У х в а л а

10 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Сімоненко В.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 29 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про захист прав споживача, розірвання договору підряду та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 12 травня 2015 року, відмовлено в задоволенні його позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 850, 852, 854 ЦК України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить постанови Вищого господарського суду України від 13 грудня 2006 року, 4 квітня

2007 року, 5 вересня 2012 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що відповідно до статті 850 ЦК України замовник зобов'язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду. Підрядник виконав роботу якісно та у встановлені строки, однак замовник не сприяв підрядникові щодо проведення демонтажу та монтажу виробів, а тому відсутня вина відповідачів у невиконанні підрядних робіт в зазначені строки.

У наданих для порівняння:

- постанові Вищого господарського суду України від 13 грудня 2006 року суд касаційної інстанції виходив з того, що суди не встановили й не надали належної правової оцінки обставинам щодо виконання сторонами своїх обов'язків згідно договору, зокрема не дослідили обставини виконання робіт, чи були виконані підрядником зобов'язання належним чином та в строки передбачені договором, чи відбулося прийняття робіт відповідно до вимог законодавства та умов договору, не з'ясували права та обов'язки сторін за договором та не надали їм оцінки;

- постанові Вищого господарського суду України від 4 квітня 2007 року суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про стягнення з відповідача 85 тис. грн. за виконані підрядні роботи, які були замовлені відповідачем;

- постанові Вищого господарського суду України від 5 вересня

2012 року суд касаційної інстанції керувався тим, що претензія від 15 грудня 2011 року за своєю правовою природою є виключно пропозицією досудового врегулювання сторонами відносин стосовно дострокового розірвання договору підряду в порядку 188 ГК України, а не односторонньою відмовою від договору, як помилково вважав позивач. Ураховуючи що дію договору підряду не припинено, підстави для повернення коштів згідно статті 1212 ЦК України відсутні.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке просить переглянути ОСОБА_4, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про захист прав споживача, розірвання договору підряду та стягнення коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.М. Сімоненко
А.Г. Ярема