Справа № 359/390/14 Головуючий у І інстанції Величко В. П.
Провадження № 22-ц/780/3872/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 16.07.2015
У Х В А Л А

іменем України

16 липня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лігал Едвайс» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року позивач ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» звернувся до суду із вказаним вище позовом, який мотивував тим, що 12 вересня 2006 року між АКБ «Європейський» та третьою особою ОСОБА_3 було укладено договір № 020-В/02 про надання кредитної лінії з правом відновлення (з послідуючим и змінами і доповненнями), згідно якого позичальник отримав кредит у розмірі 800000 доларів США строком до 11 вересня 2009 року зі сплатою 15 % річних. На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком і відповідачкою ОСОБА_2 15 листопада 2006 року було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку належні їй на праві власності дві земельні ділянки площею по 2,2842 га кожна, розташовані на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області.

Зазначав, що 29 квітня 2009 року між АКБ «Європейський» і ТОВ «Вектор-Прогрес» укладено два договори про відступлення права вимоги за вказаними кредитним договором та договором іпотеки, згідно якого товариство набуло право вимоги за зазначеними вище договорами. 22 листопада 2010 року між ТОВ «Вектор-Прогрес» і АТ КБ «Володимирський» укладено договір про заміну іпотекодержателя (відступлення права вимоги) за договором іпотеки, згідно якого до нового іпотекодержателя перейшли права вимоги до іпотекодавця ОСОБА_2

29 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» і ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено договір № 09/11/50 про відступлення прав вимоги за договором застави майнових прав від 25 серпня 2011 року № 28/ПЮ/09/76/З, відповідно до умов якого до товариства перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним між АКБ «Європейський» і ОСОБА_3. 30 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» і ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено договір про заміну нового іпотекодержателя на наступного (відступлення права вимоги), згідно якого товариство набуло право вимоги за договором іпотеки, укладеним 15 листопада 2006 року між АКБ «Європейський» і ОСОБА_2 Того ж дня між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено додатковий договір до договору відступлення № 09/11/50, відповідно до якого до нового заставодержателя перейшли усі права вимоги за кредитним договором на загальну суму 7 491 855 грн. 13 коп.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на належний відповідачці ОСОБА_2 предмет іпотеки у вигляді двох земельних ділянок площею 2,2842 га кожна (кадастрові номери :09:003:0111, :09:003:0107), розташованих на території Сенківської селищної ради Бориспільського району Київської області, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 7000000 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року у задоволенні позову ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» відмовлено з підстав спливу позовної давності для звернення за захистом права.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 квітня 2015 року задоволено апеляційну скаргу ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс», рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове, яким позовні вимоги товариства задоволено. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором в розмірі 7 491 035,13 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки у вигляді двох земельних ділянок площею 2,2842 га кожна, кадастрові номери :09:003:0111, :09:003:0107, розташованих на території Сенківської селищної ради Бориспільського району Київської області, які належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі державних актів на право власності серії ЯД № 669230 та ЯД № 669221, виданих 6 вересня 2006 року Бориспільським районним відділом земельних ресурсів, шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Після закінчення апеляційного розгляду і скасування рішення суду першої інстанції відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2014 року, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в у задоволенні позовних вимог товариства з підстав їх недоведеності. У скарзі наводить дві підстави незаконності судового рішення, зокрема вказує на відсутність доказів отримання ОСОБА_3 кредиту у 2006 році, бо на її думку не встановлена дата жодного траншу видачі кредитних коштів та відсутній розрахунок заборгованості, що у свою чергу дає підстави для відмови у позові товариства з підстав його недоведеності. Крім того, вказує, що суд всупереч положенням Закону України «Про захист прав споживачів» не застосував строк позовної давності без її заяви, бо отриманий ОСОБА_4 кредит є споживчим.

Колегія суддів розглядає апеляційну скаргу відповідно до правил ст.318 ЦПК України, яка передбачає можливість вирішення скаргипісля закінчення апеляційного розгляду і скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що 12 вересня 2006 року між АКБ «Європейський» і ОСОБА_5 було укладено договір № 020-В/02 про надання кредитної лінії з правом відновлення (з послідуючими змінами і доповненнями), за яким позичальник отримав 800000 доларів США, однак не виконує умови договору щодо погашення кредиту, проте права позивачаТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс», як нового кредитора, захисту не підлягають у зв'язку із пропуском ним встановленого ст.257 ЦК України строку позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав.

Апеляційний суд Київської області, який своїм рішенням від 29 квітня 2015 року скасував рішення суду першої інстанції і ухвалив нове про задоволення позову, керувався тим, що ОСОБА_3 відповідно до договору про надання кредитної лінії з правом відновлення (з послідуючим и змінами і доповненнями) отримав 800000 доларів США, однак не виконує умови договору щодо погашення кредиту. При цьому апеляційний суд прийшов до висновку про відсутність підстав для застосування строку позовної давності за вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судами встановлено, що 12 вересня 2006 року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_3 укладено договір № 020-В/02 про надання кредитної лінії з правом відновлення, відповідно до умов якого Банк надає, при наявності вільних кредитних ресурсів, позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 800 000, 00 доларів США зі сплатою 15 % річних на строк з 12 вересня 2006 року по 11 вересня 2009 року.

14 листопада 2006 року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою внесено зміни до п. 1.2 Договору кредиту, зокрема щодо забезпечення виконання зобовязань шляхом укладення договору іпотеки, за умовами якого в іпотеку передаються земельні ділянки.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 15 листопада 2006 року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку Банку належні їй на праві власності дві земельні ділянки площею по 2,2842 га, розташовані на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, кадастрові номери: :09:003:0111 та :09:003:0107, державні акти від 06 вересня 2006 року серії ЯД № 669230 та серії ЯД № 669221 відповідно, видані Бориспільським районним відділом земельних ресурсів на ім'я ОСОБА_2 Вартість предмета іпотеки 7000000 грн.

01 жовтня 2008 року між АКБ «Європейський» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 2 до договору кредиту, яким встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі 15 % річних до 31 жовтня 2008 року, а з 01 листопада 2008 року 16,75 %.

29 квітня 2009 року між АКБ «Європейський» та ТОВ «Вектор-Прогрес» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого товариство набуло право вимоги за кредитним договором від 12 вересня 2006 року № 020-В/02 та договором іпотеки від 15 листопада 2006 року.

02 листопада 2010 року між ТОВ «Вектор-Прогрес» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір до Кредитного договору № 020-В/02 від 12.09.2006 року, відповідно до умов якого збільшено строк повернення кредиту до 20 листопада 2011 року, а нараховані проценти у розмірі 54670 доларів 27 центів США до 02 лютого 2011 року.

09 листопада 2010 року між між ТОВ «Вектор-Прогрес» та ПАТ КБ «Володимирський» укладено договір про відступлення права вимоги (купівлі-продажу боргових зобовязань) за кредитними договорами, у тому числі і за договором № 020-В/02 від 12.09.2006 року.

22 листопада 2010 року між ТОВ «Вектор-Прогрес» та ПАТ КБ «Володимирський» укладено договір про заміну іпотекодержателя (відступлення права вимоги) за договором іпотеки, відповідно до умов якого до нового іпотекодержателя перейшли права вимоги до ОСОБА_2

23 листопада 2010 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 14 %.

29 грудня 2010 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ОСОБА_3 укладено додатковий договір до кредитного договору про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 16 %. Крім того, згідно даного додаткового договору, сторони домовились, що залишок заборгованості за кредитом у розмірі 800000 доларів США конвертуються у національну валюту за офіційним курсом НБУ.

29 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено договір № 09/11/50 про відступлення прав вимоги за договором застави від 25 серпня 2011 року № 28/ПЮ/09/76/З, згідно з умовами якого до останнього перейшло й право вимоги за кредитним договором від 12 вересня 2006 року № 020-В/02. Вартість предмета іпотеки встановлено у розмірі 7 490 035 грн 13 коп.

30 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено договір про заміну нового іпотекодержателя на наступного (відступлення права вимоги) за договором іпотеки, відповідно до умов якого товариство набуло право вимоги за кредитним договором, додаткових угод до нього та договору іпотеки. Того ж дня між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено додатковий договір до договору відступлення № 09/11/50, відповідно до якого до заставодержателя перешли усі права вимоги за кредитним договором на загальну суму 7491855 грн 13 коп.

Перевіряючи в межах доводів апеляційної скарги висновки суду першої інстанції, колегія суддів вавжає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було вірно встановлено, що позичальник ОСОБА_3 отримав за укладеним кредитним догвором кошти в розмірі 800000 доларів США, які підлягають поверненню.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів отримання ОСОБА_3 кредиту у 2006 році, бо не встановлена дата жодного траншу видачі кредитних коштів, а судом не наведено розрахунку заборгованості за кредитним договором нербгрунтовані. Такі доводи спростовуються наданим розрахунком боргу та випискою з рахунку позичальника ОСОБА_3, з яких чітко вбачається коли і в яких розмірах отримувалися кошти. Наведені докази апелянтом не спростовані.Крім того, такі доводи ОСОБА_2 суперечать неодноразово висловленій позиції позичальника ОСОБА_3, викладені в апеляційних та касаційних скаргах, наявних у справі, де позичальник підтверджує факт отримання ним кредитних коштів в розмірі 800000 доларів США, а заперечує проти позову з інших підстав. Це ж підтверджується фактом укладання додаткових угод та додаткових договорів до кредитного договору щодо строків повернення кредиту та інших умов, в яких підтверджується факт отримання ОСОБА_3 грошових коштів, які також не оспорені позичальником у у судовому порядку та не визнані недійсними.

Безпідставні і доводи апеляційної скарги про необхідність застосування судом при вирішенні спору положень ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняє кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, поскільки дана норма стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і не стосується правил вирішення справи в судовому порядку. Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 листопада 2013 року при розгляді справи № 6-126 цс 13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за споживчим кредитом після спливу позовної давності. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному звязку з самою ч.11 ст.11 зазначеного Закону, стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Аналогічні розяснення містяться у п.31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (в редакції постанови від 7 лютого 2014 року).

Отже при вирішенні даного спору суд прийшов до правильного висновку про необхідність застосування загальних положень ЦК України, які регулюють позовну давність, в тому числі норми, яка вказує на можливість застосування позовної давності лише за заявою сторони, що повністю відповідає принципу змагальності.

Відповідно до положень ст.318 ЦПК України якщо апеляційні скарги на рішення або ухвалу суду першої інстанції були подані в установлені цим Кодексом строки, але надійшли до суду після закінчення апеляційного розгляду справи або коли строки на подання апеляційної скарги у зв'язку з пропущенням їх з поважних причин були поновлені або продовжені і особа, яка подала апеляційну скаргу, не була присутня під час розгляду справи, апеляційний суд розглядає цю скаргу за правилами цієї глави.

Згідно ч.2 цієї статті залежно від обґрунтованості скарги, зазначеної в частині першій цієї статті, суд ухвалює рішення або постановляє ухвалу відповідно до статті 307 цього Кодексу. При цьому за наявності підстав може бути скасовано рішення або ухвалу апеляційного суду.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_2 необгрунтованою і відхиляє її. Також відсутні підстави для скасування рішення апеляційного суду.

При цьому відповідно до положень ст.ст.291, 318 ЦПК України, а також з урахуванням того, що рішення суду першої інстанції скасоване рішенням суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає в ухвалі лише про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: