсним договір фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 22030 грн. 00 коп. вартість предмета лізингу.

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 110000 грн.00 коп. сума лізингу.

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 6609 грн.00 коп. комісія за передачу ПЛ.

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 кошти сплачені по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 150 грн.00 коп.

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 комісію за прийом платежів згідно тарифів банку сплачену по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 176 грн. 24 коп.

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 комісію за прийом платежів згідно тарифів банку сплачену по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в розмірі 880 грн.00 коп.

Стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в користь ОСОБА_1 комісію за прийом платежів згідно тарифів банку сплачену по недійсному договорі фінансового лізингу № 01/14-00450 від 12 листопада 2014 року в сумі 52 грн. 87 коп. та 10 грн. 00 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Теребовлянський районний суд.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В.МАЛЯРЧУК