Справа № 603/553/15-ц
Провадження №2/603/208/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" серпня 2015 р. м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І. М.

при секретарі Смолінчук М.М.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду міста Монастириська цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області

про визнання права на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Монастириського районного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить визнати за нею право на:

земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах в господарстві: спілці селян «Яргорівська», згідно сертифікату НОМЕР_1, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №125.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її дядько ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах в господарстві спілці селян «Яргорівська» згідно сертифікату серії НОМЕР_1 зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №125.

Вказану спадщину прийняла спадкоємець першої черги, дружина померлого ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка - ОСОБА_3. Після її смерті залишилось спадкове майно, до якого входить:

право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах в господарстві спілці селян «Яргорівська» згідно сертифікату серії НОМЕР_1 зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) під №125.

На вказане майно, ОСОБА_3 склала заповіт на її ім'я. Спадщину вона прийняла, оскільки на час смерті проживала разом із померлою.

Позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилося, що ОСОБА_3 за життя не виготовила свідоцтво про право на спадщину, а тому нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач - ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, суду подала заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач - представник Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, суду подав заяву про розгляд справи у відсутності їхнього представника, позовні вимоги визнають повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 61 року помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого 05.08.2002 року.

Ще за життя ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Яргорівська» Монастириського району Тернопільської області згідно сертифікату НОМЕР_1.

Також судом встановлено, що вказану спадщину фактично прийняла ОСОБА_3, як спадкоємиця першої черги, оскільки проживала на час смерті разом із спадкодавцем та була його дружиною, що підтверджується довідкою №448 від 31.10.2008 року, виданої виконкомом Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, але за життя не встигла оформити згідно закону свої спадкові права на дане спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років померла - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3.

Згідно заповіту складеного 05.02.2008 року ОСОБА_3 заповіла належне їй майно (будинок, господарські будівлі, земельний пай, заощадження на ощадній книжці) своїй племінниці - ОСОБА_1.

Родинні відносини між позивачем ОСОБА_1 та померлими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтверджується довідкою №448 від 31.10.2008 року, виданої виконкомом Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, згідно записів якої позивач ОСОБА_1 є племінницею померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і на день їх смерті проживала з померлими та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1.

Спірні відносини, що виникли між сторонами пов'язані з реалізацією позивачем свого права на спадкування, а тому регулюються нормами книги «Спадкове право» Цивільного кодекс України (далі - ЦК України)

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Щодо спадкового майна, яке належало ОСОБА_2, а саме, право на земельну частку (пай) в спілці селян «Яргорівська» Монастириського району Тернопільської області згідно сертифікату НОМЕР_1 і яке фактично прийняла ОСОБА_3, суд зазначає наступне.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України Постанови №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України (16.01.2003р.), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Як вбачається з матеріалів справи на час смерті ОСОБА_2, тобто на час відкриття спадщини, був чинним ЦК Української РСР 1963 року, тому при вирішенні питання про прийняття ОСОБА_3 спадщини у вигляді права на земельну частку (пай) згідно сертифіката серії НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай) в господарстві спілці селян «Яргорівська» с.Яргорів Монастириського району Тернопільської області та визнання за нею права на це майно в порядку спадкування за законом необхідно керуватися ст. 549 ЦК Української РСР в якій зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

Згідно ч. 2 ст. 553 ЦК Української РСР 1963 року вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Спадкове майно ОСОБА_3 фактично прийняла, що підтверджується довідкою Яргорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області за №448 від 31.10.2008 року, так як на день смерті проживала разом із спадкодавцем, була дружиною спадкодавця і яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 заповіла своє спадкове майно у вигляді земельного паю своїй племінниці ОСОБА_1, а тому беручи до уваги вищевикладене суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені нею у позовній заяві, а отже, вона, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3 має право на спадкове майно у вигляді земельної частки (паю).

Крім того, відповідач позовні вимоги позивача визнав.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності на те законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та приймаючи до уваги, що відповідно до вимог діючого законодавства позивач має право на спадкування за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю, в установленому законом порядку спадщину прийняв, іншого порядку визнати за ним право власності на спадкове майно чинним законодавством не передбачено, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 392, 1216,1218, 1222, 1223, 1235 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що знаходиться в селянській спілці «Яргорівська», с.Яргорів Монастириського району Тернопільської області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.

Суддя І. М. Галіян