Справа № 265/6687/15-ц
Провадження № 2/265/2773/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 листопада 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєвої І.М.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором № MRC0GK04000145 від 13.03.2006 року в розмірі 456909,68 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до умов укладеного договору № MRC0GK04000145 відповідач ОСОБА_1 отримав у ПриватБанку кредит у розмірі 108570 грн. на термін до 10.03.2016р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,19 % на місяць, нарахованої від суми непогашеної в строк заборгованості. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 13.03.2006р. був укладений договір поруки № MRC0GK04000145, згідно якого вона прийняла на себе відповідальність по зобов'язанням ОСОБА_1 у повному обсязі, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором. Умови погашення кредиту відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», яка станом на 15.09.2015 року становить - 456909,68 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 91673,79 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 119420,90 гривень, заборгованості по комісії за користуванням кредиту в сумі 34199,90 гривень та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 211615,09 гривень.

У відкрите судове засідання представник позивача Осовалюк М.О., що діє на підставі довіреності, не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. Проти постановлення заочного рішення у справі не заперечувала.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відкрите судове засідання не з'явилися за невідомих суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом оголошення у пресі.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року №1618-IV (зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦПК України), згідно з якими у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (що діє з 01 січня 2004 року, зі змінами та доповненнями) (далі за текстом ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, ч.1 ст.11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема, ч.3 та ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

13.03.2006 року між сторонами укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 108570 грн. на термін до 10.03.2016р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,19 % на місяць, нарахованої від суми непогашеної в строк заборгованості, а також договір поруки, згідно якого ОСОБА_2 прийняла на себе відповідальність по зобов'язанням ОСОБА_1 у повному обсязі, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором.

Умови погашення кредиту відповідачем ОСОБА_1 належним чином не виконувалися, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 15.09.2015 року становить - 456909,68 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 91673,79 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 119420,90 гривень, заборгованості по комісії за користуванням кредиту в сумі 34199,90 гривень та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 211615,09 гривень.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Так, ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 1 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.1 ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 625 цього кодексу передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. При цьому ст.599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Крім того, частиною 2 ст.553 ЦК України встановлено, що порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Частиною 4 ст.559 цього Кодексу встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання не пред'явить вимогу до поручителя.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 порушив умови Кредитного договору, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк», тобто не вносив щомісячні платежі, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість перед позивачем станом на 15.09.2015 року, яка становить 456909,68 грн., у зв'язку з чим суд вважає, що зазначена сума заборгованості підтверджена відповідним розрахунком та підлягає стягненню солідарно з нього та з ОСОБА_2, як поручителя за Договором поруки, в повному обсязі, а тому задовольняє позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк».

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6853,65 грн. та витрати, пов'язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідачів до суду на розгляд справи в сумі 420 грн.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 536, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, остання відома адреса реєстрації якого: АДРЕСА_1, та з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, остання відома адреса реєстрації якої: АДРЕСА_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 49094 місто Дніпропетровськ, вулиця Набережна Перемоги, будинок №50, , рахунок №3111, МФО 305299, заборгованість станом на 15.09.2015 року за кредитним договором № MRC0GK04000145 від 13.03.2006 року в розмірі 456909 (чотириста п'ятдесят шість тисяч дев'ятсот дев'ять) грн. 68 коп., судовий збір у розмірі 6853 (шість тисяч вісімсот п'ятдесят три) гривні 65 копійок та витрати, пов'язані з публікацією оголошення в пресі в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ______________________І.М. Міхєєва