Справа № 459/1383/15 Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І.
Провадження № 22-ц/783/4882/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представника ПАТ «Львівобленерго» Мелешко Л.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Львівобленерго» про відкриття проведення на адміністрацію у відмові в перерахунку плати за користування електроенергією з подальшим скасуванням оплати, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ВАТ «Львівобленерго» про відкриття проведення на адміністрацію у відмові в перерахунку плати за користування електроенергією з подальшим скасуванням оплати, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Вказане рішення суду оскаржила ОСОБА_3. В апеляційній скарзі, посилається на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, на порушення судом норм процесуального права та на неправильне застосування норм матеріального права, постановлення рішення без повного і всебічного з'ясування обставин справи, без належної оцінки всіх доказів.

Апелянт вказує на те, що тривалий час звертається до судових органів щодо неправомірних дій комунального підприємства ВАТ «Львівобленерго» щодо незаконного нарахування їй боргу за споживання електроенергії, оскільки вона та члени її сім`ї, як інваліди, звільнені від такої оплати. Стверджує, що такі дії відповідача обмежують її конституційні права та свободи та є дискримінаційними по відношенню до неї, як інваліда. Вказує на те, що основним доказом на підтвердження її позовних вимог є медичні документи та посвідчення інваліда, які, на її думку підтверджують звільнення її від оплати за користування електричною енергією. Апелянт вважає, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин законодавство України, яке звільняє її від оплати за спожиту електроенергію, та необґрунтовано відмовив у відшкодуванні моральної шкоди. Просить вказане рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 68-79).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ «Львівобленерго» Мелешко Л.О. в заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення скарг.

Згідно зі ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та безспірно встановлено судом перої інстанції, позивач ОСОБА_3 та члени її сім`ї ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають за адресою: АДРЕСА_1. При цьому позивач ОСОБА_3 є інвалідом 1 групи, а її онука ОСОБА_6 - інвалідом 3 групи з дитинства (а.с.5,6).

Судом встановлено також, що 16.12.2014 року ОСОБА_3 звернулася з письмовою заявою до адміністрації комунального підприємства ПАТ «Львівобленерго» з проханням провести перерахунок незаконного нарахування по сплаті послуг за електроенергію з серпня 1997 року (так як з того часу і по сьогодні, в квартирі АДРЕСА_1 проживає двоє осіб-інвалідів) (а.с.12).

Повідомленням ПАТ «Львівобленерго» від 19.12.2014 року № 224-037 позивачу у задоволенні її заяви від 16.12.2014 року було відмовлено через відсутність правових підстав для безоплатного постачання електроенергії (а.с.13).

Звернувшись до суду з вказаним позовом, та ставлячи вимогу про відкриття проведення на адміністраціюкомунального підприємства ВАТ«Львівобленерго» за цивільним кодексом, як це зазначено в її позовній заяві та рішенні суду, позивач фактично просить суд визнати неправомірними дії адміністрації цього комунального підприємства та притягти до цивільної відповідальності за безпідставну, на її думку, відмову у перерахуванні боргу та у звільненні її від оплати за надані послуги з електропостачання, як інваліда 1 групи, та у зв'язку з цим просить також стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 1483,32 грн., як незаконно нараховані та сплачені нею кошти за електроенергію, а також відшкодувати заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, з урахуванням того, що вони не ґрунтуються на нормах матеріального права та є безпідставними.

Судом безспірно встановлено, і це не оспорюється позивачем, що підприємством ПАТ «Львівобленерго» здійснюється постачання електричної енергії в квартиру позивача за адресою: АДРЕСА_1 і ОСОБА_3 та члени її сім`ї є споживачами цих послуг.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», власники на наймачі квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Згідно положень ч.3 ст.815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

У відповідності до ст.19 «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених постановою Кабінету міністрів України N 1357 від 26 липня 1999 р. (далі ПКЕЕН), розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку.

Згідно положень ст.31 ПКЕЕН, споживач, який має право на встановлені законодавством пільги з оплати спожитої електричної енергії, повідомляє у письмовій заяві енергопостачальника про своє право на пільгу з посиланням на відповідний законодавчий акт. Пільгова оплата електричної енергії здійснюється з дня подання споживачем заяви. У разі коли декілька членів однієї сім'ї, які проживають разом, мають право на пільги з оплати спожитої електричної енергії, пільга надається тільки одному з членів сім'ї. Споживач, який має декілька пільг, може обрати одну, більшу за розміром пільгу.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №2017-ІІІ від 5 жовтня 2000 р. пільги щодо оплати житлово-комунальних послуг, в тому числі електроенергії, спожитої на комунально-побутові потреби є видом державних соціальних гарантій, які визначаються виключно законами України.

Звернувшись до адміністрації ПАТ «Львівобленерго» з листом про незаконність нарахування оплати за постачання електроенергії та про здійснення перерахунку і звільнення від такої оплати, ОСОБА_3 конкретно не покликалась на жодний існуючий в Україні законодавчий акт, на підставі якого, на її думку, її слід було би звільнити від будь-якої оплати за постачання електричної енергії.

Наявність таких правових підстав не встановлена і судом.

Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в України», на який посилається апелянт, не містить будь-яких положень про звільнення інвалідів від оплати житлово-комунальних послуг, в тому числі за постачання електричної енергії та безпосередньо не надає пільг інвалідам у здійсненні такої оплати.

Пільги на користування житлово-комунальними послугами в межах санітарних норм сім'ям, в яких проживають два і більше інвалідів, передбачалися рішенням Львівської обласної ради №177 від 04.09.1991 року та цільовою комплексною програмою соціальної підтримки і реабілітації інвалідів, затвердженої рішенням виконкому Львівської обласної Ради народних депутатів № 14 від 28.01.1992 року

Рішенням Львівської обласної Ради від 08.12.1999 року № 231 було відмінено з 01.01.2000 року надання пільг, які були встановлені виконкомом Львівської обласної Ради рішенням № 14.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2001 рік» від 07.12.2000 року (ст. 58) зупинено на 2001 рік дію положень законодавчих актів України в частині пільг і компенсацій, які фінансуються з місцевих бюджетів усіх рівнів, без надання права органам місцевого самоврядування при затверджені місцевих бюджетів передбачати асигнування для надання зазначених пільг.

Відповідно рішенням сесії Червоноградської міської Ради від 02.03.2001 року № 310 призупинено надання пільг в оплаті житлово-комунальних послуг інвалідам з 01.01.2001 року.

Законодавством України про Державний бюджет в наступні бюджетні роки, в тому числі місцевим бюджетом м.Червонограда та Львівської області видатки на покриття пільгового споживання електроенергії для інвалідів не передбачались.

Таким чином, правових підстав для звільнення позивача від оплати послуг з постачання електричної енергії не вбачається, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність позовних вимог щодо визнання неправомірними дій відповідача щодо нарахування їй оплати за електроенергію.

З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, недоведеність позивачем заподіяння їй майнової та моральної шкоди діями ПАТ «Львівобленерго» та з огляду на норми матеріального права, що регулюють порядок відшкодування майнової та моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність як фактичних так і правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 28 травня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.