Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/1565/15 Головуючий у 1-й інстанції Кущ Т.М.
Суддя-доповідач Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Спас О.В.

Суддів Полякова О.З

Бабак А.М.

При секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" та ОСОБА_3 на рішення Розівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, -

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ТОВ "Прогрес" про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі, який згодом уточнила.

В обґрунтування позову зазначала, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка розташована на території Карло-Лібкнехтовської сільської ради Розівського району Запорізької області площею 6,7899 га.

В квітні 2009 року вона домовилась з відповідачем про укладання договору оренди належної їй земельної ділянки строком на 10 років. В зв'язку зі складним матеріальним станом вона поставила умову передачі паю в оренду отримання орендної плати авансом в розмірі 15000 грн.

02 червня 2009 року за видатковим касовим ордером вона отримала 4 000 грн. орендної плати за 2009 рік.

06 липня 2009 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, який було зареєстровано 18.09.2009 року.

16 липня 2009 року представник відповідача Голуб Т.А. видала ій 11000 грн. в рахунок майбутньої орендної плати, на підтвердження чого вона надала розписку. Того ж дня вона надала довіреність на ім'я Голуб Т.А., якою уповноважила останню отримувати орендну плату за договором та при необхідності укласти новий договір.

Після звернення до Відділу Держземагенства у Кийбишевському районі з проханням видати їй екземпляр договору оренди, їй стало відомо, що договір укладено строком на 49 років.

02 жовтня 2012 року вона скасувала довіреність видану на ім'я Голуб Т.А.

20 березня 2013 року вона звернулась з письмовою заявою виплатити заборгованість по орендній платі за останні роки з урахуванням індексації.

Листом від 25.03.2013 року відповідач надав розрахунок орендної плати та повідомив, що вона нібито отримала 15500 грн. в липні 2009 року за розпискою. Крім того, було зазначено, що вона має заборгованість перед ТОВ "Прогрес" в розмірі 5813,17 грн. Проте дані факти не відповідають дійсності.

06 серпня 2014 року вона знову направила відповідачу повідомлення про виплату заборгованості по орендній платі та припинення дії договору оренди.

04 вересня 2014 року вона отримала відповідь, що порушень з боку ТОВ "Прогрес" не має, розрахунок здійснюється у встановленому порядку.

Враховуючи вищевикладене просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки від 06.07.2009 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ "Прогрес"; стягнути з ТОВ "Прогрес" на її користь заборгованість по орендній платі в розмірі 4308,89 грн.; зобов'язати відповідача передати ОСОБА_3 належну їй земельну ділянку загальною площею 6,7899 га, розташовану на території Карло-Лібкнехтовської сільської ради Розівського району Запорізької області; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Прогрес" на користь ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі за 2013 рік в сумі 3714,74 грн.; пеню за невнесення орендної плати у строки визначені договором, в сумі 731,35 грн.; три відсотки річних від простроченої суми за порушення грошового зобов'язання в сумі 108,39 грн. та судові витрати в сумі 114,73 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в сумі 243,60грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ "Прогрес" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду змінити, задовольнити позов частково, стягнути з ТОВ "Прогрес" на користь ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі за 2013 рік в сумі 435,06 грн., пеню за невнесення орендної плати в строки, визначені договором, в сумі 85,65 грн.; три відсотки річних від простроченої суми за порушення грошового зобов'язання в сумі 12,69 грн. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи згідно державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 від 06 липня 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №302. ОСОБА_3 (дівоче прізвище - ОСОБА_3) є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 6.7899 га. яка розташована на території Карл -Лібкнехтівської сільської ради Розівського району Запорізької області (ас.7.8.9-11).

06.07.2009 року ОСОБА_3 уклала з ТОВ " Прогрес" договір оренди земельної ділянки, за яким вищевказану земельну ділянку передала орендарю в користування терміном на 49 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Договір оренди зареєстровано у Розівському відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства "Центр Державною земельного кадастру", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 18 вересня 2009 року за відповідним номером (ас. 12-15.104-111).

Відповідно до п. п..9.11 договору орендар за користування земельною ділянкою зобов'язався щорічно / за період з 10 вересня по 31 грудня поточного року / , виплачувати орендодавцю орендну плату в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.е.12.104).

Розмір орендної плати сторонами не переглядався.

Згідно до ч.ч.1 ,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того ,на що вона розраховувала при укладенні договору.

За положеннями ч. І ст.32 Закону У країни "Про оренду землі" (далі - Закону), який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду, зокрема в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25 Закону, та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України, іншими законами України.

Стаття 141 ЗК України визначає систематичну несплату орендної штати як одну з підстав припинення права користування земельною ділянкою.

Згідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 грудня 2012 року у справі №6-146цс12 визначено, що за змістом сгст.13,21,24,32 Закону України "Про оренду землі", ст. 141 ЗК України договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.

Звернувшись до суду з позовом, ані в позовної заяві , ані під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачкою не визначено саме за яки роки вона вважає їй не була виплачена орендна плата.

За матеріалами справи у 2009 році орендар ТОВ "Прогрес" сплатив орендодавцю ОСОБА_3 на її прохання грошові кошти на загальну суму 15000 грн. (без врахування утриманого податку з доходів фізичних осіб). Відповідно до видаткового касового ордеру від 02 червня 2009 року частина грошових коштів в сумі 4000 грн. була сплачена орендарем до часу укладення договору оренди земельної ділянки, и ньому сторони дійшли зголи з цього питання та зазначили призначення платежу як "за оренду земельного паю 2009 рік". За видатковим касовим ордером віл 03 грудня 2009 року орендодавець ОСОБА_3 отримала грошові кошті в сумі 11 000 грн. як "аванс орендної плати за землю" (а.с.25,50).

Районний суд розглянувши справу, вірно встановивши характер спірних правовідносин обґрунтовано прийшов до висновку ,що внесена орендарем ТОВ "Прогрес" згідно видаткового касовою ордеру від 03 грудня 2009 року орендна плата за землю в розмірі 11000 грн. як "аванс орендної плати за землю" охоплює період, який починається з 2010 року .

За період 2010-2013 роки орендар ТОВ "Прогрес" повинен був внести орендну плату (без врахування утриманого податку з доходів фізичних осіб) в розмірі 14714 грн. 74 коп., що підтверджується розрахунком відповідача від 29 жовтня 2014 року №658 (ас.49), і тому вірно прийшов до висновку ,що станом на 01 січня 2014 року ТОВ Прогрес" має перед ОСОБА_3 заборгованість за 2013 рік у розмірі 3714 грн..74 коп. ,яка підлягає стягненню з відповідача.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розу процентів не встановлений договором або законом.

За п.14 договору оренди землі між сторонами передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки визначені договором, справляється пеня у розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення ,включаючи день оплати.

Районний суд , вірно пославшись на порушення відповідачем строку виконання зобов"язання по сплаті орендної плати правомірно стягнув з відповідача три проценти річних від простроченої суми за період з 01 січня 2014 року по 21 грудня 2014 року в розмірі 108 грн. 39 коп . та пеню сумі 731 грн. 35 коп..

Апеляційним судом не приймається до уваги розрахунок вказаних сум наданий апелянтом ТОВ " Прогрес" як такий ,що зроблений без будь якого нормативного обґрунтування.

Суд першої інстанції надавши належну оцінку доказам по справі та з урахуванням вимог ст. ст. .22,24,32 Закот ст.141 ЗК України, ст.651 ЦК України правомірно дійшов висновку про недоведеність позивачем системності порушень з боку відповідача умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати, яка б могла бути підставою для розірвання договору згідно чинного законодавства.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення ,невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Тому посилання позивачки на нібито домовленість з відповідачем щодо строку дії договору протягом 10 років замість 49 років як зазначено в договорі не можуть бути підставою для розірвання договору, а з вимогами про визнання недійсним договору в цієї частині в судовому порядку вона не зверталася.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст.307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Розівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року у цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: