Справа № 592/2200/15-ц
Провадження № 4-с/592/13/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі: головуючого судді Котенко О.А., при секретарі Чайка Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Суми скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції щодо накладення арешту на майно боржника у виконавчому провадженні №35946432,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції щодо накладення арешту на майно у виконавчому провадженні №35946432. Свою скаргу обґрунтовує тим, що рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 19.11.2012 року був змінений розмір стягуваних з нього аліментів на користь ОСОБА_2 і підлягала стягненню сума в розмірі 800грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 02.01.2013 року було відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №1806/9752/12. 30.12.2014 року державним виконавцем ВДВС Сумського міського управління юстиції було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження шляхом накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1. Вказана постанова грубо порушує його права та інтереси. Згідно з ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. На час винесення оскаржуваної постанови була відсутня заборгованість по сплаті ним аліментів. З заяви ОСОБА_2 вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Державний виконавець безпідставно наклав арешт на належну йому ? частку в квартирі, оскільки на дату винесення цієї постанови він не мав заборгованості зі сплати аліментів, виплатив їх у визначеному судом розмірі. Приймаючи постанову про арешт майна боржника від 30.12.2014 року державний виконавець діяв не на підставі, та не у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження». Копію оскаржуваної постанови про арешт майна від 30.12.2014 року він не отримував, про її існування дізнався з рішення апеляційного суду Сумської області від 04.03.2015 року за його позовом до відділу ДВС Сумського міського управління юстиції про зняття арешту з майна. Просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо винесення постанови від 30.12.2014 року у виконавчому провадженні №35946432 щодо арешту належної йому ? частини квартири АДРЕСА_2, скасувати як незаконну постанову державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції від 30.12.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження шляхом накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1, його представник скаргу підтримали з зазначених підстав.

В судове засідання представник відділу ДВС Сумського міського управління юстиції не зявився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши матеріали, додані до скарги, вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що державним виконавцем відділу ДВС Сумського міського управління юстиції 02.01.2013 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №35946432 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів в розмірі 800грн. на утримання дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі виконавчого листа №1806/9725, виданого 30.11.2012 року Ковпаківським районним судом м.Суми (а.с.11).

Згідно з довідками відділу ДВС Сумського міського управління юстиції від 30.10.2014 року та від 04.12.2014 року (а.с.9,20) заборгованість по сплаті аліментів за виконавчим листом №1806/9725 від 30.11.2012 року у ОСОБА_1 станом на 01.11.2014 року та станом на 01.12.2014 року відсутня.

Відповідно до постанови від 30.12.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження державним виконавцем накладений арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, у виконавчому провадженні ВП№35946432 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина за виконавчим листом №1806/9725 (а.с.19).

Заявник ОСОБА_1 оскаржує як неправомірні дії державного виконавця про накладення арешту на майно і відповідно звернувся до суду зі скаргою щодо порушень вимог виконавчого провадження посадовими особами органів державної виконавчої служби.

В мотивувальній частині постанови зазначено, що при накладенні арешту на майно державний виконавець керувався ст.57 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Зазначена стаття міститься в главі 4 Закону України «Про виконавче провадження», яка встановлює загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Відповідно до ст.52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Отже, арешт майна боржника передбачає подальшу реалізацію такого майна.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його у встановленому законодавством порядку. Тобто, арешт майна передбачає подальші дії державного виконавця щодо оцінки та реалізації майна відповідно до ст.ст.58, 62 цього Закону.

З довідки-розрахунку державного виконавця від 03.03.2015 року (а.с.7-8) вбачається, що боржником ОСОБА_1 не в повній сумі, визначеній за рішенням суду, сплачувалися аліменти на утримання дитини. Фактично в жовтні 2014 року ОСОБА_1 була сплачена сума в розмірі 13866,66грн., яка погасила заборгованість по сплаті аліментів за попередній період. Станом на 30.12.2014 року ОСОБА_1 не мав заборгованості по сплаті аліментів.

Тобто, у державного виконавця станом на 30.12.2014 року були відсутні підстави для звернення стягнення на нерухоме майно боржника, і відповідно для арешту майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні ВП №35946432, яке було відкрито 02.01.2013 року.

Отже, державний виконавець не мав підстав для винесення постанови від 30.12.2014 року про накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1, відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Постанова державного виконавця від 30.12.2014 року не відповідає вимогам п.1.5.1 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, від 02.04.2012 року №512/5 щодо обовязкового викладення в мотивувальній частині постанови мотивів, з яких державний виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків).

З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним визнати неправомірними дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції щодо винесення постанови від 30.12.2014 року у виконавчому провадженні ВП№35946432 про накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_3 та скасувати постанову від 30.12.2014 року державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження щодо накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.383-387 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції щодо винесення постанови від 30.12.2014 року у виконавчому провадженні ВП№35946432 про накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_3.

Скасувати постанову від 30.12.2014 року державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадженні ВП№35946432 щодо накладення арешту на ? частину квартири АДРЕСА_3, що належить ОСОБА_1

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів після її проголошення до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м.Суми. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Котенко