Справа № 329/442/15-ц
Провадження 2/329/276/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року смт. Чернігівка Чернігівський районний суд Запорізької області

в складі: головуючого-судді Поди Н.М.

при секретарі: Сивак В.Г.

за участю прокурора Пирожника Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чернігівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Чернігівської РДА, Бердянська міська рада, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківьких прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просить позбавити його батьківських прав відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивачка посилається на те, що від шлюбу з відповідачем має доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Шлюб між нею та ОСОБА_2 24.12.2012р. розірвано, дитина з жовтня 2012р. проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, не дбає про її стан здоров'я, про забезпечення житлово-побутовими умовами, не турбується про її фізичний та моральний розвиток, ухиляється від її виховання та утримання.

В зв'язку з ти що, батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям своєї дитини, не дбає про її розвиток, не піклується про її виховання, позивачка просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_4 позов підтримали та просили його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву, нотаріально посвідчену, в якій проти позовних вимог не запречував та просив розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи, служби у справах дітей Чернігівської районної державної адміністрації ОСОБА_5 в судовому засіданні просила позов задовольнити.

Представник третьої особи, Бердянської міської ради, як органу опіки та піклування в судове засідення не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог позивачки не заперечував.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника третьої особи, думку прокурора, який не заперечував проти задоволення позовної заяви, вивчивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач, ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується її свідоцтвом про народження (а.с.10).

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 служба у справах дітей Чернігівської РДА та Бердянської міської ради як органу опіки і піклування вважає за доцільне позбавлення його батьківських прав, так як він з дитиною не спілкується, не цікавиться її долею, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, не готує її до самостійного життя, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Між батьком та донькою втрачений будь-який зв'язок.

Оцінюючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 ухиляється від виховання своєї доньки. Дитина після розлучення батьків проживає з матір'ю і в силу ст. 164 Сімейного кодексу України він підлягає позбавленню батьківських прав.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно ч.ч.1-5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України та ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного суду від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до ст.ст. 8,11 Закону України „Про охорону дитинства " кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо.

Відповідно до статей 25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою ВР 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов'язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає необхідним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої доньки, ОСОБА_3 за тими підставами, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до малолітньої доньки, взагалі з нею не спілкується, не проявляє до неї батьківської турботи, постійної матеріальної допомоги не надає, байдуже ставиться до виховання та її долею не цікавиться.

На підставі ст. 183 Сімейного кодексу України з ОСОБА_2 необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 21.04.2015р. і до її повноліття.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166, 183 СК України , суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: служба у справах дітей Чернігівської РДА, Бердянська міська рада, як орган опіки та піклування про позбавлення батьківьких прав та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно його малолітньої доньки, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Бердянськ Запорізької області, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21.04.2015 року до досягнення нею повноліття.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя