Справа № 143/2086/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Скрицького Л.П.,

з участю секретаря Москаленко С.П.,

представника позивача, адвоката Сушка П.П.,

представника відповідача, адвоката Любарського С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Погребищенського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, -

Встановив:

16 грудня 2014 року до суду подано цей позов.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6. Після її смерті відкрилась спадщина, яке вона зі своїми сестрами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 мали успадкувати за законом. Але в жовтні 2014 року вона дізналася, що її мати, ОСОБА_6, заповіла їй 1/3 частину належного їй житлового будинку з господарськими будівлями та присадибну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1. Цим же заповітом, окрім будинку та господарських будівель, присадибної ділянки, ОСОБА_4 передано у спадок земельну ділянку, що розташована на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, площею 2,8443 га, посвідченої державним актом серії НОМЕР_1, виданого відділом земельних ресурсів у Погребищенському районі 15.02.2008р. та ОСОБА_5 земельну ділянку, що розташована на території Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області, площею 2,8443 га, посвідченої державним актом серії НОМЕР_2, виданого відділом земельних ресурсів у Погребищенському районі 15.02.2008р.

Заповіт був посвідчений 04.10.2013р. в. о. секретаря Старостинецької сільської ради ОСОБА_7 Вона вважає даний заповіт недійсним, оскільки на час складання заповіту її матері виповнилось 85 років, в 2012 році вона була госпіталізована в Погребищенську ЦРЛ з гострим порушенням мозкового кровообігу, після знаходження в лікарні з 07.12.2012р. по 17.12.2012р. стан її здоров'я не поліпшився, у неї розвивався синдром не сприйняття дійсних подій. За час лікування по місцю проживання поліпшити фізичний та психічний стан її матері позитивного результату не мали.

На час посвідчення заповіту її матір в силу своєї хвороби мала розлад психічного стану, не могла сама прочитати заповіт.

Вважає, що волевиявлення заповідачки - її матері ОСОБА_6 не було вільним та не відповідало її волі.

Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник позивачки, адвокат Сушко П.П. позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідачки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник, адвокат Любарський С.М. позовні вимоги не визнали. В задоволені позову просять відмовити.

Вислухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Свідок по справі ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він працював на посаді сімейного лікаря Комунального підприємства Погребищенського районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги і надавав допомогу ОСОБА_6, яка захворіла на інсульт. При цьому хвора була при свідомості, орієнтувалась в просторі, часі і в обставинах життя, своєчасно приймала ліки. Ніяких психічних відхилень у ОСОБА_6 не було, розмовляла з трудом, але змістовно і по-суті. Хвору він провідував раз на місяць. Догляд за хворою здійснювала її дочка. Позивачку ОСОБА_3 він у будинку хворої не бачив. Відповідні записи про стан хворої він робив в амбулаторній картці. Тяжкість стану хворої заключалась лише в тому, що хвора була лежача і потребувала стороннього догляду. Внаслідок хвороби ОСОБА_6 пам'ять не втратила і була обмежена лише в руховій активності.

Свідок по справі ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що працюючи на посаді фельдшера Гопчицької амбулаторії загальної практики сімейної медицини, в лютому 2013 року вона прийшла до хворої ОСОБА_6 з лікарем ОСОБА_8. На протязі 10 днів робила хворій уколи за призначенням лікаря. Потім навідувала хвору періодично: 03.04.2013р., 17.04.2013р., 06.03.2014р., 14.04.2014р., 21.04.2014р. При цьому за виникненням потреби робила хворій уколи від тиску. Всі свої дії вона записувала. Між цими датами вона також заходила до хворої, але яку кількість разів не пам'ятає. Весь час хвора була при свідомості і об'єктивно все оцінювала. Мова була не чітка, але хвора все пам'ятала.

Свідок по справі ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що покійну ОСОБА_6 знала ще з 1979 року. Вони періодично зустрічались і товаришували. На весні 2013 року вона допомагала ОСОБА_6 саджати картоплю. Останній раз у хворої вона була 14 жовтня 2014 року на пристольне свято. ОСОБА_6 була при свідомості розмовляла і була обмежена тільки в рухах.

Свідок по справі ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що у 2012 році вона навідувала хвору ОСОБА_6, яка розмовляла з нею і була адекватною.

Свідок по справі ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що у 2013 році відвідував ОСОБА_6, якій через хворобу було важко говорити, але вона адекватно на все реагувала.

Свідок по справі ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він є онуком ОСОБА_6 і у вересні 2013 року навідував її. При цьому хвора його впізнала і раділа його приїзду. Жалкувала, що не може встати через хворобу. Після того хвору він навідував 2-3 рази на місяць.

Свідок по справі ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що він працює на посаді сільського голови Старостинецької с/р Погребищенського району. Йому повідомили, що ОСОБА_6 хоче скласти заповіт. Текст заповіту було складено в приміщені сільської ради, а потім вказаний текст заповіту було оголошено в будинку хворої ОСОБА_15. Після чого хвору підвели до столу і вона поставила свій підпис. Це було ще за рік до її смерті. Таким чином, заповіт вчинявся на-дому, в с. Ліщинці. Те. Що у заповіті вказано с. Старостинці є опискою секретаря. Спочатку заповіт читала ОСОБА_6, а потім ще раз заповіт в голос оголосила ОСОБА_7. Ніякого сумніву у психічному стані ОСОБА_6 у нього не було.

Свідок по справі ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона працює на посаді секретаря Старостинецької сільської ради. На прохання хворої ОСОБА_6 нею був складений заповіт, текст якого вона набрала в приміщенні Старостинецької с/р. В будинку ОСОБА_6 вона передала хворій текст заповіту для ознайомлення. Після цього вона ще раз прочитала заповіт в голос. Після цього ОСОБА_6 підписала заповіт. Хвора все усвідомлювала і ще до оголошення заповіту висловила свою волю, яка повністю збігалась із змістом заповіту.

Згідно статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Поняття заповіту не охоплюється розпорядження, яке може дати банку (фінансовій установі) вкладник на випадок своєї смерті. Але до цього розпорядження можуть застосовуватись за аналогією деякі положення Цивільного кодексу щодо заповіту. До умови договору особистого страхування, відповідно до якої страхувальник призначає особу, до якої має перейти право на одержання страхової виплати у разі його смерті, положення Цивільного кодексу про заповіт застосовуватись не можуть.

У відповідності до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Отже, таке право мають особи, які досягли вісімнадцяти років (повноліття), особи які не досягли повноліття, але вступили в шлюб, який належне зареєстрований (ч.1,2 ст.34 ЦК України). Право на заповіт мають також особи, які досягли шістнадцяти років, працюють за трудовим договором або записані батьком або матір'ю дитини, якщо їм надана повна цивільна дієздатність в порядку, встановленому ч.2 ст.35 ЦК України. Таке право мають і особи, досягли шістнадцяти років, які зареєстровані як підприємці ф які набули повної цивільної дієздатності відповідно до ч.3 ст.35 ЦК України. З іншого боку, не мають права на заповіт особи, визнані недієздатними (ст.39-42 ЦК України), і особи, цивільна дієздатність яких обмежена за рішенням суду.

Стаття 1257 ЦК України встановлює випадки та наслідки недійсності заповіту. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Таким чином заповіт ОСОБА_6 від 04.10.2013р. відповідає вимогам ст.ст.1233, 1234 ЦК України.

Відтак, в судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 не довела тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а тому в позові слід відмовити повністю.

Разом з тим, суд критично оцінює та відхиляє пояснення близьких родичів позивачки ОСОБА_3 - ОСОБА_16, ОСОБА_17 та листоноші ОСОБА_18, оскільки вони не підтверджені медичними даними про психічне захворювання ОСОБА_6 та спростовуються поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 і ОСОБА_7

Керуючись ст.ст.10, 60, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення, через Погребищенський районний суд.

Повний текст рішення виготовлений 17.08.2015р.

Суддя