Справа №336/9931/13-ц
Пр. № 2/336/11/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Наумова О.О.,

при секретарі Сергієнко С.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача про призначення повторної (додаткової) судово-психіатричної експертизи в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявили клопотання про призначення та проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_6, обґрунтовуючи свої доводи тим, що отриманий за ухвалою суду 10 квітня 2014 року висновок експертів про те що ОСОБА_6 на період складання договору дарування усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними є неповним та необґрунтованим, оскільки при проведені судово-психіатричної експертизи експертною комісією не надана оцінка тим обставинам, що до інсульту батько позивача хворів на церебральний атеросклероз, облітеруючий атеросклероз судин, а після перенесеного інсульту у її батька розвинулась дисциркуляторна енцелофатопатія 3 ст., церебральний атеросклероз, постінсультна деменція, стан здоровя її батька погіршувався, йому неодноразово викликалися психіатричні швидкі допомоги. Мотивувальна частина експертного висновку не містить належного обґрунтування та не надана оцінка зазначеним захворюванням.

Заслухавши думку сторін та їх представників та вивчивши доводи, викладені в клопотанні, суд вважає, що доводи позивача та її представника про проведення повторної (додаткової) експертизи є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст.150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів дізнання, досудового та судового слідства.

Абзацом 7 ст. 4 Закону України «Про судову експертизу» встановлено, що однією з гарантій правильності експертного висновку є можливість призначення повторної експертизи.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Предметом розгляду даної цивільної справи є визнання недійсним договору дарування складеного 04.03.2013 році ОСОБА_6 з підстав неможливості усвідомлювати останнім свої дії та керувати ними.

26.04.2014 р. на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.04.2014 р., експертами КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» було складено акт № 380 посмертної судово-психіатричної експертизи в складі комісії з трьох експертів.

Як вбачається з Акту № 380 від 27.06.2014 р. експерти надали відповідь на поставлені перед ними питання. Для проведення дослідження експертам надавались матеріали цивільної справи та медична документація, яка також була предметом дослідження у попередньо проведеній судом експертизі від 27.06.2014 р., відповідно до якої зясовувася психічний стан здоровя ОСОБА_6 станом на 04.03.2013 р. Експертиза у даній справі призначалася щодо дати складання ОСОБА_6 договору дарування від 04.03.2013 р. Також в судовому засіданні експертом надані розяснення складеного висновку. Експерт, яка приймала участь у експертному досліджені були опитана в судовому засіданні, учасники процесу не були позбавлені права задати фахівцям питання, які мають відношення до висновків викладених у акті № 380 від 27.06.2014 р.

Будь-які інші додаткові докази суду не представлені, в підтвердження пояснень представника позивача щодо сумнівного висновку експертів висловлено лише припущення, при цьому належних обґрунтувань для підстав проведення повторної (додаткової) експертизи не наведено, додаткових документів, які б стосувалися предмета дослідження суду не надано.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до положень ч. ч. 6, 7 ст. 146 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу, незгода суду з висновком експерта в рішенні суду повинна бути мотивована.

Враховуючи зазначене суд вважає, що підстави для призначення повторної (додаткової) експертизи згідно вимог положень ч. 2 ст. 150 ЦПК України відсутні, тому клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 143, 150 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання позивача та представника позивача про призначення повторної (додаткової) посмертної судово-психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_7