Справа № 462/8055/14 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/5003/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі: головуючого - Берези В.І., суддів - Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання - Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ПАТ «Дельта Банк» Павляк А.В. на ухвалу судді Залізничного районного суду м.Львова від 9 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваною ухвалою відкрито провадження у справі.

Ухвалу оскаржив відповідач, просить таку скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про повернення позовної заяви. Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що оскільки відповідачем у справі є юридична особа, то відповідно до положень ч.2 ст. 109 ЦПК України позов слід було пред'являти за місцезнаходженням юридичної особи, тобто до Печерського районного суду м. Києва.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явилися, про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені, поважних причин неявки суду не повідомили, а тому згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України розгляд справи відбувся за їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, даний спір виник з приводу відносин щодо повернення коштів за договорами банківського вкладу.

Згідно з преамбулою Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у ньому встановлені загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг. Його метою є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності розвитку конкурентоспроможності ринку фінансових послуг в Україні.

Відповідно до ч. 1 даного Закону, фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, та яка внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки.

У ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансовими послугами вважаються зокрема: залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту та інші.

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 р № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», Закон від 12 травня 1991 р № 1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, та до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахунков).

Сам характер фінансово - кредитних відносин, стороною в яких є фізична особа, а також використані у Законах Укрпаїни «Про захист прав споживачів», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» терміни споживчий кредит, фінансова установа, фінансова послуга дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають з кредитних договорів, договорів банківського вкладу, договорів страхування, підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з матеріалами справи, позивач ОСОБА_3 вказала своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 що територіально відноситься до Залізничного району м.Львова.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги висновки, викладені у рішенні Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі №15-рп/2011 щодо поширення положень Закону України «Про захист прав споживачів» при вирішенні спорів про фінансові послуги, позивач ОСОБА_3 як споживач фінансових послуг має право вибору підсудності на підставі ч. 5 ст. 110 ЦПК України і, відповідно, має право пред'явити позов за своїм зареєстрованим місцем проживання, а саме до Залізничного районного суду м. Львова.

Відтак, ухвалу як таку, що постановлена з дотриманням правил підсудності, слід залишити без змін.

Керуючись ст.109, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ПАТ «Дельта Банк» Павляк А.Ввідхилити.

Ухвалу судді Залізничного районного суду м.Львова від 9 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.