Апеляційний суд Житомирської області
Справа №286/7594/14-ц Головуючий у 1-й інст. Вачко В. І.
Категорія 53 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Житомирській області про визнання наказів протиправними, їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 24 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання наказів протиправними, їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування позову зазначав, що з 19.10.2011 року він працював цивільним в УМВС України в Житомирській області. Остання посада фахівець центру надання послуг повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області. Наказом УМВС України в Житомирській області №993 від 09.10.2014 року його було звільнено з роботи на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Вважає наказ про звільнення протиправним, оскільки: він будь-яких порушень трудової дисципліни, трудових чи функціональних обовязків не вчиняв; з приводу будь-яких порушень письмових пояснень у нього не відбирали і він їх не надавав; про безпідставне притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, оголошеної наказом УМВС України в Житомирській області № 524 від 10.06.2014 року, довідався лише у листопаді 2014 року, з приводу чого звернувся до відповідачів з письмовими заявами про надання копії цього наказу, і остання була ним отримана лише в грудні 2014 року; наказ № 993 від 09.10.2014 року в частині свого звільнення з посади вважає неправомірним, оскільки своєї провини у нібито неправильній реєстрації в 2013 році транспортного засобу мотоцикла як мопеда, факт якої був виявлений перевіркою від 01.09.2014 року, не визнає, про що зазначив у відібраному у нього письмовому поясненні; крім того, минули передбачені ст.148 КЗпП строки притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи; попередньої згоди на його звільнення профспілковий орган УДАІ УМВС України в Житомирській області, членом якого він є, на засіданні у його присутності не надавав; хоча звільнення відбулось 09.10.2014 року згідно наказу № 993, однак він про це не знав та продовжував ходити на роботу, поки на початку листопада 2014 року з УДАІ УМВС України в Житомирській області не надійшов лист від 16.10.2014 року, яким його повідомлено про звільнення з роботи та необхідність отримати трудову книжку; отримання 17.11.2014 року з порушенням встановленого законом строку трудової книжки відбулось з вини відповідачів, а тому днем звільнення є день отримання трудової книжки. Враховуючи вищевикладене та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив визнати наказ УМВС України в Житомирській області № 524 від 10.06.2014 року в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани протиправним та скасувати його; визнати наказ УМВС України в Житомирській області № 993 від 09.10.2014 року в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи протиправним та скасувати його; поновити його на роботі на посаді фахівця центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області; стягнути солідарно з УМВС України в Житомирській області та УДАІ УМВС України в Житомирській області середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17 388 грн. 24 коп.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 24 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано наказ УМВС України в Житомирській області № 524 від 10.06.2014 року в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани протиправним та скасовано його в цій частині. Визнано наказ УМВС України в Житомирській області № 993 від 09.10.2014 року в частині притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи протиправним та скасовано його в цій частині. Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді фахівця центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області. Стягнуто солідарно з УМВС України в Житомирській області та УДАІ УМВС України в Житомирській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 17 388 грн. 24 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць.

В апеляційній скарзі УМВС України в Житомирській області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підялгає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що перед застосуванням заходу дисциплінарного стягнення у вигляді догани від ОСОБА_2 не було відібрано письмових пояснень, він не був ознайомлений з наказом №524 від 10.06.2014 року, за проступок вчинений 09.01.2014 року, сплинув шестимісячний строк, який визначений ст.148 КЗпП України, а тому цей наказ є протиправним. Встановивши, неправомірність попереднього застосованого до позивача наказу №524 від 10.06.2014 року і те, що позивач з роботи був звільнений без згоди первинної профспілкової організації, суд вважав, що ОСОБА_2 підлягає поновленню на роботі.

Однак, погодитися з таким висновком суду не можна.

Судом встановлено, що з 08.08.2013 року ОСОБА_3 працював в УМВС України в Житомирській області на посаді фахівця центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області.

Відповідно до функціональних обов'язків фахівця центру ДАІ 1805 з обслуговування Овруцького та Народицького районів, затверджених начальником УДАІ УМВС України полковником міліції ОСОБА_4, фахівець центру несе персональну відповідальність за проведення реєстраційних операцій та облік транспортних засобів організацій, підприємств і громадян, які мешкають в підлеглих районах і підлягають реєстрації в органах ДАІ; контролює прийом документів та якість матеріалів, які прийняті для видачі свідоцтв про реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку транспортних засобів, підшивку в окремі томи та здачу в архів; розглядає заяви, листи, запити та скарги громадян з питань реєстрації, перереєстарції, зняття з обліку транспортних засобів; для проведення реєстрації ТЗ з інших регіонів, що перебували в експлуатації, проводить запити про знаття з обліку попереднього місця реєстрації власника ТЗ; здійсненні реєстраційних операцій проводить обовязкову перевірку по всіх існуючих базах МВС України, перевірці підлягають транспортні засоби, документи, що супроводжують заявника, тощо.

Із зазначеними функціональними обов'язками ОСОБА_3 був ознайомлений під особистий підпис 17.02.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2014 року комісією Департаменту ДАІ МВС України було проведено позапланову перевірку стану організації діяльності УДАІ УМВС України в Житомирській області, за наслідками якої було складено висновок службого розслідування.

Згідно висновку службового розслідування від 05.06.2014 року, затвердженого заступником Міністра внутрішніх справ України генералом-лейтенантом ОСОБА_5 позапланова перевірка стану організації діяльності УДАІ УМВС України в Житомирській області проведена комісією Дерпартаменту МВС України у період з 19 по 24 травня 2014 року; у ході вибіркової перевірки документів, що стали підставами проведення реєстрації, перереєстрації та зняття з обліку транспортних засобів встановлено, що фахівцем центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів ОСОБА_2 09.01.2014 року було проведено перереєстрацію автомобіля ВАЗ-21051, н.з. АМ4828ВМ, у зв'язку з переобладнанням без заміни номерів агрегатів (встановлення газового обладнання), при цьому в матеріалах справи відсутній сертифікат відповідності та акт технічної експертизи, чим порушено вимоги п.37 постанови КМ України від 07.08.1998 року № 1388; аналогічні порушення було допущено при перереєстрації 26.04.2014 року автомобіля марки АЗЛК, н.з. АА9560ОН; 19.03.2014 року зазначеним працівником безпідставно проведено перереєстрацію автомобіля марки «ЗАЗ-DAEWOO T13110», н.з. АМ4819ВМ, без відповідного акту про проведений аукціон, виданого органом Державної виконавчої служби, чим порушено вимоги п.8 постанови КМ України від 07.08.1998 року № 1388; 14.05.2014 року ОСОБА_2 у порушення вимог п.15 постанови КМ України від 07.08.1998 року № 1388, здійснено перереєстрацію автомобіля ГАЗ-53Б, у зв'язку з переобладнанням без заміни номерів агрегатів (встановлення газового обладнання), в якому відсутній ідентифікаціний номер шасі.

Відповідно до п.25 цього висновку службового розслідування, керівництву УМВС України в Житомирській області за результатами перевірки, проведеної працівниками Департаменту ДАІ МВС України, було доручено провести службове розслідування за фактами виявлених недоліків і порушень та притягнути винних до дисциплінарної відповідальності, про що до 20.06.2014 року проінформувати ДДАІ МВС України для подальшої доповіді керівництву Міністерства.

Наказом в.о. начальника УМВС України в Житомирській області полковником міліції ОСОБА_6 №524 від 10.06.2014 року «Про недоліки в службовій діяльності підрозділів Державтоінспекції та притягнення винних до дисциплінарної відповідальності», за допущені порушення вимог нормативно-правових актів, що регламентують порядок здійснення реєстраційно-екзаменаційних операцій, фахівцю центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області ОСОБА_2 оголошено догану.

Згідно з ст.148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Встановлено, що вчинені позивачем проступки 09.01.2014 року, 19.03.2014 року, 26.04.2014 року та 14.05.2014 року були виявлені під час проведення перевірки з 19 по 24 травня 2014 року. Дисциплінерне стягнення за їх вчинення у вигляді догани було застосовано до ОСОБА_2 - 10.06.2014 року, тобто в межах строку визначено ст.148 КЗпП України.

Тому висновок суду першої інстанції про те, що на момент притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за проступок 09 січня 2014 року сплинув строк накладення дисциплінарного стягнення є помилковим. Шестимісячний строк з дня вчинення проступку, який мав місце 09.01.2014 року не сплинув, оскільки від цієї дати до дня накладення стягнення - 10.06.2014 року минуло 5 місяців і один день.

Щодо висновків суду про порушення відповідачем вимог ст. 149 КЗпП України при накладенні дисциплінарного стягнення на ОСОБА_2 у вигляді догани колегія суддів виходить із наступного.

Згідно з ч. 1 ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника (ч. 3 ст.149 КЗпП України).

Таким чином, метою отримання власником або уповноваженим ним органом письмових пояснень порушника трудової дисципліни є з'ясування обставин, за яких вчинено проступок для врахування цього поряд з іншими обставинами при обранні виду стягнення, а тому сам по собі факт неотримання власником або уповноваженим ним органом таких пояснень за відсутності даних про поважність причин вчинення проступку не може бути підставою для визнання рішення про застосування дисциплінарного стягнення незаконним.

Крім того, матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_2 від 30.05.2014 року. В письмових поясненнях позивач зазначив, що 21 травня 2014 року проводилася перевірка працівниками Департаменту ДАІ МВС України, в ході перевірки були виявлені недоліки, які викладені в довідці. На даний час вживаються заходи про їх усунення та недопущення їх в подальшому. В поясненнях ОСОБА_2 вказав, що вони написані ним власноручно та прочитані.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про визнання наказу №524 від 10.06.2014 року про притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани протиправним, з тих підстав, що таке стягнення накладено з порушенням вимог ст.149 КЗпП України та поза межами строку притягнення до відповідальності, визначеного ст.148 КЗпП України.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України працівник може бути звільнений за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7,8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Наказом т.в.о. начальника УМВС України в Житомирській області полковником міліції ОСОБА_7 09.10.2014 року № 993 «Про притягнення винних працівників до дисциплінарної відповідальності» за порушення вимог п.3.9 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційний документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України від 11.08.2010 року № 379, п.п.5, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388, що регламентують діяльність центрів надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів підпорядкованих УДАІ УМВС, фахівця центру надання послуг, Овруцького та Народицького районів ОСОБА_2 звільнено за п.3 ст.40 КЗпП України.

Підставою застосування до позивача стягнення у вигляді звільнення з роботи, стало неналежне виконання ним своїх посадових обов'язків, а саме допущення ним порушення вимог п.3.9 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційний документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом МВС України від 11.08.2010 року № 379, та п.п.5, 8 постанови Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388. Ці порушення були виявлені 01.09.2014 року в ході здійснення УМВС України в Житомирській області планової перевірки діяльності центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області, наслідки якої оформлені висновком по результатах перевірки діяльності центру надання послуг, з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Овруцького та Народицького районів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Житомирській області, затвердженим т.в.о начальника УМВС України в Житомирській області полковником міліції ОСОБА_7 20.09.2014 року. Зокрема в ході перевірки встановлено, що фахівцем центру ОСОБА_2 11.12.2013 року було проведено реєстраці ТЗ VENTUS н/з АМАА 3964, власник ОСОБА_8 як мопед з об'ємом двигуна 49 см. куб., згідно бази «Митний документ» ТЗ являється мотоциклом з об'ємом двигуна 110 см.куб та зареєстрований за спрощеною системою, чим порушено вимоги п.8.15 постанови КМ України від 07.08.1998 року № 1388; 12.04.2014 року року, зазначеним працівником безпідставно проведено переєстрацію автомобіля НОМЕР_1, власник ОСОБА_9, при відсутності підтвердження на зняття з обліку автомобіля з іншої області, чим порушено вимоги п.3.9 постанови КМ України від 07.08.1998 року № 1388; аналогічні порушення було допущено при реєстрації 14.05.2014 року автомобіля НОМЕР_2; 27.05.2014 року при реєстрації автомобіля НОМЕР_3, а також по заяві 40514676 від 29.05.2014 року, по заяві 4103346 від 06.06.2014 року, по заяві 41086484 від 06.06.2014 року, по заяві 41089370 від 06.06.2014 року.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що при застосуванні до позивача наказом від 09.10.2014 року № 993 заходу дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення не було враховано обставин того, що виявлені 01.09.2014 року проступки, з приводу яких у позивача відбирались письмові пояснення, були вчинені у 2013 році, а відтак на момент застосування 09.10.2014 року до позивача такого дисциплінарного стягнення сплинули передбачені ст.148 КЗпП України строки його накладення, суперечить матеріалам справи. Так, судом першої інстанції не прийнято до уваги, що крім поступку, який мав місце 11.12.2013 року, позивач вчинив інші проступки 12.04.2014 року, 14.05.2014 року, 25.05.2014 року та 06.06.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 та пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (частина перша статті 43 КЗпП України).

Сторони визнали, що позивач є членом первинної профспілкової організації УДАІ УВМС України в Житомирській області та його звільнення відбулось без попередньої згоди цієї профспілкової організації, членом якої він є.

Згідно з ч.9 ст.43 КЗпП, якщо розірвання трудового договору з працівником проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) і після її одержання або відмови виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) в дачі згоди на звільнення працівника (частина перша цієї статті) розглядає спір по суті.

Суд першої інстанції виконав вимоги ч.9 ст.43 КЗпП України та направивив запит до первинної профспілкової організації УДАІ УВМС України в Житомирській області, яка 18.03.2015 року на засіданні за участю ОСОБА_2, надала згоду на його звільнення за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п.3 ст.40 КЗпП.

Тому висновок суду про те, що надання профспілкою такої згоди після звільнення працівника з ініціативи роботодавця за п.3 ст.40 КЗпП України з огляду на приписи ч.1 ст.43 КЗпП України є юридично неспроможною, а тому слід вважати, що позивач звільнений з роботи без згоди первинної профспілкової організації не грунтується на вимогам закону та матеріалах справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскільки позивачем було допущено систематичне невиконання своїх обов'язків, за дані порушення до нього були застосовані заходи дисциплінарного стягнення, але їх застосування не дало позитивних результатів, а тому звільнення позивча з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України проведено правльно.

Відповідно до ст.233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З наказом про звільнення №993 від 09.10.2014 року ОСОБА_2 був ознайомлений 14.10.2014 року, що підтверджується його підписом на наказі. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом 19.11.2014 року. Відповідач подав письмову заяву про застосування позовної давності.

У п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року „Про судове рішення роз'яснено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена

особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав,

свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та

осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших

осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга

статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були

порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих

осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без

поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з

цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено

стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім

випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для

цього.

Враховуючи, те, що позов ОСОБА_3 про визнання наказів протиправними, їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є недоведеним, а тому колегія суддів відмовляє в його задоволенні саме з цих підстав.

З наведених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області задовольнити.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 24 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Житомирській області про визнання наказів протиправними, їх скасування, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді