Справа № 569/7223/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Якимчук І.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 50007899 від 05 березня 2013 p., укладений між ним та ТзОВ "Порше Мобіліті", з усіма його додатками, а саме разом із Загальними умовами кредитування (додаток до Кредитного договору № 50007899 від 05 березня 2013) та Графіком погашення кредиту (додаток до Кредитного договору № 50007899 від 05 березня 2013), а також разом з додатковою угодою до Кредитного договору № 50007899 від 05 березня 2013 року; визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 50007899 від 25.03.2013 p., укладений між ним та ТзОВ "Порше Мобіліті", посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4, 25.03.2013 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 331.

В обґрунтування позову зазначається, що 05 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ТзОВ «Порше Мобіліті» був укладений Кредитний договір № 50007899, за умовами якого відповідач надав йому кредит в розмірі 107 481,65 грн., що еквівалентно 13 175 доларів США. З метою забезпечення виконання позивачем його зобов"язань за спірним Кредитним договором, 25.03.2013 року між ним та відповідачем було укладено Договір застави транспортного засобу № 50007899. Невід'ємними частинами Кредитного договору є підписані обома сторонами Додаткова угода до Кредитного договору № 50007899 від 05 березня 2013 року, Загальні умови кредитування та Графік погашення кредиту. Кредит наданий позивачу в гривнях, а саме в розмірі 107 481,65 грн., але що стосується Додаткового кредиту, то останній його не отримував. В Кредитному договорі, в Загальних умовах кредитування та в Графіку погашення кредиту передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів проводиться в гривнях, але підлягає розрахунку за відповідним обмінним курсом валюти (долари США) на дату виставлення рахунку/здійснення платежу в рахунок погашення кредиту. Зокрема, відповідно до вказаного Кредитного договору, усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування. В Графіку погашення кредиту закріплено, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування. Всі платежі у вказаному Графіку погашення кредиту відображені в іноземній валюті - долари CША. Вважає, що положення щодо сплати кредиту по курсу валюти на дату вчинення відповідних платежів, а саме викладені вище умови Кредитного договору, умови пункту 1.3 (з усіма підпунктами) та частково умови пункту 2.4 (Проценти нараховуються на еквівалент Суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіка погашення кредиту), а також Графік погашення кредиту є такими, що суперечать приписам чинного законодавства, а відтак є недійсними. Положення Закону України "Про захист прав споживачів" визначають заборону кредитування в іноземній валюті. Крім того, спірний Кредитний договір фактично передбачає валютні операції, для яких є свій порядок регулювання, зокрема, наявність ліцензії на валютні операції, обов'язок банку попередити позичальника про валютні ризики тощо. Проте, Відповідач не зазначив в Кредитному договорі, що він має право вчиняти валютні операції. Всім наведеним вище стверджується недійсність окремих положень Кредитного договору, без яких фактично Кредитний договір не міг бути вчинений, оскільки недійсними є положення договору, які містять такі істотні умови кредитування як розмір щомісячних платежів по тілу кредиту та розмір щомісячних платежів по нарахованим процентам. Отже, недійсним являється в цілому Кредитний договір. Оскільки вимога стосується визнання недійсним Кредитного договору, як основного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, то в разі наявності забезпечувальних договорів по ньому, такі забезпечувальні договори також є недійсними.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив їх задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала з підстав викладених у запереченнях, просила відмовити в їх задоволенні. Додатково пояснила, що умови договору щодо використання еквіваленту при розрахунках щомісячних платежів не порушують норми чинного законодавства та врегульовані положеннями Цивільного кодексу України; валютні ризики при укладенні договорів рівномірно покладаються на сторони та коливання курсу іноземної валюти і не є підставою для розірвання договору, а тому не має жодних підстав для обов'язку вчинити дії, які є позовними вимогами позивача. Положення Кредитного договору відповідають Закону України "Про захист прав споживачів".

Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ТзОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір № 50007899, за умовами якого відповідач надав позивачу кредит в розмірі 107 481,65 грн., що еквівалентно 13 175 доларів США. При цьому, курсом для обчислення є курс Філії «КІБ «ПАТ «Креді ОСОБА_5», що дорівнює 8,1580 грн./дол. США. Строк кредиту - 60 місяців, процентна ставка 9,90 % (змінна) відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки Seat. Крім основного кредиту, відповідач надав ОСОБА_3 додатковий кредит у розмірі 28 451,05 грн., що еквівалентно 3487,50 доларів США для сплати страхових платежів на 60 місяців.

Також, 25 березня 2013 року між ОСОБА_3 та ТзОВ «Порше Мобіліті» був укладений договір застави транспортного засобу № 50007899,посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області ОСОБА_4

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи з вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Тобто, положення даної статті надають учасникам цивільного обороту право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати, а також вільно вибрати майбутнього контрагента у договірних відносинах.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Встановлено, що зазначені вище договори містять підписи сторін, наявна печатка ТзОВ «Порше Мобіліті», що свідчить про те, що договори є укладеними.

Посилання позивача на те, що кредитний договір № 50007899 від 05.03.2013 року та договір застави від 25.03.2013 року № 50007899, не відповідають вимогам ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" є необґрунтованими у зв'язку з наступним.

Встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Проте, відповідно до вищезазначених умов договору як кредит, так і додатковий кредит надавалися позивачу саме в українських гривнях у розмірі 107481,65 грн. та 28451,05 грн. відповідно. При цьому, як в договорі, так і у всіх додатках до нього, розмір платежів встановлюється не в іноземній валюті, а в гривні із зазначення еквіваленту у доларах США.

Відповідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, положення п. 1.1. та 1.2. Загальних умов кредитування забезпечують право відповідача, передбачене Кредитним договором та ст. 1054 ЦК України на отримання суми кредиту в повному обсязі, в розмірі не меншому ніж його було надано позивачеві.

В судовому засіданні встановлено, що волевиявлення ОСОБА_3 щодо укладення Кредитного договору було вільним, що визнано його представником в судовому засіданні та відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. Позивач власної ініціативи звернувся до ТзОВ «Порше Мобіліті» з проханням щодо надання кредиту. Отже, Кредитний договір було укладено між сторонами без застосування насильства, обману чи зловживання довірою.

Посилання позивача на те, що ТОВ «Порше Мобіліті» порушує вимоги чинного законодавства визначаючи в Графіку погашення кредиту суму платежів за Кредитним договором через використання гривневого еквіваленту іноземної валюти, а також зміну ТзОВ «Порше Мобіліті» процентної ставки в бік збільшення, не ґрунтуються за законі, виходячи з наступного.

Відповідно до умов Кредитного договору, процентна ставка є змінною та становить 9,9 % річних.

Згідно п. 2.4. Кредитного договору нарахування процентів здійснюється щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається з 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіка погашення кредиту. Процент нараховується на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіка погашення кредиту.

Відповідно до Графіку погашення кредиту сума щомісячного платежу визначається у гривнях та є еквівалентною 337,88 доларів США.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Крім того, згідно з частинами 1, 2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України - гривню, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов 'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Тому, враховуючи умови Договору та положення закону, твердження позивача про те, що законодавством заборонено використовувати розрахунок розміру платежів шляхом застосування еквівалентів у іноземній валюті є безпідставними.

Також, позивач, шляхом підписання даного Кредитного договору погодився з усіма його умовами, а отже і з валютними ризиками, які виникають через застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку. Встановлено, що саме при підписанні Договору, позивач був попереджений про дані ризики.

Так, згідно п. 9.5. Загальних умов кредитування підписанням Загальних умов кредитування Позивальник підтверджує, що відповідач належним чином ознайомив його із інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що Позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених відповідачем. Відповідно до п. 9.6. Загальних умов кредитування Позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для Позичальника, та умови надання додаткових фінансових послуг, пов'язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови їх надання).

Крім того, пунктом 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин» визначено, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК України, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про визнання недійсним кредитного договору № 50007899 від 05.03.2013 року з додатками, договору застави від 25.03.2013 року № 50007899, підписаного між ТзОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_3 є недоведеними і задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 207, 524, 533, 626, 627, 628, 638, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним кредитного договору відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Рогозін