У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири,

в с т а н о в и в :

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 червня 1990 року вона з відповідачем уклала шлюб. За час шлюбу з відповідачем вони придбали трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 за спільні кошти на підставі договору купівлі-продажу від 21 жовтня 2002 року. Правовстановлюючі документи на квартиру були оформлені на ім'я відповідача. Останнім часом подружні стосунки між нею та відповідачем погіршилися. У листопаді 2010 року відповідач змінив один з трьох замків на вхідній двері квартири і став пускати в квартиру її періодично, а 04 серпня 2011 року змінив інші ключі від квартири і не пускає її до квартири. Вона вимушена тимчасово проживати у своїх батьків у м. Новомосковську. Її право на частину спірної квартири відповідач не визнає. Оскільки шлюбна угода між нею та відповідачем не укладалася, домовленостей відносно майна, яке вони набули під час шлюбу між ними не існувало, тому вважає, що їх з відповідачем долі у спільній сумісній власності рівні і їй належить 1/2 частина спірної квартири.

Позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину спірної квартири, вселити її та стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_2. Вселено ОСОБА_3 до спірної квартири. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову.

Разом з тим, ОСОБА_2 подав касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого чинним законодавством, проте у касаційній скарзі ним заявлено клопотання про поновлення цього строку з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Наведені у клопотанні доводи свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження.

За таких обставин клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення апеляційного суду слід задовольнити.

Проте, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого була придбана спірна квартира, при цьому позивач приймала участь в процесі купівлі спірної квартири та сплатила вартість оформлення документів для її продажу.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2317/ed_2012_12_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину квартири.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова