Справа № 643/1247/15-ц
Провадження № 2/643/1738/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Погасій О.Ф., при секретарі Бровкіної М.І.,

розглянувши у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Харківська товарна біржа і орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання права власності на частину квартири та визнання коштів спільними, -

В С Т А Н О В И В:

До суду 02 лютого 2015 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 та визначення порядку користування зазначеною квартирою.

29 квітня 2015 року позивач подав уточнену позовну заяву про визнання за ним право власності в спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_2 із зобовязанням державну реєстраційну службу та КП «ХМБТІ» зареєструвати право власності (а.с.53-56).

25 червня 2015 року позивач подав уточнену позовну заяву до ОСОБА_2, треті особи: Харківська товарна біржа і орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання права власності ОСОБА_1 у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_3 та визнання спільними кошти, отримані від продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_4 у розмірі 250 000 000 карбованців, де частина ОСОБА_1 становить 125 000 000 карбованців, що були витрачені на придбання трьохкімнатної квартири АДРЕСА_3 (а.с.81-82).

08 липня 2015 року представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності (а.с.18), подав уточнену позовну заяву, в якій просив визнати право власності позивача ОСОБА_1 на частку у 21/50 трьохкімнатної квартири АДРЕСА_3, згідно розміру грошового вкладу, внесеного до загальних коштів при купівлі зазначеної квартири, у розмірі 125 000 000 карбованців, що становить 21/50 частку від загальних коштів; та визнати спільними кошти, отримані від продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_4 у розмірі 250 000 000 карбованців, де частина ОСОБА_1 становить 125 000 000 карбованців, що були витрачені на придбання трьохкімнатної квартири АДРЕСА_3.

В обґрунтування позовних вимог, в ході судового розгляду уточнених, позивач посилається на те, що 30 грудня 2014 року йому стало відомо, що він був власником половини двокімнатної квартири АДРЕСА_4. 29.01.1994 року зазначена квартира була приватизована, та в результаті приватизації він та його мати ОСОБА_2 набули право власності на цю квартиру у рівних частках. На той час він був малолітнім та проживав у цій квартирі однією сімєю разом зі своєю матірю, відповідачем у справі ОСОБА_2 23.12.1994 р. ОСОБА_2 продала зазначену квартиру та в той же день 23.12.1994 р. на Харківській товарній біржі за отримані від продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_4 спільні грошові кошти придбала на своє імя трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3, при цьому не внесла його, на той час малолітнього, ОСОБА_1 в число співвласників квартири. Тим самим відповідач позбавила його права власності на частку квартири АДРЕСА_3. Про порушення своїх прав він дізнався лише у грудні 2014 року, отримавши судову повістку з апеляційного суду Харківської області, і тоді же дізнався про існування позову ОСОБА_2 до нього про позбавлення права користування житлом та виселення, при цьому ОСОБА_2 завжди стверджувала, що він є співвласником спірної квартири. Спірна квартира АДРЕСА_3 є його єдиним житлом, де він проживав разом із матірю ОСОБА_2 та відчимом ОСОБА_4 з 1995 року і проживає на теперішній час.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності (а.с.18), позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5, який діє на підставі договору про надання правової допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.69,70), позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем був пропущений строк позовної давності звернення до суду, що встановлюється тривалістю у три роки, оскільки з 15.01.2001 року позивач досяг повноліття та з цього часу міг звернутися до суду, а позов подано лише 02.02.2015 року, про що виклав у письмовій заяві, при цьому пояснив, що відсутні підстави вважати, що позивач саме з 15.01.2001 року дізнався про порушення своїх прав.

Треті особи: Харківська товарна біржа і орган опіки та піклування Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не зявились, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 належала на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_4, право власності було набуте шляхом приватизації, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право власності на житло, видане 27.01.1994 року Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду (а.с.12).

За рішенням виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів м. Харкова Харківської області № 211/6 від 06.12.1994 р. затверджено рішення опікунської ради про дозвіл ОСОБА_2 оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4; дозволено ОСОБА_2 від імені неповнолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, оформити договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_4, загальною площею 44,5 кв.м.; дозволено від імені неповнолітнього сина підписати договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири його матері ОСОБА_2 (а.с.9).

23.12.1994 р. на Харківській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу № Н2-984, за яким ОСОБА_2, яка діяла також від імені неповнолітнього ОСОБА_1 на підставі рішення Московського РВК м. Харкова від 06.12.1994 р. № 211/6, і ОСОБА_1 продали двокімнатну квартиру АДРЕСА_4, житловою площею 27,6 кв.м., загальною площею 44,5 кв.м., за 250 000 000 карбованців, що підтверджується ксерокопією зазначеного договору (а.с.57).

23.12.1994 року на Харківській товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу № Н-619, за яким ОСОБА_2 придбала трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_3, житловою площею 40,1 кв.м., загальною площею 68,1 кв.м. за 300 000 000 карбованців, що підтверджується ксерокопією зазначеного договору (а.с.47).

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 78 Кодексу про шлюб та сімю України, якщо у неповнолітніх є належне їм майно, батьки управляють ним як опікуни і піклувальники без спеціального на те призначення, але з додержанням відповідних правил про опіку і піклування.

Відповідно до положень ст. 79 Кодексу про шлюб та сімю України у разі виникнення спільної власності батьків і дітей правовідносини щодо цієї власності регулюються на загальних підставах Цивільним кодексом Української РСР.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно листа КП «ХМБТІ» № 25-471 від 27.03.2015 року, станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу № Н-619, зареєстрованого на ХТБ 23.12.1994 р. (а.с.46).

Таким чином, спірна квартира АДРЕСА_3 була придбана ОСОБА_2 та зареєстрована на її імя, за кошти, отримані від реалізації квартири АДРЕСА_4, яка була спільною сумісною власністю ОСОБА_2 і ОСОБА_1 На час укладання зазначених договорів купівлі-продажу позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 був малолітнім, йому виповнилося 11 років.

Відповідно до положень ст. 372 ЦК України, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Договір купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_3 був укладений без урахування інтересів позивача ОСОБА_1, який на час укладання договору був малолітнім, було порушено його право власності.

Посилання представника відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності звернення до суду є безпідставним, оскільки про порушення свого права позивач дізнався лише у грудні 2014 року, та підстав вважати, що позивач дізнався про порушення своїх прав з часу досягнення ним повноліття, з 15.01.2001 року, немає.

Отже, судом встановлено, що кошти, отримані від продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_4 у розмірі 250 000 000 карбованців є спільними ОСОБА_2 і ОСОБА_1, де частина ОСОБА_1, який був малолітнім на час продажу квартири, становить 125 000 000 карбованців, та були витрачені на придбання ОСОБА_2 без урахування інтересів свого малолітнього сина трьохкімнатної квартири АДРЕСА_5. Отже, ОСОБА_1 належить 21/50 часток трьохкімнатної квартири АДРЕСА_6.

Таким чином, судом встановлена наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 155 СК України, ст. ст. 203, 328, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 79, 203, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири та визнання коштів спільними, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на 21/50 часток трьохкімнатної квартири АДРЕСА_5.

Визнати спільними ОСОБА_2 і ОСОБА_1 кошти, отримані від продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_7, у розмірі 250 000 000 (двісті пятдесят мільйонів) карбованців, де частина ОСОБА_1, який був малолітнім на час продажу квартири, становить 125 000 000 (сто двадцять пять мільйонів) карбованців, що були витрачені на придбання трьохкімнатної квартири АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ф. Погасій