АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/8920/2015 Головуючий у 1-й інстанції Мальченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Головачова Я.В., Поливач Л.Д.

при секретарі - Горобець А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_2, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом, який згодом уточнив, і остаточно просив, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 5 серпня 2014 року по 15 жовтня 2014 року у сумі 31 572, 57 грн.

Свої вимоги обґрунтував тим, що при звільненні відповідач не виплатив йому 1 655, 49 грн за період перебування на лікарняному та 106,95 грн щомісячної премії за липень 2014 року та не повідомив письмово про нараховані та належні йому до виплати при звільненні суми. Про вказані суми позивачу стало відомо 15 жовтня 2014 року з листа відповідача, наданого на запит його представника.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

У апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення ухвалене без встановлення обставин, які мають значення для справи, судом не враховано того, що саме з вини відповідача, який не повідомив його належно про нараховані суми, позивачу при звільненні не виплачено усіх належних останньому сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлені за законом належно, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення справи не подавали.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вина відповідача у затримці виплати заробітної плати позивачеві відсутня, позивачем не доведено факту порушення його прав з боку відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх законними, обґрунтованими і такими, що відповідають обставинам справи та положенням процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія « Енергоатом» ( надалі ДП « НАЕК «Енергоатом») № 304-к від 28 травня 2014 року позивачу надано невикористану щорічну відпустку терміном 14 календарних днів з 09 по 22 червня 2014 року та звільнено з роботи 23 червня 2014 року у зв'язку зі скороченням посади ( п.1 ст. 40 КЗпП України) з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати позивача згідно ст. 44 КЗпП України та грошової компенсації за 01 календарний день основної щорічної відпустки.

Згідно із видатковим ордером № 329 від 05 червня 2014 на підставі платіжної відомості № 39 на виплату (розрахункові за червень 2014 р.) позивач отримав грошові кошти у розмірі 19 266 грн, які було нараховані в червні 2014 року відповідно до особового рахунку, а саме :посадовий оклад - 3263 грн.;премія - 496 грн.;щорічна відпустка - 6440,56 грн.; вихідна допомога - 13 330,00 грн; індексація ФЗП - 20,51 грн.

Всього нарахована сума - 23 550,23 грн, з якої утримано податок з доходів фізичних осіб - 3697, 39 грн та єдиний внесок по ЗП - 367,93 грн.

З пояснень представника відповідача та матеріалів справи встановлено, що у день звільнення 23 червня 2014 року позивач за трудовою книжкою не з'явився, тому 24 червня 2014 йому був направлений лист № 8299/07 про необхідність отримання трудової книжки в кадровій службі дирекції ДП «НАЕК «Енергоатом». Зазначений лист був отриманий позивачем 26 червня 2014 року .

25 червня 2014 року позивачем була отримана трудова книжка, про що свідчить його підпис в особовій картці № П-2.

01 липня 2014 року на адресу ДП «НАЕК «Енергоатом» надійшла заява позивача від 26 червня 2014 року з листом непрацездатності (серія АГІ № 824817), з якого вбачається, що позивач знаходився на лікарняному з 16 по 25 червня 2014 року.

Наказом ДП « НАЕК «Енергоатом» від 03 липня 2014 року № 427-к були внесені часткові зміни до наказу ДП « НАЕК «Енергоатом» від 28 травня 2014 року № 304-к, яким позивачу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю з 16 по 22 червня 2014 року під час щорічної відпустки та подальшою непрацездатністю з 23 по 25 червня 2014 року продовжено термін щорічної відпустки по 03 липня 2014 р. з подальшим звільненням з роботи 03 липня 2014 р. у зв'язку зі скороченням посади .

На підставі листка непрацездатності позивача та наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 03 липня 2014 року № 427-к про внесення змін до наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 28 травня 2014 року № 304-к відповідачем було проведено перерахунок належних позивачу при звільненні виплат, а саме нараховано кошти, що належать до виплати за перші 5 календарних днів листка непрацездатності у розмірі 3 588,68 грн відповідно до абз.2 ч.2 загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» , що оплачуються за рахунок коштів роботодавця та була нарахована у червні щомісячна премія за травень відповідно до наказу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 27 червня 2014 року № 562 у сумі 218,91 грн.

Вищезазначені нараховані позивачу кошти були отримані до каси підприємства 04 липня 2014 року

03 липня 2014 року на адресу позивача відповідачем був направлений лист № 8819/07 в якому відповідач просив позивача надати у відділ кадрового забезпечення трудову книжку для зміни запису дати звільнення та отримати остаточний розрахунок по заробітній платі у бухгалтерії підприємства.

Нараховані позивачу кошти у сумі 3 588,68 грн за лікарняним листком та премія у розмірі 218,91 грн не були позивачем отримані у триденний термін з дня їх надходження до каси підприємства , а тому були повернуті до установи банку як депонована заробітна плата.

30 липня 2014 року вищезазначені кошти були отримані позивачем за його вимогою згідно із видатковим касовим ордером № 428.

05 серпня 2015 року до каси підприємства ДП «НАЕК «Енергоатом» надійшли кошти по листку непрацездатності позивача нараховані Фондом соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у сумі 1 655, 49 грн.

06 серпня 2014 року до каси підприємства ДП «НАЕК «Енергоатом» надійшли кошти у розмірі 106,95 грн, що є нарахованою позивачу відповідно до Положення про преміювання працівників ДП « НАЕК «Енергоатом» за результатами роботи за місяць та наказу ДП « НАЕК «Енергоатом» від 30 липня 2014 року № 648 щомісячна премія за червень .

Про нараховані після звільнення позивача до виплати суми у розмірі 1 655,49 грн та 106,95 грн ( всього 1 762,44 грн) позивача було повідомлено касиром підприємства ОСОБА_3 та письмово 03 жовтня 20214 року про депоновані суми, які обліковуються на його особистому рахунку. 22 жовтня 2014 року позивачем особисто був отриманий лист підприємства від 03 жовтня 2014 року та 23 жовтня 2014 року позивач отримав відповідно до видаткового касового ордеру зазначену суму коштів у розмірі 1 762, 44 грн.

Встановлені в судовому засіданні суду першої інстанції обставини підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог, у зв'язку з їх необґрунтованістю, оскільки позивачем не доведено факту порушення його прав з боку відповідача.

Доводи апеляційної скарги представника позивача, що саме з вини відповідача позивачу при звільненні не виплачено усіх належних останньому сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу є безпідставні, висновків суду першої інстанції про відсутність вини відповідача у затримці виплати працівникові відповідних коштів при звільненні не спростовують, оскільки відповідачем у відповідності до вимог ст. 10 ЦПК України доведено, що затримка розрахунку при звільнення позивача з 05 серпня 2014 року по 15 жовтня 2014 року мала місце з вини позивача.

Таким чином, суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану його представником ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді