10.06.2015 Єдиний унікальний номер 2-3542/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Назаренко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог вказали, що 20 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №97/гр., відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 16800,00 грн. на поточні потреби строком до 19 листопада 2010 року включно з оплатою 24 % річних за користування кредитом.

Повернення кредиту відповідач був зобовязаний здійснювати щомісячно, відповідно до графіку погашення кредиту.

Позивач свої зобовязання за договором виконав, кредит надав, але відповідач належним чином свої зобовязання не виконав, у визначений строк суму кредиту не повернув, внаслідок чого за ним станом на 26.04.2011 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 31164,71 грн. яка складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 16145,52 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 12668,57 грн., штраф за пропуск платежів, за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування в розмірі 2350,62 грн.

Оскільки, добровільно здійснювати погашення заборгованості відповідач не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 31164,71 грн. та судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача за довіреністю ОСОБА_2, не зявилась, про день місце та час проведення судового засідання сповіщена належним чином. Письмово просила справу розглядати за її відсутності.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не зявився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином, що підтверджується почтовими повідомленнями.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 20 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк», яке змінило назву на ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №97/гр., відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 16800,00 грн. на поточні потреби строком до 19 листопада 2010 року включно з оплатою 24 % річних за користування кредитом. (а.с.7-9)

Договір укладений на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності.

Згідно з меморіальним ордером №27825 від 20 листопада 2007 року на виконання умов договору відповідачем ОСОБА_1 було отримано 16800 грн./а.с.11

На підставі п. 3.3.3 кредитного договору відповідач зобовязаний повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами, визначеними договором, не пізніше визначеного терміну договором, повернути всю суму наданих кредитних коштів, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплатити можливі пеню та штраф.

Згідно п.п.4.2-4.3 кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобовязань, передбачених договором, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми кредитних коштів, за несвоєчасне повне або часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми непогашеного кредиту та/або несплачених процентів, строк сплати яких настав.

Однак, в порушення умов договору, ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 26.04.2011 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 31164,71 грн. яка складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 16145,52 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 12668,57 грн., штраф за пропуск платежів, за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування в розмірі 2350,62 грн./а.с.5-6/

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.

В свою чергу згідно кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість перед банком.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідачем заперечується укладання з позивачем кредитного договору №97/гр. від 20 листопада 2007 року.

Згідно вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

За клопотанням відповідача, 13 листопада 2014 року по даній справі ухвалою суду було призначено почеркознавчу експертизу для підтвердження фактів укладання вищевказаного договору та витребувано у позивача оригінал кредитного договору № 97/гр.. від 20 листопада 2011 року, заявку на отримання кредиту від 20.11.2007року від імені ОСОБА_1 та меморіальний ордер №27825 від 20.11.2007 року. Позивачем, були надані оригінали вищезазначених документів суду для проведення дослідження судовим експертом.

Згідно ч.1 ст.146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як вбачається з повідомлення Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз від 20 квітня 2015 року, судовими експертами повідомлено суд про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи у зв'язку з тим, що попередній розрахунок вартості висновку судового експерта до інституту не надійшли.Згідно ухвали суду попередня оплата вартості експертизи покладена на відповідача ОСОБА_1

Відповідно до частини 3,4 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд вважає, що відповідачем не надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували його заперечення щодо позовних вимог, його доказування ґрунтуються лише на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості в розмірі 31164,71 грн.

В силу статті 88 ЦПК України, оскільки вимоги позивача задоволені то з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати у розмірі 311,65 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 527, 530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором №97/гр.. від 20.11.2007 року в сумі 31164,71 грн. яка складається з: заборгованості по кредиту в розмірі 16145,52 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 12668,57 грн., штраф за пропуск платежів, за несвоєчасне погашення кредиту, сплату процентів за користування в розмірі 2350,62 грн.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» судові витрати в сумі 311,65 гривень .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.Г. Остапенко