АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

при секретарі Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюпредставника ОСОБА_1 за договором - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», третя особа: ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 760/5407/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9360/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», в якому просив стягнути з відповідача 24 384,82 грн. страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП та 243,85 грн. витрат по сплаті судового збору.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є власником автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1. 01 квітня 2014 року в м. Києві на проспекті М. Бажана - метро «Славутич» сталася дорожньо-транспортна пригода за участі його автомобіля, під керуванням водія ОСОБА_6, та автомобіля марки «Isuzu», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат», під керуванням водія ОСОБА_7 Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси щодо відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров'ю та майну потерпілих внаслідок експлуатації автомобіля «Isuzu» були застраховані у ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ». 01 квітня 2014 року апелянт подав до страхової компанії заяву про настання страхової події та заяву про виплату страхового відшкодування. За замовленням відповідача експерт ОСОБА_8 провів автотоварознавче дослідження його пошкодженого автомобіля та визначив вартість заподіяної йому майнової шкоди, яка складає 24384,82 грн. 07 травня 2014 року він подав відповідачу заяву щодо виплати або доплати страхового відшкодування, в якій зазначив банківські реквізити для отримання страхового відшкодування, проте відповідач не виплатив йому страхове відшкодування, у зв'язку із чим він звернувся до суду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 за договором - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказував, що суд першої інстанції, при ухвалені рішення, не взяв до уваги, що відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності регулюються спеціальним законом - ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до п.1.4, ст.1 якого особи, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Так як працівник ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» - ОСОБА_9 передав ОСОБА_7 керування автомобілем «Isuzu» у відповідності до ПДР, то останній правомірно заволодів транспортним засобом, а тому, згідно вказаної норми права, він є особою, відповідальність якої була застрахована. На думку апелянта, суд першої інстанції неправомірно не застосував вказану норму права, яка підлягала застосуванню у спірних правовідносинах.

У судовому засіданні ОСОБА_1, його представник ОСОБА_2 та представник ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» Павлюченко Л.О. апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Представник ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» Купрієнко С.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 01 квітня 2014 року в м. Києві на проспекті М. Бажана, біля станції метро «Славутич» сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить позивачу, та автомобіля марки «Isuzu», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належав ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат», під керуванням водія ОСОБА_7

Постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 25 квітня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 5).

На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди майнові інтереси щодо відшкодування шкоди, заподіяною життю, здоров'ю та майну потерпілих внаслідок експлуатації автомобіля «Isuzu» були застраховані у ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (а.с. 40).

Колегією суддів також встановлено, що на замовлення ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було проведено експертне автотоварознавче дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen Caddy», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, висновком якого №212/14 від 11 квітня 2014 року було встановлено, що вартість матеріального збитку власнику вказаного автомобіля складає 24 384,82 грн. (а.с.8-18)

25 червня 2014 року, на заяву ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди завданої ДТП, остання надала відповідь про відсутність можливості здійснити ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування, у зв'язку із тим, що будь яких правовідносин з ОСОБА_7 у страхувальника не встановлено. (а.с.19)

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ст.1172 ЦК України та, посилаючись на Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», виходив з того, що оскільки винний в ДТП ОСОБА_7 не перебував у трудових відносинах із страхувальником - ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат», то у страховика - ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» не виникло обов'язку перед позивачем по виплаті страхового відшкодування.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався положенням ч.1 ст. 1172 ЦК України, відповідно до якого юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Проте правовідносини, які склалися, регулюються спеціальним законодавчим актом - Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, а тому саме його положення треба застосовувати для їх вирішення.

Так, згідно статті 5 Закону, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Пунктом 1.4 статті 1 Закону визначено, що особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно пункту 1.7 статті 1 Закону, забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки «Isuzu», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, є забезпеченим транспортним засобом, оскільки зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а саме у полісі № АС/8210254. (а.с.40)

Як встановлено у судовому засіданні та ніким не оспорюється, працівник страхувальника ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат» - ОСОБА_9 передав керування вказаним автомобілем ОСОБА_7 Крім того сам ОСОБА_9 під час ДТП знаходився у автомобілі поруч з ОСОБА_7

Передача керування відбулася у відповідності до пункту 2.2 ПДР, відповідно до якого власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, а тому ОСОБА_7 правомірно заволодів транспортним засобом, адже матеріали справи не містять даних, які б поставили це під сумнів, у відповідності до пункту 1.4 статті 1 Закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що водій ОСОБА_7 правомірно керував забезпеченим транспортним засобом - автомобілем марки «Isuzu», який на момент дорожньо-транспортної пригоди належав ТОВ «Білоцерківський молочний комбінат», та є особою відповідальність якої застрахована згідно полісу № АС/8210254, а тому у страховика - ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» виникли обов'язки перед позивачем по виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, апеляційні вимоги є обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Таким чином, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 2 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 за договором - ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 24 384 гривні 82 копійок страхового відшкодування шкоди та 243 гривні 85 копійок на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді