Справа № 442/5019/14 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/783/662/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Копняк С.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: представник позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Дрогобицького міського відділу Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про втрату права користування житлом та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Дрогобицького міського відділу Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області про втрату права користування житлом та зняття з реєстрації задоволено; визнано ОСОБА_5 (ід. код НОМЕР_1), 1939 року народження такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, зі зняттям її з реєстрації за вказаною адресою; вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_3. В апеляційній скарзі покликаються на його незаконність, необґрунтованість, на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норма матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не дав належної правової оцінки що відповідач представив оригінал права власності на нерухоме майно загальною площею 75,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а позивач жодного разу не представив оригінал права власності на об"єкт нерухомості. Також суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначає, що 02.09.2008 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір, на забезпечення якого був укладений іпотечний договір між тими самими сторонами, однак відповідач в судовому засіданні стверджував, що не укладав іпотечного договору з ПАТ "Дельта Банк", більше того ОСОБА_8 не укладав кредитного договору. Вказує, що позивач жодним чином не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу свої вимог, а саме що відповідач укладав з ПАТ "Дельта банк" іпотечний договір. Крім того, апелянт посилається на ст. 1 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті" відповідно до якої не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечень, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_3 та ПАТ "Дельта Банк" було укладений іпотечний договір, за яким предмет іпотеки - будинок АДРЕСА_1, забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором від 02.09.2008 року, укладеним між іпотекодержателем та ОСОБА_8.

Як вбачається з матеріалів справи дане іпотечне майно перейшло у власність банку згідно з свідоцтвом, виданим 07.05.2014 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Теплою М.Ю. за реєстровим № 231. Право власності на об"єкт зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за НОМЕР_2.

Як вбачається з договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.07.2014 року, такий укладено між ПАТ "Дельта Банк", як "Продавцем" та ОСОБА_4, як "Покупцем". Згідно з умовами договору, Продавець продав, а Покупець за оплату прийняв на відповідних умовах житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0710 га, розташовану за цією ж адресою.

Таким чином, задовольняю позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_4 придбала на законних підставах спірний будинок.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_4 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, номер 386, виданого 01.07.2014 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_10

Як вбачається з довідки 32201 від 27.06.2014 року, виданої КП "Житлово-експлуатаційне об'єднання" по АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_3, склад сім'ї - 1 чоловік.

Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.

Зокрема, відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Крім того, посилання апелянта на ст. 1 ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року колегія суддів відкидає як необґрунтовані так як ОСОБА_3 втратила право власності на даний будинок ще у травні 2014 року.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Висновки суду першої інстанції достатньо вмотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи. Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарг висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для зміни, скасування рішення суду не вбачає.

Таким чином, на підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

С.М. Копняк