№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8233/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Ключник А.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі:Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

третьої особи - Галущенко Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 6 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Галущенко Тетяна Андріївна, Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про визнання недійсним договору іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «РайффайзенБанк Аваль», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Галущенко Т.А., Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації, Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» про визнання недійсним договору іпотеки.

Свої вимоги мотивував тим, що 23 листопада 2007 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір №014/1812/82/64845. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та відповідачем було укладено договір іпотеки від 23 листопада 2007 року. Відповідно до п. 1.2 договору іпотеки, у забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 надали в іпотеку банку трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 56м2, яка належить їм по 1/3 частині кожному. Зазначив, що на час укладення договору іпотеки, неповнолітня онука ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 мала право користування згаданою квартирою, проте, договір іпотеки було укладено без дозволу органу опіки та піклування, як того вимагає ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», що тягне за собою визнання його недійсності.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 6 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про визнання недійсним договору іпотеки.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В апеляційній скарзі послався на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення, докази у справі не оцінені судом у їх сукупності та взаємозв'язку.

В судове засідання представники ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» Служби у справах дітей Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації, КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Представник ОСОБА_5 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Галущенко Т.А. проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість окремої ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_5 та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», 23 листопада 2007 року укладено кредитний договір № 014/1812/82/64845.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором № 014/1812/82/64845, 23 листопада 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого останні передали в іпотеку банку трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 що належить іпотекодавцям на праві спільної часткової приватної власності в рівних частках кожному на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у м.Києві радою 19 березня 2007 року.

Звертаючись до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним, позивач ОСОБА_5 посилався на те, що на час укладення договору іпотеки у квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована неповнолітня онука ОСОБА_8 (іпотекодавця) - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 Незважаючи на те, що на час укладення договору іпотеки право користування спірним житлом мала на той час малолітня племінниця позивача, дозволу органу опіки та піклування отримано не було. У зв'язку з чим вважає, що спірний договір іпотеки укладено з порушенням вимог діючого законодавства і при його укладенні були порушені права неповнолітньої особи, що згідно правил ч.1,6 ст.203 ЦК України та ч.1 ст.215 ЦК України, ст..17 Закону України «Про охорону дитинства», ст..12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» є підставою для визнання договору іпотеки недійсним.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірного дійшов висновку, що підстави для визнання договору іпотеки недійсним з підстав передбачених ст.ст.203, 215 ЦК України відсутні, оскільки при його укладенні обставини, які б перешкоджали нотаріусу посвідчити його були відсутні.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч.1 цієї статті); правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.6 цієї статті) .

Відповідно до ч.3 ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою. Видавати письмові зобов'язання.

Частиною 2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 156 ЖК України встановлено, що діти-члени сім»ї власника жилого приміщення мають право користування жилим приміщенням нарівні з власником цього приміщення.

Згідно з ч.3, 4 ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей; для здійснення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Відповідно до ч.2 ст.177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що закон вимагає обов'язкового отримання батьками або особами, які їх замінюють, дозволу органу опіки та піклування на відчуження майна, право власності або право користування яким мають діти.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 є племінницею позивача ОСОБА_5 та онукою ОСОБА_8 і ОСОБА_7 Власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Святошинською районною у м.Києві радою 19 березня 2007 року. Доказів на підтвердження того, що неповнолітня ОСОБА_9 на момент укладення договору іпотеки була членом сім'ї власників спірного житла, що є предметом іпотеки, та користувалася житлом нарівні з власниками, ні позивачем, ні його представником у передбаченому законом порядку суду не надано.

На підтвердження факту проживання та користування квартирою АДРЕСА_1 ОСОБА_5 до позовної заяви надана довідка Форми № 3, видана 14 листопада 2007 року за № 1603 ЖЕО № 807 КП по утриманню житлового господарства Святошинського району м.Києва , відповідно до якої в спірній квартири окрім власників, з 4 березня 1994 року зареєстрована ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.( а.с.11).

Разом з тим, для посвідчення договору іпотеки приватному нотаріусу КМНО Галущенко Т.А. була надана довідка Форми № 3, видана 14 листопада 2007 року за № 1603 ЖЕО № 807 КП по утриманню житлового господарства Святошинського району м.Києва, відповідно до якої в спірній квартири зареєстровані тільки власники ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 ( а.с.27).

Наявність в матеріалах справи двох однакових за номером і датою довідок Форми №3 від 14 листопада 2007 року № 1603, виданих ЖЕО № 807 КП по утриманню житлового господарства Святошинського району м.Києва, які містять суперечливу інформацію щодо осіб, які зареєстровані у квартирі, усунути яку в рамках цієї справи неможливо, не дає підстав стверджувати, що на момент укладення оспорюваного договору іпотеки, неповнолітня ОСОБА_9 проживала та користувалася спірною квартирою.

А крім того, сама по собі реєстрація у житловому приміщення або її відсутність не має правового значення, оскільки не підтверджує право особи на користування житловим приміщенням.

Доводи апеляційної скарги про неналежність ксерокопії довідки Форми № 3, що міститься серед документів, які були надані приватному нотаріусу для посвідчення договору іпотеки в порівнянні з довідкою наданою до позовної заяви, колегія суддів відхиляє, оскільки як пояснила приватний нотаріус у судовому засіданні Галущенко Т.А., вона посвідчила копію довідки з оригіналу, що не забороняється Інструкцією про вчинення нотаріальних дій.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання договору іпотеки недійсним є обґрунтованим, адже обставини, які б перешкоджали нотаріусу посвідчити укладений між сторонами договір іпотеки відсутні.

Крім того, за правилами ст.15 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.2 2 ст.3 ЦПК України випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

ОСОБА_5 в позовній заяві посилається на порушення не своїх законних прав, а прав ОСОБА_9, яка 14 листопада 2009 року досягла повноліття та вправі була звернутися до суду самостійно. Даних про наявність у ОСОБА_5 права звернення до суду з метою захисту прав та інтересів ОСОБА_9, позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, які зроблені судом на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами. Виконавши всі вимоги цивільного судочинства, суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 6 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: