Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 219/7418/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Букрєй С.П.
Провадження № 22-ц/778/3502/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 29 червня 2013 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.11.2014 року, яке набрало чинності 02.12.2014 року, шлюб між нею та відповідачем розірваний. В період перебування у шлюбних відносинах в сторін 10 листопада 2013 року народилася донька - ОСОБА_5, яка проживає з нею.

Відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги дитині.

Крім того, вважає, що відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України вона має право одержувати аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

На підставі зазначеного просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку. Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 грудня 2014 року, до моменту досягнення дитиною ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17 грудня 2014 року, до моменту досягнення донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьохлітнього віку, тобто до 10.11.2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 243,60 гривень на користь держави.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з нього на утримання дитини ОСОБА_5 аліменти у твердій грошовій сумі 516 грн. щомісячно, в частині стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Справа розглянута у відсутність осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Апеляційний розгляд справи відбувся за відсутності відповідача ОСОБА_3, якому двічі направлялася судова повістка за адресою, вказаною в позовній заяві та в апеляційній скарзі. Проте, ОСОБА_3 ухилявся від отримання судових повісток, що є невиконанням ним обов'язків, встановлених статтею 27 ЦПК України, що свідчить про зловживання відповідачем своїми правами та обов'язками. За таких обставин судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_3 - в силу приписів частини 2 статті 305 ЦПК України .

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 червня 2013 року сторони уклали шлюб.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

Донька сторін ОСОБА_5, народилася 10.11.2013 року, проживає з матір'ю, яка не працює по догляду з дитиною до досягнення нею трьохрічного віку.

Відповідач не надає коштів на утримання дитини та позивачки.

Рішення суду відповідає ч. 1 ст. 12 ЦК України, за якою особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, що відповідає вимогам ст. 31 ЦПК України.

На підтвердження факту визнання позовних вимог у повному обсязі відповідач подав до суду першої інстанції власноручну заяву про визнання позову як в частині стягнення аліментів по 1/4 усіх видів доходів на утримання малолітньої дитини до її повноліття, так на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку (а.с.20).

Частиною 4 ст. 174 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання позову відповідачем не суперечило закону і не порушувало права, свободи чи інтереси інших осіб та у зв'язку з наявністю законних підстав суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позову.

Суд правильно визначив, що правовідносини, що виникли, регулюються ст. ст. 180, 182, 183 СК України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері, батька; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд правильно керувався ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України, за якими дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Обставина власноручного складення цієї заяви та подання її до суду першої інстанції не заперечується відповідачем.

Довід апеляційної скарги про те, що він вважав, що буде сплачувати аліменти на утримання дитини та дружини в у розмірі 650 гривень колегія суддів вважає неприйнятними, оскільки за змістом заяви відповідача про визнання позовних вимог в повному обсязі ОСОБА_3 погодився сплачувати аліменти на дочку та дружину саме по ? частки від заробітку а не у визначеній сумі - 650 гривень.

Довід апеляційної скарги про те, що на теперішній час він не має постійної роботи, не підтверджується відповідачем (довідкою з Центру зайнятості), не спростовує висновків суду, а є підставою для звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 02 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: