АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/4053/2015 Головуючий в 1 інстанції - Матійчук Г.О.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Мараєвої Н.Є.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 від 08.01.2015 року та від 10.02.2015 року на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року про відмову у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про скасування рішення № V-017/2014 від 06.11.2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України та просив скасувати рішення № V-017/2014 від 06.11.2014 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2014 року відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України про скасування рішення № V-017/2014 від 06.11.2014 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2015 року виправлено описку в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2014 року.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 08.01.2015 року та 10.02.2015 року подав апеляційні скарги, в яких просив її скасувати та направити питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

В скарзі посилався на те, що ухвала постановлена з порушення норм процесуального права. Судом не враховано , що позивач звернувся до суду першої інстанції, оскільки начальник Шумського районного управління юстиції роз'яснив йому, що йому необхідно звертатись до Печерського районного суду м. Києва. Крім того, зазначив, що в ухвалі суду була допущена описка.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Як роз'яснено Пунктом 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року , вирішуючи питання про відкриття провадження у справі,суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне ( справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по - друге, суб'єктний склад такого спору ( однією зі сторін у спорі є фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлене законом,суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відмовляючи у відкритті провадження в даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Представляє адвокатуру України у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, у тому числі делегує представників до органів державної влади, Національна асоціація адвокатів України, яка об'єднує усіх адвокатів України та діє через організаційні форми адвокатського самоврядування, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (стаття 45 Закону).

До цих організаційних форм, зокрема, віднесено з'їзд адвокатів України, Раду адвокатів України та ради адвокатів регіонів, Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури та кваліфікаційно-дисциплінарні комісії адвокатури, Вищу ревізійну комісію адвокатури та ревізійні комісії регіонів (стаття 46 Закону).

Відповідно до положень абзацу першого ч. 1 ст. 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури утворюється з метою визначення рівня фахової підготовленості осіб, які виявили намір отримати право на заняття адвокатською діяльністю, та вирішення питань щодо дисциплінарної відповідальності адвокатів.

Згідно з ч. 5 ст. 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури належать: 1) організація та проведення кваліфікаційних іспитів; 2) прийняття рішень щодо видачі свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту; 3) прийняття рішень про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю; 4) здійснення дисциплінарного провадження стосовно адвокатів; 5) вирішення інших питань, віднесених до повноважень кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури цим Законом, рішеннями конференції адвокатів регіону, Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, Ради адвокатів України, з'їзду адвокатів України.

Рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його прийняття до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури або до суду (частина 8 статті 50 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури - колегіальний орган, що діє у системі органів Національної асоціації адвокатів України та є національним органом адвокатського самоврядування, на який Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»покладено завдання розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.

Оскільки функції, з метою реалізації яких діють органи адвокатського самоврядування, визначені статтею 46 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є публічно-правовими, то справи, пов'язані з виконанням цих функцій, зокрема і справи про оскарження рішень кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури належить вирішувати за правилами адміністративного судочинства.

Аналізуючи вказані норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що в даній справі виник публічно-правовий спір із суб'єктом владних повноважень з приводу реалізації його компетенції у сфері управління за делегованими повноваженнями, тобто справа підлягає судовому розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд помилково відмовив у відкритті провадження, оскільки начальник Шумського РУЮ роз`яснив позивачу, що йому необхідно звертатись в Печерський суд м. Києва, колегія не приймає, тому, що таке роз`яснення не може спростувати вищенаведені норми Закону .

Доводи скарги про незаконність ухвали через допущену описку також не ґрунтуються на законі, тому, що виправлення описки підлягає виправленню в порядку ст. 219 ЦПК України, що і було зроблено ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.02.2015 року.

Зміст оскаржуваної ухвали не дає жодних підстав для висновку про те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 від 08.01.2015 року та від 10.02.2015 року відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 12 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: