Дата документу 08.07.2015
Справа № 334/4112/15-ц
Провадження № 2/334/2127/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

08 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -

ВИРІШИВ:

У травні 2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, свої вимоги мотивує тим, що з 05.11.2004р. вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

На підставі договору дарування, укладеного між позивачкою і ОСОБА_3 24.12.2010р. позивачка придбала квартиру АДРЕСА_1.

На теперішній час у вказаній квартирі зареєстровані позивачка, її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також чоловік ОСОБА_2.

У жовтні 2012 року відповідач забрав свої речі та документи та виїхав із квартири, з того часу в спірні квартирі не проживає, його місце перебування не відоме.

Реєстрація відповідача у належній позивачці квартирі перешкоджає позивачці у повній мірі здійснювати всі права власника по володінню, користуванню та розпорядженню житлом, в оформленні субсидії, є для позивача тягарем додаткових матеріальних витрат у звязку з безпідставним нарахуванням вартості комунальних послуг.

З наведених підстав позивач просить з метою усунення перешкод у користуванні власністю визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою та зняти з реєстраційного обліку, з посиланням на ст.ст. 391, 405 ЦК України.

У судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позову, просить його задовольнити, не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст.ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Власник майна, як зазначено у статті 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_5 і ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.11.2004р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ЖС №010221.

За нотаріально посвідченим договором дарування від 24.12.2010р. ОСОБА_5 придбала у власність квартиру АДРЕСА_2, яка згідно ст. 57 Сімейного кодексу України є особистою приватною власністю дружини.

Згідно довідки МКП «Основаніє» №1220 від 19.05.2015р. у вказаній квартирі зареєстровані позивачка, її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та чоловік ОСОБА_2.

Згідно акту №122 від 19.05.2015р. про фактичне проживання громадян, які мешкають у житлових приміщеннях, що є обєктом приватної власності, ОСОБА_2 не мешкає у квартирі АДРЕСА_2за адресою м. Запоріжжя з жовтня 2012 року. Реєстрація місця проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою підтверджується також довідкою обласного адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Запорізькій області.

Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (частина перша статті 405 ЦК).

Як вказує позивачка, підтверджується матеріалами справи і не спростовано відповідачем, з жовтня 2012 року ОСОБА_2 виїхав з квартири і не проживає у ній до теперішнього часу. Тобто, відповідач відмовився від права користування майном позивача у добровільному порядку. Докази, які б свідчили про те, що позивачка перешкоджає відповідачу користуватися спірним житловим приміщенням, в матеріалах справи відсутні.

За положеннями ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Таким чином, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 відмовився від права користування майном позивача, понад один рік без поважних причин відсутній за місцем реєстрації, суд дійшов до висновку, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою №12 в будинку №3 по вул. Щасливій у м. Запоріжжі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна Т. Ф.