Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 319/61/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Горбачов Ю.М.
Провадження № 22-ц/778/2313/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року, додаткові рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року та від 14 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Куйбишевської селищної ради Запорізької області, виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Запорізької області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Селянсько-фермерське господарство «АРКОС» про стягнення матеріальної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди, який 04 квітня 2013 року уточнила та зазначила в якості співвідповідачів Куйбишевську селищну раду Запорізької області, виконавчий комітет Куйбишевської селищної ради Запорізької області.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2013 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 12198,87 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також суму витрат за проведення оцінки вартості заподіяної шкоди в розмірі 450 гривень і судових витрати: за проведення судової експертизи в сумі 1000 гривень та по сплаті судового збору в сумі 147,90 гривень, а всього 13796,77 гривень. Вирішено питання про судові витрати.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, Куйбишевської селищної ради Запорізької області, виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Запорізької області - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24 жовтня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2013 року по цій справі в частині позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_5 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 25 297 грн. 75 коп. та судові витрати 365 грн. 27 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2013 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 жовтня 2013 року в частині вирішення спору щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи 29 квітня 2015 року ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги та остаточно зазначила, що 04 жовтня 2012 року її автомобіль «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_1, було пошкоджено через обвал цегельної огорожі колишнього заводу «Електроприлад», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 смт. Куйбишеве Запорізької області.

11 жовтня 2012 року Куйбишевським РВ ГУМВС України в Запорізькій області винесено постанову про відмову в порушенні кримінальної справи.

У ході дослідчої перевірки встановлено, що цілісний майновий комплекс колишнього ВАТ «Електроприлад» було продано фізичним особам, зокрема, 10/11 частин нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, смт. Куйбишеве, належить ОСОБА_4, 1/64 частина цілісного майнового комплексу нежитлових приміщень - ОСОБА_5

За висновками комісії Куйбишевської селищної ради від 17 жовтня 2012 року встановлено, що частина цегельної огорожі довжиною близько 40 м обвалилася через порослі чагарнику із внутрішньої сторони огорожі. Вказана територія є частиною земельної ділянки, що знаходиться безпосередньо між зруйнованим парканом та об'єктами нерухомості, що належать відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Вважає, що відповідачами порушено вимоги Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року, а також Правила благоустрою населених пунктів територіальної громади смт. Куйбишеве, що затверджені рішенням сесії Куйбишевської селищної ради Запорізької області №1 від 26 грудня 2011 року. Невиконання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обов'язку по утриманню прилеглої до об'єктів нерухомості території, що знаходиться у їх користуванні, призвели до обвалу цегельної огорожі.

Крім того, вважає, що бездіяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стала можливою за відсутності належної організації благоустрою та контролю у цій сфері з боку Куйбишевської селищної ради та виконавчого комітету.

На підставі зазначеного остаточно просила: стягнути на її користь із відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, Куйбишевської селищної ради Запорізької області та виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Запорізької області солідарно матеріальні збитки, завдані пошкодженням автомобілю «RENAULT LOGAN», реєстраційний номер НОМЕР_2, в загальному розмірі 28680,71 грн. та документально підтверджені судові витрати: судовий збір, витрати на проведення оцінки розміру матеріальної шкоди та судової будівельно-технічної експертизи.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року, яке було доповнено додатковими рішеннями від 07 квітня 2015 року та від 14 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду з додатковими рішеннями суду від 07 квітня 2015 року та від 14 травня 2015 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі винною особою, яка її завдала.

Разом з тим згідно зі ст. 1166 ЦК України єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено право громадян звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою.

Відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об'єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об'єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку.

Частиною 4 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров'ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб.

Обґрунтовуючи підставність позову, позивач посилалась на невиконання відповідачами положень ч.2 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та абз. 2 пп.6.9.2.3 Правил благоустрою населених пунктів територіальної громади смт. Куйбишеве, згідно з якими охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об'єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом на земельних ділянках, переданих у власність, наданих в користування або в оренду, здійснюється за рахунок коштів власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених в установленому порядку.

Скасовуючи рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2013 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 жовтня 2013 року у даній справі, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в ухвалі від 12 лютого 2014 року зазначив, що посилаючись на приписи ст. 1166 ЦК України, як на підставу для задоволення позову та ухвалюючи рішення про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 25297 грн. 75 коп. майнової шкоди, суд апеляційної інстанції виходив із презумпції вини відповідачів, у той же час, залишив поза увагою те, що відповідачі не вчиняли будь-яких деліктних правопорушень по відношенню позивачки, та не вказавши, які конкретно правила утримання земельних ділянок, які перебували у їх користуванні, ними були невиконані, не перевірили, чи може бути проведено, за таких обставин, відшкодування шкоди саме в такий спосіб.

Частиною 4 ст.338 ЦПК України встановлено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 жовтня 2012 року належний на праві власності ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_3, було пошкоджено через обвал цегельної огорожі колишнього заводу «Електроприлад», що знаходиться по АДРЕСА_1 у смт Куйбишеве Запорізької області.

Судом також встановлено, що зруйнована огорожа по АДРЕСА_1 в смт. Куйбишеве, є частиною огорожі №2 - цегляної, яка належала колишньому заводу ВАТ «Елекроприлад» та відділяла територію заводу від території загального користування.

Державна реєстрація ВАТ «Електроприлад» припинена 13.12.2011 року в результаті ліквідації юридичної особи, що підтверджується Довідкою та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (т.1, а.с.84-90 ).

Відповідно до рішення Куйбишевської селищної ради №8 від 27 січня 2011 року право постійного користування земельною ділянкою ВАТ «Електроприлад» припинено (т.1, а.с.18, 210 ).

На підставі договору купівлі-продажу від 18 грудня 2007 року ОСОБА_5 є власником 1/64 частини нежитлових приміщень по АДРЕСА_1 у смт. Куйбишеве Запорізької області, що раніше належали ВАТ «Електроприлад» (т.1, а.с.107-108). Відповідно до змісту вказаного договору огорожа № 2 у власність покупця ОСОБА_5 не переходила.

ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 17 липня 2008 року є власником 10/11 частини нежитлових приміщень, що розташовані за цією ж адресою Відповідно до змісту вказаного договору огорожа № 2 у власність покупця ОСОБА_4 не переходила (т.1, а.с. 107).

Згідно договору оренди №130, від 05 жовтня 2010 року земельна ділянка площею 0.0697 га по АДРЕСА_2 передана в користування ОСОБА_4 на строк 49 років з встановленням меж зазначеної земельної ділянки (т.1, а.с.93-97).

Звертаючись до суду з позовом про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_5, ОСОБА_4 та уточнивши позовні вимоги, позивач посилалась на акт обстеження залишків зруйнованого об'єкту огорожі колишнього ВАТ «Електроприлад» від 17.10.2012 року та висновки судової будівельно-технічної експертизи від 25 червня 2013 року № 17/13 та зазначала наступне.

Так, комісія, створена на підставі розпорядження селищного голови від 08.10.2012 року №102, обстеживши зруйнований об'єкт - цегельну огорожу, прийшла до висновку, що частина огорожі, довжиною 40 м та висотою 3 м була зруйнована через порослі чагарнику, який виріс із внутрішній сторони огорожі, деякі дерева сягали висоти 3,5 м та гілки їх опирались на огорожу та при поривах вітру приводили до руйнації огорожі.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 25 червня 2013 року № 17/13 по другому питанню стан вказаного паркану ветхий, процент зношеності складає 70% (відхилення від вертикалі більш ніж1/200 висоти, прогін стін до 1/200 висоти, прогін стін до 1/200 довжини ділянки), ознака зносу - випадання цеглин з кладки, масові прогресуючі наскрізні тріщини, послаблення і часткове руйнування кладки, помітне викривлення стін, часткове руйнування кладки, приблизний склад робіт - повне перекладання кладки (т.2, а.с.82-116).

Причинами падіння огорожі є декілька факторів, зокрема, вздовж цегляного паркану ростуть чагарники заввишки до 4 метрів, висота чагарників вища за висоту цегляного паркану; гілки чагарників виходять за межі паркану з обпиранням на нього в результаті чого руйнується цегляна кладка під час поривів вітру; стовбури чагарників ростуть у безпосередній близькості до цегляної стіни та фундаменту паркану, в результаті чого коріння чагарників природно від розростання дали поштовх для нахилу цегляної кладки в сторону пішохідного проходу по АДРЕСА_3

Проте, вказаною комісією в акті зазначено, що частина зруйнованої огорожі, що розташована на перехресті АДРЕСА_1 офіційно нікому не належить, надати відповідь на питання, чи знаходиться частина зруйнованої огорожі на земельній ділянці, яка належить частини власнику нерухомого майна, який уклав договір оренди земельної ділянки (договір оренди землі укладений лише із ОСОБА_13) можливо лише провівши геодезичну зйомку та відновлення меж орендованої земельної ділянки в натурі (т.1 а.с.12).

Крім того, як пояснили свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які 08.10.2012 року входили до складу комісії по обстеженню зруйнованого об'єкту - цегельної огорожі, на момент обстеження неможливо було встановити обставини події та причини відсутності огорожі, причина обвалу огорожі є припущенням; встановити, де саме стояв автомобіль, неможливо.

Як вбачається з висновку №17/13 судової будівельно-технічної експертизи від 25 червня 2013 року, «проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_4, виготовлений приватним підприємством «Інвестресурс». Креслення, перенесення меж земельної ділянки в натуру, абрис земельної ділянки, план зовнішніх меж землекористування з фактичними розмірами відповідає дійсності на місцевості. Згідно конфігурації та розмірів, зазначених в проекті землеустрою щодо відведення, межа земельної ділянки, що надана в оренду ОСОБА_4 площею 0.0697 га, зі сторони АДРЕСА_1 проходить вдовж цоколя цегляного паркану на відстані (4,72+1,41) до будівлі протяжністю 13,57 п.м , тому частково зруйнований паркан не знаходиться на орендованій ОСОБА_4 земельній ділянці (т.1, а.с.85).

За висновками судової будівельно-технічної експертизи від 25 червня 2013 року по питанню 5 не представляється можливим встановити, чи перебуває частина зруйнованої огорожі на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці, якою фактично користується ОСОБА_5, оскільки відсутній оформлений договір оренди на земельну ділянку за зазначеною адресою (т.1, а.с.85).

Актом перевірки Державної інспекції сільського господарства в Запорізькій області від 13 лютого 2013 року щодо дотримання вимог земельного законодавства, проведеної на запит суду, встановлено, що орендована ОСОБА_4 земельна ділянка не включає огорожу (т.1, а.с.132-133).

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Таким чином матеріали справи не містять доказів про те, що частина огорожі внаслідок руйнації якої було пошкоджено автомобіль позивача, належить відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_4, на праві власності або перебуває на земельних ділянках, якими користуються відповідачі.

З висновків п.6 експертизи про те, що межа земельної ділянки, яка надана в оренду ОСОБА_4 зі сторони АДРЕСА_1 проходить на відстані (4,72+1,41) до будівлі протяжністю 13,57 п.м, та схематичного плану розташування будівель співвласників на земельній ділянці біля зруйнованої огорожі (Додаток 1 до висновку експертизи) вбачається, що частково зруйнована огорожа не знаходиться на орендованій ОСОБА_4 земельній ділянці та орендована відповідачем ділянка не охоплює місце руйнації огорожі ( т.2, а.с.82-116).

Доказів, що чагарники, які стали причиною руйнації огорожі, розташовані на земельній ділянці, яка на законних підставах передана у власність, надана в користування або в оренду ОСОБА_5, матеріали справи не містять.

Крім того, посилаючись на ті обставини, що відповідачі в порушення положень ст.28 Закону України « Про благоустрій населених пунктів» та абз. 2 пп.6.9.2.3 Правил благоустрою населених пунктів територіальної громади смт.Куйбишеве, не здійснювали видалення дерев та кущів, які виросли самосівом, позивач не звернула уваги та на положення ч.4 ст.28 Закону України « Про благоустрій населених пунктів» про те, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров'ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб та не надала належних доказів на підтвердження того, що відповідачам було відомо про те, що стан чагарників та дерев, які були причиною руйнації огорожі загрожує майну громадян та/або юридичних осіб.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки апеляційна скарга за змістом є повторенням уточненої позовної заяви ОСОБА_3

За положеннями ч.1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав,визначених статтями 205,207 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, постановлено з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Куйбишевської селищної ради Запорізької області, виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Запорізької області про стягнення матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 12198,87 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також суму витрат за проведення оцінки вартості заподіяної шкоди в розмірі 450 гривень і судових витрати: за проведення судової експертизи в сумі 1000 гривень та по сплаті судового збору в сумі 147,90 гривень, а всього 13796,77 гривень. Вирішено питання про судові витрати.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4, Куйбишевської селищної ради Запорізької області, виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Запорізької області - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24 жовтня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2013 року по цій справі в частині позовних вимог до ОСОБА_4, ОСОБА_5 скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 25 297 грн. 75 коп. та судові витрати 365 грн. 27 коп.

В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року касаційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_4 задоволено частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2013 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 жовтня 2013 року в частині вирішення спору щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_4 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Таким чином, рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 15 серпня 2013 року суду в частині вимог до Куйбишевської селищної ради Запорізької області, виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Запорізької області не оскаржувалось сторонами та не скасовувалось судами вищих інстанцій .

Звертаючись до суду з уточненими позовними вимогами до Куйбишевської селищної ради Запорізької області, виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Запорізької області ОСОБА_3 посилалась на ті ж самі обставини, що бездіяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стала можливою за відсутності належної організації благоустрою та контролю у цій сфері з боку Куйбишевської селищної ради та виконавчого комітету та будь-яких нових доказів не надавала.

З огляду на викладене, згідно з п. 2 ч.1 ст. 205, 310 ЦПК України додаткове рішення від 14 травня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 до Куйбишевської селищної ради Запорізької області, виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Запорізької області підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі в цій частині.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 310, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року, додаткове рішення від 07 квітня 2015 року, додаткове рішення від 14 травня 2015 року задовольнити частково.

Рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 11 грудня 2014 року та додаткове рішення від 07 квітня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Додаткове рішення Куйбишевського районного суду Запорізької області від 14 травня 2015 року у цій справі скасувати.

Закрити провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до Куйбишевської селищної ради Запорізької області, виконавчого комітету Куйбишевської селищної ради Запорізької області, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Селянсько-фермерське господарство «АРКОС» про стягнення матеріальної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: