У х в а л а

іменем україни

09 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Одеське шахтоуправління», треті особи: Регіональне відділення фонду державного майна України по Одеській області Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Хмельницький», про визнання ордеру на житлове приміщення недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року заступник прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що прокуратурою Малиновського району м. Одеси під час розгляду колективного звернення мешканців гуртожитку по АДРЕСА_1, виявлені порушення житлового законодавства. Встановлено, що на підставі наказу регіонального відділення Фонду Державного майна України по Одеській області від 30 травня 1995 року № 621, створено ВАТ «Одеське шахтоуправління» та до статутного фонду передано майно, згідно з додатком. Однак, до переліку майна, що підлягає приватизації, не увійшов гуртожиток, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Утримувачем цього гуртожитку до 15 серпня 2013 року залишалось ВАТ «Одеське шахтоуправління» (правонаступником якого є ПАТ «Одеське шахтоуправління»), яке надавало платні послуги житлово-комунального характеру мешканцям гуртожитку. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 15 серпня 2013 року № 300 затверджено акт приймання-передачі до комунальної власності цього гуртожитку, у якому наявні 15 окремих квартир (кімнат), загальною площею 549,8 кв.м. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН» та виданого 15 серпня 2003 року, ВАТ «Одеське шахтоуправління», квартири під № 17 у цьому гуртожитку не існує. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН» Одеській міській раді на нежитлові приміщення першого поверху, загальна площа нежитлових приміщень (кабінетів та коридору) будинку АДРЕСА_1 складає 153,1 кв. м та серед цих приміщень житлового фонду немає. Позивач зазначив, що директором ПАТ «Одеське шахтоуправління» за спільним рішенням адміністрації та профспілкового комітету цього підприємства від 05 вересня 2011 року, видано ордер на житлову площу в гуртожитку гр. ОСОБА_4, а саме: на квартиру № 17, загальною площею 55,5 кв. м, житловою площею 25,5 кв. м, на сім'ю складом з однієї особи. Вважає, що вказаний ордер від 20 грудня 2012 року виданий неуповноваженою на це особою та на підставі рішення органу, який не мав повноважень з розподілу та надання житла у цьому гуртожитку, у зв'язку з чим є недійсним.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08 червня 2015 року, позов заступника прокурора Малиновського району м. Одеси задоволено.

Визнано недійсним ордер на житлове приміщення у гуртожитку від 20 грудня 2012 року, виданий директором ПАТ «Одеське шахтоуправління» на ім'я ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_4 та керівництво ПАТ «Одеське шахтоуправління» не мали права розподіляти майно, яке знаходиться в державній власності, при цьому, ордер не відповідає вимогам закону і виданий на нежитлове приміщення в гуртожитку, яке зазначено як квартира № 17.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 20 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова