Ухвала

іменем україни

14 липня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 16 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Інспекція архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області, Херсонська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання до вчинення певних дій, відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 0,04 га, відповідно до договору купівлі-продажу від 5 серпня 2009 року.

ОСОБА_3 є власником житлового будинку АДРЕСА_2, розташованого на суміжній земельній ділянці площею 0,04 га.

У період з 2012 року і по теперішній час відповідач незаконно перемістив межу, що розділяє суміжні земельні ділянки, шляхом встановлення огороджувальних стовпчиків, внаслідок чого його ділянка зменшилася до 0,0392 га.

Крім того, відповідач здійснив на своїй земельній ділянці самочинне будівництво житлового будинку, що призвело до значних пошкоджень його сараю з підвалом.

Враховуючи наведені обставини, просив зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу огороджувальних стовпчиків по всій довжині земельної ділянки з боку межі з земельною ділянкою по АДРЕСА_2, встановлених вглиб його земельної ділянки, та перенесення огороджувальних конструкцій на межу між земельними ділянками відповідно до плану відводу земельної ділянки від 9 вересня 1976 року згідно із рішенням ВК Суворовської районної ради депутатів трудящих м. Херсона від 13серпня 1976 року № 422/21 на відстань, встановлену за результатами судової будівельно-технічної експертизи, а також зносу самочинно збудованого об'єкту, розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2; для усунення перешкод у користуванні будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 зобов'язати ОСОБА_3 виконати заходи згідно із судово-будівельною експертизою, а саме: провести обстеження ґрунтів основи, фундаментів та конструкцій першого поверху будівель на земельній ділянці АДРЕСА_2 на предмет їх здатності сприймати додаткові навантаження від будівництва та аналізу їх впливу на оточуючі споруди, обстеження провести силами спеціалізованої організації, що має відповідну ліцензію; розробити проект забудови земельної ділянки АДРЕСА_2 з погодженням його в установленому порядку в органах архітектурного та протипожежного контролю; забудову проводити виключно згідно із розробленим проектом; стягнути з ОСОБА_3 на його користь грошові кошти в сумі 16 051 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди, з урахуванням вартості відновлювальних ремонтних робіт, згідно складеного експертом кошторису, та 6 090 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд, із висновком якого погодився й апеляційний суд, застосувавши положення ст. 376 ЦК України, ст. ст. 106, 107, 152, 158, 186 ЗК України, врахувавши роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені, виходив із недоведеності позовних вимог.

При цьому, суди зазначили, що з вимогами про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) позивач до органів місцевого самоврядування не звертався. За відсутності даних щодо встановлення (відновлення) меж між суміжними земельними ділянками встановити факт порушення відповідачем межі, а відтак, і порушення прав позивача на землю неможливо.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильне по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи заявнику зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Інспекція архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області, Херсонська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, зобов'язання до вчинення певних дій, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель