Справа № 323/2244/15-ц
01.09.2015 м. Оріхів
Оріхівський районний суд Запорізької області в складі головуючого судді А.А.Шудрик, при секретарі О.Д.Безштанківській, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до територіальної громади м. Оріхів в особі Оріхівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що у жовтні 1994 року між позивачем і ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості про купівлю-продаж житлового будинку із тамбуром (літ. «А», «а» в плані) з господарсько-побутовими будівлями: літня кухня (літ.Б в плані), сарай (літ. В в плані), убиральня (літ. Г в плані), погріб (літ. «гі-г» в плані), по пров. Громадянському,8, в м. Оріхів, Запорізької області.
На підтвердження укладеної угоди ОСОБА_1 було сплачено під розписку 15000000 (п'ятнадцять мільйонів) на той час крб., а також 19.10.1994р. була надана розписка на право володіння будинком
Після виконання зобов'язань покупця ОСОБА_2 передала позивачу ключі від будинку і він фактично став володіти ним. На даний час позивач добросовісно та безперервно володіє та відкрито користуєтьсь даним будинком та земельною ділянкою, доглядає за ним та утримує його, постійно робить в ньому поточний ремонт.
Після цього ОСОБА_2 поспішно виїхала до Москви, де вона мала житло, потім захворіла та раптово померла. Тому у позивача не було можливості укласти договір купівлі-продажу.
Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок із тамбуром (літ. «А», «а» в плані) з господарсько-побутовими будівлями: літня кухня (літ.Б в плані), сарай (літ. В в плані), убиральня (літ. Г в плані), погріб (літ. «п-г» в плані), по пров. Громадянському,8, в м. Оріхів, Запорізької області.
У судовому засіданні позивач на позовних вимогах наполягає.
Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, про розгляд справи без їх представника.
Суд, заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно, а частина 4 цієї ж статті вказує що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Згідно п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 7.02.2014 року відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється Земельним кодексом України, зокрема статтею 119.
П. 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ.
Як вбачається із матеріалів справи, 19 жовтня 1994 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 розписку, в якій зазначено, що вона взяла в борг в позивача по справі 15000000 (п'ятнадцять мільйонів) на той час крб. (а.с.15).
19 жовтня 1994 року ОСОБА_3 надала ОСОБА_1 розписку здійснювати на правах власника нагляд за домоволодінням за адресою: провул. Громадянський, 8 ,м. Оріхів, Запорізької області, що належить їй на праві власності (а.с.16).
ОСОБА_3 померла 06 травня 1995 року, що підтверджується записом акту про смерть №124 від 13 травня 1995 року (а.с.37).
В судовому засіданні позивач пояснив, що з 1994 року володіє житловим будинком за адресою: провул. Громадянський, 8, м. Оріхів, Запорізької області, безперервно користується. 16 серпня 2013 року Комунальним підприємством «Імпульс» Пологівської районної ради Запорізької області було виготовлено технічний паспорт на житловий будинок (Житловий будинок літ. «А», Тамбур літ. «а», Літня кухня літ. «Б», Сарай літ. «В», Убиральня літ. «Г», Погріб літ. «п-г», Паркан -1.2, Ворота-3 (а.с.17). Однак зареєструвати своє право власності на цей будинок в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу не може.
Також той факт, що ОСОБА_1 володіє житловим будинком за адресою: провул. Громадянський, 8 ,м. Оріхів, Запорізької області , та користується ним, підтвердили у судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які проживали тимчасово в цьому будинку з дозволу ОСОБА_1, як квартиранти.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивач добросовісно заволодів спірним будинком, володіє ним з 1994 року відкрито та безперервно, здійснює його утримання, сплачує комунальні послуги. Власник спірного майна помер, тобто у такого майна відсутній власник.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого права, яке у відповідності до вимог ст. 20 цього кодексу особа здійснює на свій розсуд, а стаття 16 Цивільного кодексу визначає способи захисту цивільних прав, одним з яких є визнання відповідного права.
Відповідно до статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
За таких обставин, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на нерухоме майно - житловий будинок по провул. Громадянський, 8 ,м. Оріхів, Запорізької області.
Керуючись ст.ст. 15, 57-60, 208-209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 344 ЦК України,-
Позовну заяву ОСОБА_1 до територіальної громади м. Оріхів в особі Оріхівської міської ради про визнання права власності на житловий будинок, задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № НОМЕР_1, право власності на житловий будинок із тамбуром (літ. «А», «а» в плані) з господарсько-побутовими будівлями: літня кухня (літ.Б в плані), сарай (літ. В в плані), убиральня (літ. Г в плані), погріб (літ. «п-г» в плані), по пров. Громадянському,8, в м. Оріхів, Запорізької області.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_6