Справа № 128/388/15-ц Провадження № 22-ц/772/1683/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Марчук В.С., Шемети Т.М.

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, -

встановила :

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 14 лютого 2008 року між ним та ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», було укладено договір поруки №158, згідно якого він поручився перед банком відповідати за виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором , а саме повернення кредиту в сумі 100 000 дол. США , сплати процентів за його користування з розрахунку 12% річних , комісійної винагороди, неустойки (пені, штрафів), в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Додатковою угодою №9 від 13 лютого 2012 року були внесені зміни до кредитного договору, пунктом 2 якої передбачено збільшення банком в односторонньому порядку відсоткової ставки до 14% річних у випадку порушення позичальником умов кредитного договору. Внаслідок таких змін до договору було збільшено обсяг відповідальності поручителя, згоди на які позивач не надавав, а тому просив визнати припиненим договір поруки від 14 лютого 2008 року №158.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року позов задоволено.

Визнано договір поруки №158 від 14.02.2008р. укладений між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_3 припиненим.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що додатковою угодою до кредитного договору від 13 лютого 2012 року були внесені зміни до основного кредитного договору, які збільшують обсяг відповідальності поручителя і полягають у збільшенні відсоткової ставки за договором без згоди поручителя.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що 14 лютого 2008 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 014/035-23/60011, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 100 000 дол. США зі сплатою за користування кредитом 12% річних строком до 14 лютого 2018 року.

В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, між ОСОБА_3 та ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» 14 лютого 2008 року було укладено договір поруки №158 (а.с.4-10).

Згідно з п. 2.2 даного договору ОСОБА_3, як поручитель зобов'язався перед банком, як кредитором відповідати за борговими зобовязаннями ОСОБА_4 що виникають з умов кредитного договору №014/035-23/600011 від 14.02.2008р., а саме: повернути кредит в розмірі зазначеному в п. 1.3 даного договору, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором.

Пунктом 2.1 договору поруки встановлено, що це зобовязання підписано сторонами у відповідності до чинного законодавства України та відповідає положенням ст. ст. 553-559 ЦК України.

13 лютого 2012 року між ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 9, якою було внесено зміни до кредитного договору, пунктами 1-2 якої передбачено, що на період з 14 лютого 2012 року по день припинення трудового договору між кредитором (який є також роботодавцем) та позичальником включно розмір процентної ставки за кредитним договором складає 9,26 % річних. Зазначений в цьому пункті додаткової угоди розмір процентної ставки може змінюватись на умовах, визначених кредитним договором та/або цією Додатковою угодою.

Пункт 1 цієї Додаткової угоди втрачає свою силу , якщо позичальником порушено будь-які грошові зобовязання за кредитним договором на строк, що складає тридцять календарних днів. З тридцять першого календарного дня з дати такого порушення (дати зміни) проценти за кредитом розраховуються на підставі процентної ставки в розмірі 14% річних. При цьому така зміна процентної ставки за кредитом не потребує укладення додаткової угоди до кредитного договору.

Пунктом 3 додаткової угоди передбачено порядок коригування процентної ставки з підстав, передбачених пунктами 1-2 Додаткової угоди, та встановлено обовязок кредитора письмово повідомити позичальника про таку зміну протягом трьох банківських днів з відповідної дати зміни та обовязок позичальника сплачувати проценти відповідно до нової (підвищеної) процентної ставки з відповідної дати зміни, а також обовязок протягом 30 днів зявитися до кредитора з метою підписання графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором. У випадку невиконання позичальником зазначеного обовязку сторони домовилися , що розрахований та підписаний кредитором самостійно новий графік вважається складеним належним чином, є невідємною частиною кредитного договору та підставою для визначення розміру зобовязань позичальника за кредитним договором.

Пунктом 5 додаткової угоди зазначено, що передбачені цією угодою підстави та порядок зміни розміру процентної ставки є додатковими до відповідних умов кредитного договору.

Додаткова угода була підписана представником ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» ОСОБА_5 на підставі довіреності №1054 від 03.08.2010р. та ОСОБА_4 (а.с.11 звор.).

Проект письмової угоди поручителя у формі припису до зазначеної додаткової угоди щодо зміни умов кредитного договору ОСОБА_3 не був підписаний.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру неустойки), у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобовязання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним тощо.

Таким чином, за положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності презюмується.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 21 травня 2012 року у справах № 6-88цс11, 6-69цс/11, які в силу ст. 360-7 ЦПК України обовязкові для всіх судів.

Як розяснено в п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5 відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Пунктом 4.3 кредитного договору 3 014/035-23/60011 передбачено, що кредитор має право в односторонньому порядку збільшити процентну ставку за кредитом на не більше ніж 50 процентних пунктів, зокрема, у випадку прострочення погашення кредиту відповідно до умов цього договору на строк, що перевищує 30 календарних днів.

Згідно п. 1.4 кредитного договору процентний пункт значення, яке дорівнює десятій частині одного процента, тобто, 0,1 процента.

В пунктах 4.6-4.8 кредитного договору зазначено, що кредитор зобовязаний письмово повідомити позичальника про нову (скориговану) процентну ставку за кредитом протягом семи календарних днів з дати прийняття уповноваженим органом установи кредитора відповідного рішення. Таке письмове повідомлення є невідємною частиною цього договору.

Позичальник зобовязаний сплачувати проценти відповідно до нової (скоригованої) процентної ставки, починаючи з дати зміни процентної ставки. За результатами корегування, на вимогу Кредитора, сторони повинні внести відповідні зміни до цього договору та додатків до нього. Позичальник зобовязаний не пізніше 30 днів після отримання повідомлення від кредитора про зміну процентної ставки зявитися до кредитора з метою підписання Графіку в новій редакції. У випадку невиконання позичальником зазначеного обовязку сторони домовилися розрахований та підписаний кредитором самостійно новий Графік вважається складеним належним чином, є невідємною частиною цього договору та підставою для визначення розміру зобовязань позичальника за цим договором.

У разі незгоди позичальника з новою (скоригованою) процентною ставкою, він вправі без сплати комісій достроково і у повному обсязі виконати всі грошові зобовязання за цим договором у строк, що не перевищує 30 календарних днів з дня отримання повідомлення кредитора про коригування процентної ставки. У цьому разі проценти за кредитом нараховуються відповідно до процентної ставки, що існувала до моменту коригування.

З аналізу змісту п.п. 4.3, 4.6-4.8 кредитного договору та п.п. 1-2 додаткової угоди до кредитного договору від 13 лютого 2012 року вбачається що розмір річної процентної ставки за договором було зменшено з 12% річних до 9, 26 % річних з 14 лютого 2012 року.

При цьому підстави і порядок коригування процентної ставки у випадку порушення позичальником грошових зобовязань на строк, що перевищує 30 календарних днів в бік збільшення не змінилися, оскільки п.4.3 кредитного договору передбачав право банку збільшити річну процентну ставку в односторонньому порядку не більше ніж до 17% річних (на 50 процентних пунктів = 5%). Тобто визначення додатковою угодою до кредитного договору підвищеної процентної ставки за договором у разі порушення позичальником своїх зобовязань в розмірі 14% річних здійснено в межах, передбачених умовами кредитного договору.

Нових умов зміни процентної ставки в бік збільшення додатковою угодою не було передбачено.

Відповідно до п. 2.5.1 договору поруки ОСОБА_3 підтвердив, що він ознайомлений з положеннями Кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобовязаннями.

Таким чином, підставою для припинення поруки є наявність двох обставин у їх сукупності:1) збільшення обсягу відповідальності поручителя за основним зобовязанням; 2) відсутність поінформованості і згоди останнього на таку зміну. Відсутність хоча б однієї з названих підстав виключає можливість припинення договору поруки.

Припис під текстом додаткової угоди №9, який не підписано ОСОБА_3 не є беззаперечною підставою припинення договору поруки, оскільки за відсутності збільшення обсягу відповідальності останнього, інформованість із змістом такої угоди носить рекомендаційний характер.

Суд першої інстанції неповно зясував обставини справи, належним чином не дослідив умови кредитного договору і договору поруки та обставини, які призводять до збільшення обсягу відповідальності поручителя та дійшов помилкового висновку, що додатковою угодою №9 від 13 лютого 2012 року було збільшено обсяг відповідальності ОСОБА_3

За таких обставин, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, керуючись, ст. ст. 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль» задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20 квітня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_6

Судді: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

З оригіналом вірно:

Суддя апеляційного суду І.В.Міхасішин