Справа №463/4154/14-ц
Провадження №2/463/172/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовнір Г. Б.

з участю секретаря судового засідання: Мединської Л.С.

представника позивача: Сачали І.Л.,

відповідачів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

представника відповідача та 3-ї особи: ОСОБА_4,

представника третьої особи: Поповича Я.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, третіх осіб ОСОБА_4, Львівської міської ради про зобов'язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, у передбаченому законом порядку позовні вимоги були зміненні, остаточно позивач просить суд зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати самочинно здійснену прибудову з надбудовою до квартири АДРЕСА_1 та привести квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану, який відповідає поверховому плану до реконструкції. Крім того, просить, зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди в приведені квартири АДРЕСА_1 до попереднього стану. А також, просить зобов'язати ОСОБА_6 демонтувати самочинно здійснену прибудову до квартири АДРЕСА_2 до попереднього стану, який відповідає технічному паспорту від 28 листопада 2002 року.

Позов мотивує тим, що власником квартири АДРЕСА_1 та співвласник квартири №2 у вказаному будинку без дозволу районної адміністрації, без погодження проекту та без дозволу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю було здійснено добудову до вказаних квартир. У зв'язку із вказаними обставинами їх було притягнуто до адміністративної відповідальності та розпорядженням Личаківської районної адміністрації від 06.11.2007 року зобов'язано демонтувати самочинні добудови, яке відповідачами виконане не було. Окрім цього, прибудову здійснено без відведення земельної ділянки, яка належить Львівській міській раді та яка у встановленому законом порядку у власність чи оренду не надавалась. У зв'язку з цим, посилаючись на положення ч.1, 2, 4 ст.376, ч.2 ст.383 ЦК України, ст.ст.12, 42 ЗК України, Правила утримання житлових будинків та прибудинкових територій затверджених наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року, просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним вище. Пояснила, що власником квартири №2 було здійснено самовільну добудову. Окрім цього, власником квартири №10 також було здійснено добудову за рахунок горища та надбудови на добудові до квартири №2. У зв'язку із цим, відповідачів було притягнуто до адміністративної відповідальності. В 2007 році відповідач ОСОБА_6 зверталась до позивача для узаконення вказаних добудов, проте у зв'язку із запереченнями ОСОБА_2 узаконення не відбулось. Окрім цього, вказані добудови були здійснені на землі Львівської міської ради без належного відведення ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечив. Зазначив, що дійсно було здійснено добудову на підставі розробленого, спільно із відповідачем ОСОБА_6, проекту. Інші мешканці будинку проти дівництва не заперечували та надали свою згоду. Пояснив, що ОСББ мешканці будинку створювати не бажають, оскільки основний будинок фактично перебуває у аварійному стані. Земельна ділянка, на якій було здійснено добудову являється прибудинковою територією та є відокремленою огорожею. Додатково зазначив, що на даний момент жодних заперечень з приводу узаконення вчиненої ОСОБА_6 добудови немає.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечив і пояснив, що демонтаж прибудови пошкодить квартиру №10, яку він придбав у ОСОБА_2, і будинок в цілому, оскільки прибудова фактично виступає підпірною стінкою будинку АДРЕСА_1. Просив в задоволені позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_4, яка одночасно являється представником відповідача ОСОБА_6, проти позову заперечила та пояснила, що з народження проживає із своєю матерію ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_2 Проти позову заперечує, оскільки добудова була нею здійснена для покращення житлових умов та у відповідності до затвердженого проекту з дотриманням встановлених будівельних норм. І лише у зв'язку із відкликання відповідачем ОСОБА_2 своє згоди, узаконення добудови здійснене не було. Просила в задоволені позову відмовити.

Представник третьої особи Львівської міської ради Попович Я.Д. позов підтримав і пояснив, що будівництво здійснено без відповідних погоджень, проектів, захоплено частину земельної ділянки, ОСББ, якому можна було б передати земельну ділянку не створено. Рішення суду про демонтаж відновить права третьої особи на земельну ділянку. Просив позов задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до ст.ст.57-60 ЦПК України.

Суд відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Згідно з ч.1, 2, 4 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судом встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_3, який придбав квартиру у ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2011 року, який в свою чергу купив квартиру у відповідача ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.2007 року.

Власником квартири № 2 у вказаному будинку є ОСОБА_6 і ОСОБА_4, що підтверджуються матеріалами справи та визнається сторонами (том 1 а.с.53, 204).

Відповідно до ч.2 ст.383ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до положень ст.152 ЖК України, переобладнання і перепланування житлового будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, проводяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_6 для поліпшення житлових умов своєї сім'ї самочинно без дозволу районної адміністрації, без погодження проекту та без дозволу Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю здійснила прибудову до своєї квартири №2, (том 1 а.с.26, 31) за що постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 31.08.2006 року була притягнута до адміністративної відповідальності (том 1 а.с.10).

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 самочинно здійснив прибудову до своєї квартири №10 над прибудовою ОСОБА_6 на рівні другого поверху (том 1 а.с.15),за що постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 10.01.2007 року було притягнуто до адміністративної відповідальності (том 1 а.с.11).

Вказані обставини сторонами в судовому засіданні визнані.

Розпорядженням Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради від 06.11.2007 року затверджено висновок міжвідомчої комісії про демонтаж самочинних добудов, що здійснені ОСОБА_2 та ОСОБА_6 та зобов'язано останніх демонтувати такі добудови в місячний термін (том 1 а.с.6). Вказане розпорядження отримано відповідачами ОСОБА_2 і ОСОБА_6, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (том 1 а.с.7), проте виконано не було.

Окрім цього, у відповідності до положень ч.1 ст.22 Закону України «Про основи містобудування» (в редакції чинній на час здійснення самочинного будівництва) забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом, та отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Судом встановлено, що добудову здійснено на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності, є прибудинковою територією, у власність чи користування відповідачів не надавалась, об'єднання співвласників багатоквартирних будинків мешканцями будинку не створено. Вказані факти визнані сторонами в зв'язку з чим не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З заяв, які містяться в матеріалах справи мешканців інших квартир в будинку АДРЕСА_1 вбачається, що останні не заперечуються, щодо здійсненої самовільної добудови (том 1 а.с. 19-22, 54, Том 2 а.с. 142). В судовому засіданні відповідачі повідомили, що не заперечують проти узаконення самовільних добудов.

При цьому згідно листа позивача (том 1, а.с. 29) єдиною підставою відмови у видачі розпорядження щодо можливості експлуатації квартири № 2 після самовільно здійсненої реконструкції, являється заперечення власника квартири № 10.

З висновку експерта № 020/13 від 30 квітня 2013 року вбачається, що демонтаж самочинного будівництва першого і другого поверхів збудованого впритул до квартир АДРЕСА_1 призведе до пошкодження конструктивних елементів будинку АДРЕСА_1 і, відповідно, погіршить існуючий стан квартир № 2 і № 10. Зокрема, це може призвести до погіршення технічного стану (пошкодження) конструктивних елементів житлового будинку, а саме: даху будинку, горищного перекриття, зовнішньої торцьової стіни житлового будинку, існуючого стану квартири № 10 і квартири № 2, стану інженерних мереж квартири № 2, так як зазначені вище роботи по демонтажу прибудови супроводжуються роботами, які пов'язані з додатковими динамічними навантаженнями на конструктивні елементи квартир і будинку в цілому і від механічного втручання при проведені демонтажних робіт (том 2 а.с. 41-52).

Згідно висновку експертизи №063/14 від 25.12.2014 року, укріплення будівельних конструкцій будинку АДРЕСА_1, як: фундаменту, стін, перекриття запобігатиме руйнуванню основних конструкцій старого житлового будинку, але не призведе до уникнення пошкоджень конструктивних елементів будинку при демонтажі самочинного будівництва і мансардного поверху, збудованого впритул до квартири №2 і №10 по АДРЕСА_1

В судовому засіданні експерт ОСОБА_9 з приводу вказаного висновку пояснила, що будинок АДРЕСА_1 збудовано в 1930-х роках, термін його експлуатації становить 85 років. В зв'язку з неналежним обслуговуванням будинку наявні тріщини зовнішніх капітальних стін та перекриття. Вчиненні відповідачами самовільні добудови пов'язані з основним будинком армопоясом в зв'язку з чим фактично здійснюють підпірну функцію такого. Зазначила, що з метою здійснення демонтажу можливо здійснити охоронні заходи, проте в будь-якому випадку демонтаж прибудови призведе до пошкодження основного будинку. Конкретні наслідки та об'єм пошкоджень передбачити неможливо.

Отже судом встановлено, що укріплення будівельних конструкцій не забезпечить уникнення пошкоджень конструктивних елементів будинку при демонтажі самочинної прибудови. Таким чином задоволення позову призведе до порушення прав власників інших квартир в будинку АДРЕСА_1

У відповідності до вимог ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Частина 2 ст.13 ЦК України передбачає, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Також відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Із змісту ст.376 ЦК України, на яку посилається представник позивача як на правову підставу позову, вбачається, що наслідком самочинного будівництва являється не лише знесення такого. Зокрема згідно ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Беручи до уваги вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що хоча добудову і здійснено на землі, яка перебуває в комунальній власності та фактично є прибудинковою територією будинку АДРЕСА_1, враховуючи факт згоди інших мешканців будинку на наявність самочинної добудову, а також неможливість уникнення пошкоджень конструктивних елементів будинку в цілому у випадку знесення самочинної прибудови в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 13, 16, 376 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені позову Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, третіх осіб ОСОБА_4, Львівської міської ради про зобов'язання до вчинення дій.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в строки і порядок передбачені ст. 294 ЦПК України до апеляційного суду Львівської області через місцевий суд.

Суддя: Жовнір Г. Б.