АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц/791/641/15 Головуючий в суді І - ій інстанції: Булах Є.М.
Категорія: 32 Доповідач: Базіль Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 25 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Базіль Л.В.

Суддів: Прокопчук Л.П.

Полікарпової О.М.

при секретарі: Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю „Меблеві технології" на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 29 грудня 2014 року ухваленого у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Меблеві технології" до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Меблеві технології" звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 21 січня 2010 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу до товариства на посаду комірника згідно наказу №02-к від 21.01.2010 року. В цей же день між сторонами було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Згідно з наказами директора товариства від 17.02.2014 року №17-02-і ; від 19.02.2014 року № 19-02-і; від 20.02.2014 року №20-02-і; від 21.02.2014 року №21-02-і; від 22.02.2014 року № 22-02-і; від 24.02.2014 року №24-02-і; від 25.02.2014 року №25-02-і; від 26.02.2014 року №26-02-і; від 28.02.2014 року № 28-02-і з метою забезпечення повноти та достовірності відображення даних щодо обліку товарно - матеріальних цінностей у періоди з 18 лютого по 18 лютого 2014 року; з 20 лютого 2014 року по 20 лютого 2014 рік; з 21 лютого 2014 рік по 21 лютого 2014 рік; з 22 лютого по 22 лютого 2014 рік; з 23 лютого 2014 рік по 23 лютого 2014 рік; з 25 лютого 2014 рік по 25 лютого 2014 рік; з 26 лютого 2014 рік по 26 лютого 2014 рік; з 27 лютого 2014 рік по 27 лютого 2014 рік; з 01 березня 2014 рік по 02 березня 2014 рік було проведено інвентаризацію матеріальних цінностей по групі товару „Ручний інструмент". За результатами проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей були складені акти перевірки. У результаті проведеної інвентаризації було виявлено недостачу, яка утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачкою своїх трудових обов'язків щодо збереження товарно-матеріальних цінностей, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 160081 грн. 09 коп.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29 грудня 2014 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю „Меблеві технології" відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю „Меблеві технології" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ „Меблеві технології" шкоду, спричинену внаслідок неналежного виконання обов'язків в сумі 160081 грн.09 коп. та судові витрати.

ОСОБА_3 в письмових запереченнях на апеляційну скаргу її доводів не визнала, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, ОСОБА_4, представника відповідача, адвоката, ОСОБА_5, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності вини відповідача у виникненні недостачі товарно матеріальних цінностей.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, вважає, що він ґрунтується на встановлених судом обставинах справи та відповідає закону.

Згідно ч.1 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29 грудня 1992 року (зі змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» роз'яснено, що суд має з'ясувати якими неправомірними діями заподіяно шкоду, і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди, в чому полягала його вина, в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду, чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала на ТОВ „Меблеві технології" на посаді комірника.

21.01.2010 року між відповідачкою та ТОВ „Меблеві технології" було укладено договір про повну індивідуальну відповідальність. Зазначений факт сторони не оспорювали, що відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не потребує доказування. При цьому судом встановлено, що відповідачка належить до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України укладаються договори про повну матеріальну відповідальність.

Згідно з наказами директора товариства від 17.02.2014 року №17-02-і ; від 19.02.2014 року № 19-02-і; від 20.02.2014 року №20-02-і; від 21.02.2014 року №21-02-і; від 22.02.2014 року № 22-02-і; 24.02.2014 року №24-02-і; від 25.02.2014 року №25-02-і; від 26.02.2014 року №26-02-і; від 28.02.2014 року № 28-02-і з метою забезпечення повноти та достовірності відображення даних у періоди з 18 лютого по 18 лютого 2014 року; з 20 лютого 2014 року по 20 лютого 2014 рік; з 21 лютого 2014 рік по 21 лютого 2014 рік; з 22 лютого по 22 лютого 2014 рік; з 23 лютого 2014 рік по 23 лютого 2014 рік; з 25 лютого 2014 рік по 25 лютого 2014 рік; з 26 лютого 2014 рік по 26 лютого 2014 рік; з 27 лютого 2014 рік по 27 лютого 2014 рік; з 01 березня 2014 рік по 02 березня 2014 рік було проведено інвентаризацію матеріальних цінностей по групі товару „Ручний інструмент". За результатами проведення інвентаризації товарно-матеріальних цінностей згідно актів по результатам інвентаризації від 18.02.2014 року встановлено нестачу товару на суму 48442 грн.85 коп.; від 20.02.2014 року на суму 549 грн.75 коп.; від 21.02.2014 року на суму 211 грн.00 коп.; від 22.02.2014 року на суму 10370 грн. 85 коп.; від 23.02.2014 року на суму 8370 грн. 93 коп.; від 25.02.2014 року на суму 335 грн. 60 коп.; від 26.02.2014 року на суму 1159 грн. 30 коп.; від 27.02.2014 року на суму 539 грн.95 коп.; від 01 - 02.03.2014 року на суму 90100 грн. 86 коп., а всього на суму 160081 грн.09 коп.

Причини утворення недостачі товару в актах не зазначено.

Відповідачка заперечуючи проти позовних вимог покликалася на ту обставину, що позивачем не було створено усіх необхідних умов для виконання нею своїх обов'язків, оскільки матеріальні цінності, які передавалися їй на зберігання приймали і інші комірники, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які також мали доступ до складу, де зберігались товарно матеріальні цінності, крім того ці працівники відбирали і видавали товар замовникам згідно видаткових накладних. Передача товарно матеріальних цінностей від одного комірника іншому не здійснювалася.

Зазначені факти підтверджені свідченнями свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, наданими ними в ході апеляційного розгляду справи. Крім того, вказані свідки пояснили, що доступ до товарно матеріальних цінностей, які їм передавалися на зберігання мали інші працівники товариства, оскільки в приміщеннях складу №5 зберігалися товарно матеріальні цінності інших груп товару.

Викладені обставини представником відповідача не спростовані належними та допустимими доказами, як в суді першої інстанції, так і в ході апеляційного розгляду справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд встановив відсутність вини відповідачки у недостачі товарно матеріальних цінностей, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов'язків.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апелянта про те, що недостача матеріально цінностей виникла внаслідок не дбайливого ставлення відповідачки до переданих їх на збереження матеріальних цінностей, та не вжиття нею заходів до запобіганню збитків, неналежне ведення обліку, руху матеріальних цінностей, оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження даних фактів. Лише сам факт недостачі матеріальних цінностей не є підставою для покладення на відповідачку матеріальної відповідальності.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Меблеві технології" відхилити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 29 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: