Справа № 296/4975/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" липня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю: секретаря судового засідання Козловець І.О. ,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 91594,26 грн. боргу, мотивуючи позовні вимоги тим, що 09.10.2014р. позивачка надала відповідачці позику в сумі 4000 дол.США, про що було складено розписку. Відповідачка зобовязалася повертати кошти щомісячно, однак свої зобовязання не виконала та кошти не повернула. Заборгованість відповідачки становить 4000 дол.США, що еквівалентно 91594,26 грн. (за курсом НБУ станом на 28.04.2015р.).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні та у письмовому відзиві заперечили проти доводів та вимог позовної заяви, вказали, що грошова позика в сумі 8000 дол.США відповідачці була надана чоловіком позивачки ОСОБА_3, позивачка при написанні розписки присутня не була. За усною домовленістю між ОСОБА_3 та відповідачкою, остання щомісячно повертала 160-180 дол.США і станом на грудень 2014 року загальна сума повернутих коштів склала 11200 дол.США, що включало суму боргу та відсотки за користування коштами.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, розписки від 09.10.2014р., ОСОБА_1 надала ОСОБА_2 грошову позику в сумі 4000 дол.США (а.с.27). ОСОБА_2 зобовязалася сплачувати кожен місяць отриману суму.

В судовому засіданні відповідачка підтвердила факт написання розписки.

08.04.2015р. позивачка направила відповідачці вимогу про повернення отриманої позики в сумі 4000 дол.США, однак вказана вимога виконана не була (а.с.7).

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачкою отриманих за розпискою коштів в сумі 4000 дол.США, як і відсутні докази неодержання насправді вказаної грошової суми та написання розписки іншій особі, оскільки в самій розписці зазначено, що позика отримана від ОСОБА_1. Крім того, з пояснень відповідачки та її представника вбачається, що договір позики від 09.10.2014р. не оскаржували, а тому останній є чинним та підлягає виконанню.

З огляду на викладене, не приймаються до уваги доводи відповідачки та її представника, що грошова позика в сумі 8000 дол.США відповідачці була надана чоловіком позивачки ОСОБА_3 і станом на грудень 2014 року загальна сума повернутих коштів склала 11200 дол.США, що включало суму боргу та відсотки за користування коштами, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами.

Як роз'яснив Пленум Верховного суду України у п.14 постанови №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня (ч.1 ст.192 ЦК України). У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки 4000 дол.США (що станом на 28.04.2015р. за офіційним курсом НБУ складає 91594,26 грн.) основного боргу підлягають задоволенню, оскільки вони є законними та обґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, 27.04.1955р.н., ІПН НОМЕР_1, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, 16.12.1939р.н., проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, 91594,26грн. боргу та 915,94грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. П. Маслак