Справа № 461/2098/15 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В..
Провадження № 22-ц/783/4318/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: ОСОБА_2, представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2013 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_2, з участю третіх осіб: ОСОБА_5, Управління природних ресурсів та регулювання земельних відносин Львівської міської ради, Львівської регіональної філії Центру державного земельного кадастру, Відділу Держземагенства у м. Львові про демонтаж самовільно збудованого гаражу, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2008 року Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулася із зазначеним позовом у якому з урахуванням уточнених вимог просила зобов'язати ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за власні кошти демонтувати самовільно влаштований гараж за адресою: м. Львів, вул. Коцюбинського, 25.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 грудня 2013 року, позов Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_4 та ОСОБА_2 за власні кошти демонтувати самовільно збудований гараж за адресою: м. Львів, вул. Коцюбинського, 25.

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами посилаючись на те, що суд безпідставно залучив його як співвідповідача по справі, оскільки первинно було пред'явлено позов до його дружини ОСОБА_4

Суд, як на підставу задоволення позову, послався на вирок Галицького районного суду м. Львова від 12-13 червня 2012 року, за яким його було засуджено за самовільне зайняття земельної ділянки, що належить ОСОБА_5 і вчинив самовільне будівництво гаража за адресою: м. Львів, вул. Коцюбинського 27, тобто на земельній ділянці потерпілого, а не Львівської міської ради. Тому Галицька районна адміністрація Львівської міської ради є неналежним позивачем по справі.

Судом не встановлено осіб, які особисто будували гараж по вул. Коцюбинського,25 у м. Львові і хто саме захопив земельну ділянку за указаною адресою.

Окрім того, ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року скасовано вирок Галицького районного суду м. Львова від 12-13 червня 2012 року, на яку суд посилався у своєму рішенні як на доказ і матеріали кримінальної справи скеровано для повторного розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що вирок Галицького районного суду м. Львова від 12-13 червня 2012 року, який був підставою для ухвалення рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2013 року, яким задоволено позов Галицької районної адміністрації ЛМР на даний час скасовано. Вважає, що у суду першої інстанції нього були всі підстави для задоволення заяви, адже окрім скасованого вироку, у суду не було жодних доказів, що саме він протиправні дії і збудував гараж.

Відносно нього не виносилось попередження про припинення самочинного будівництва. Дане самочинне будівництво було вчинено ОСОБА_4, а не ним.

Просить ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2015 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити заяву.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника Галицької районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах ч.2 ст.361 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до положень п.1.ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відповідно до положень ч.2 ст.361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправдивий висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

встановлення Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Із аналізу даної правової норми випливає, що нововиявленою може бути визнана лише обставина, яка існувала в об'єктивній дійсності на момент ухвалення рішення. Не можуть бути нововиявленими нові, тобто, такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях. Під істотними для справи обставинами законодавець розуміє такі обставини та факти, що якби вони були відомі при розгляді справи, то суд ухвалив би принципово інше рішення.

У п.4 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільно-процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», зазначається, що вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не повязані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для предявлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами.

Як нововиявленими обставинами ОСОБА_2 зазначає, що на сьогоднішній день ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року скасовано вирок Галицького районного суду м. Львова від 12-13 червня 2012 року який став підставою для задоволення позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до нього та ОСОБА_4

У той же час, із змісту мотивувальної частини ухвали Апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2015 року убачається, що суд першої інстанції 12-13 червня 2012 року дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1,3 ст.194-1 КК України, з чим погодилась колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй ухвалі від 12 червня 2014 року.

Разом з тим, суд першої інстанції обґрунтовано прийшовши до висновку про закінчення строків давності за вчинення цих злочинів ОСОБА_2, безпідставно звільнив його від кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до вимог ч.5 ст.74, ст.49 КК України особа в такому випадку повинна бути звільненою від відбуття призначеного судом покарання. Тому в цій частині вирок суду було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про скасування 27 січня 2015 року Апеляційним судом Львівської області вироку Галицького районного суду м. Львова від 12-13 червня 2013 року відносно нього, не знайшли свого підтвердження, оскільки зазначеною ухвалою апеляційного суду скасовано вирок суду першої інстанції через неправильне застосування судом ч.5 ст.74, ст.49 КК України, що не може розглядатися, як скасування судового рішення яке стало підставою для ухвалення рішення, що підлягає перегляду (п.3 ч.2 ст.361 КК України).

Крім того установлено, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2013 року на даний час по суті є виконаним, проведено демонтаж самовільно встановленого гаражу за адресою: м. Львів, вул. Коцюбинського,25, а виконавче провадження не закрито у зв'язку з тим, що боржниками не прибрані будівельні матеріали на місці виконання виконавчих дій.

З урахуванням зазначених обставин, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, зазначені у його заяві від 19 лютого 2015 року про перегляд рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 квітня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами та в його апеляційній скарзі по суті є новими доказами, що не дає підстав для задоволення заяви.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено законну ухвалу, тому підстав для її зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319, 361, 365 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

ОСОБА_6