Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/420/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко Л.І.
Провадження №22-ц/778/3215/15 Суддя-доповідача: Поляков О.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

суддів: Полякова О.З.

Бабак А.М.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про покладення обов'язку укласти договір купівлі-продажу квартири,-

ВСТАНОВИЛА :

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, про покладення обов'язку укласти договір купівлі-продажу квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що між ним та ОСОБА_4 було досягнуто усної домовленості щодо купівлі у останнього однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1. На час домовленості ОСОБА_4 належала лише 1/4 частина цієї квартири на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 15.10.2003 pоку, а право власності на інші 3/4 частини вказаної квартири ОСОБА_4 повинен був оформити в порядку спадкування за законом після смерті свого батька ОСОБА_5, своєї матері ОСОБА_6 та свого брата ОСОБА_7

13 лютого 2013 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір про наміри. Умовами договору було визначено вартість квартири в 121 500 грн. Також в договорі було зазначено, що ОСОБА_4 повинен продати йому квартиру не пізніше 13.05.2013 року. За договором про наміри він передав ОСОБА_4 завдаток, який входить до вартості нерухомості в розмірі 24300 грн., що на час укладення договору еквівалентно 3 000 доларів США.

Приблизно на початку травня 2013 року ОСОБА_4 повідомив, що він не має можливості укласти договір купівлі-продажу квартири до 13.05.2013 pоку, оскільки ще не оформив своє право власності на 3/4 частини квартири. В зв'язку з чим до договору про наміри від 13.02.2013 року були внесені зміни, а саме: строк купівлі - продажу перенесено на 31.07.2013 року, а ОСОБА_4 у випадку відмови від укладення договору купівлі-продажу, зобов'язався повернути суму завдатку у подвійному розмірі.

18 липня 2013 року між ним та ОСОБА_4 було укладено попередній договір купівлі-продажу 1/4 частини спірної квартири, при укладені якого він передав ОСОБА_4 передоплату в розмірі 32 400 грн. Крім того, в договорі було зазначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається; у разі, якщо одна сторона ухиляється від виконання зобов'язань за попереднім договором купівлі-продажу, тобто ухиляється від укладання основного договору, інша сторона вправі звернутися до суду з вимогою про примушення укласти основний договір на умовах, визначених цим договором.

В грудні 2013 року нотаріально були внесені зміни до попереднього договору,за яким він передав ОСОБА_4 ще 48600 грн. Строк укладення договору купівлі - продажу зазначено 30.10.2014 року.

17 грудня 2014 року ОСОБА_4 оформив право власності на 3/4 частини квартири у порядку спадкування за законом після смерті батьків та брата та передав йому всі оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, ключі, але від оформлення договору ухиляється.

Враховуючи вищевикладене просив суд зобов'язати ОСОБА_4 укласти з ним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 на істотних умовах, визначених у договорі про наміри і попередньому договорі купівлі-продажу частини квартири від 18.07.2013 року, укладеному між ним ОСОБА_3 та ОСОБА_4, стягнути з ОСОБА_4 на його користь судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі; стягнути з ОСОБА_4 на його користь грошові кошти в розмірі 5 249,67 грн. як різницю між розміром сплачених коштів та ціною квартири; стягнути з ОСОБА_4 на його користь судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін,якщо визнає,що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи 13.02.2013 року між ним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 був укладений договір про наміри. Даний договір підписаний сторонами та свідками (а.с.7-8).

18.07.2013 року між позивачем та ОСОБА_4 було укладено попередній договір купівлі-продажу частини квартири за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний попередній договір купівлі-продажу частини квартири було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О. В. та зареєстровано в реєстрі за № 3097./а.с.11,12 /

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу ,житлового будинку / квартири /або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Звернувшись до суду позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_4 укласти з ним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 на істотних умовах, визначених у договорі про наміри і попередньому договорі купівлі-продажу частини квартири від 18.07.2013 року, укладеному між ним ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Разом з тим у супереч вимогам ст.657 та ч.1 ст.635 ЦК України договір про наміри між сторонами від 13.02.2013 року ,де зазначена істотна умова договору купівлі-продажу ,а саме ціна / вартість майна / укладено у простій письмовій формі ,він нотаріально не посвідчений.

Згідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

В справі відсутні дані ,що на час розгляду справи відповідач ОСОБА_4 є власником , у відповідності до вимог закону, всієї квартири АДРЕСА_3.

За вимогами ч.1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов"язуються протягом певного строку /у певний термін / укласти договір в майбутньому /основний договір / на умовах, встановлених попереднім договором.

Відповідно до п.2 попереднього договору між сторонами від 18.07.2013 року « предметом майбутнього договору купівлі-продажу / далі основний договір / є 1/4 /одна четверта / частина квартира АДРЕСА_4 « , і тому позовні вимоги про покладення на відповідача обов"язку по продажу всієї спірної квартирі є необґрунтованими і задоволені бути не можуть.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права,які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.307,308 ,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргуОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2015 року у цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: