АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 2987/2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Осаулов А.А.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

ОСОБА_3

про стягнення грошових коштів

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 р. залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 26 серпня 2008 р. відповідачка ОСОБА_2 видала на ім»я ОСОБА_3 генеральне доручення на право користування, володіння і розпорядження транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», модель 500 БЕ, 1989 р. випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.5-6).

Згідно листа без дати, написаного від імені ОСОБА_3 зазначено, що він продав автомобіль «Мерседес-Бенц», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_1 за 9500 доларів США (а.с.8).

18.10.2008 р. відповідач ОСОБА_3 видав на ім»я ОСОБА_1 доручення на право користування, володіння і розпорядження транспортним засобом марки «Мерседес-Бенц», модель 500 БЕ, 1989 р. випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.7).

19.03.2009 р. відповідачка ОСОБА_2 скасувала видане нею доручення на право користування і розпорядження автомобілем, запропонувавши ОСОБА_3 повернути автомобіль та видану нею довіреність, що підтверджується її заявою від 19.03.2009 р. (а.с.9).

Згідно розписки від 23.02.2010 р. ОСОБА_5 (чоловік відповідачки ОСОБА_2) отримав у ОСОБА_1 вказаний автомобіль марки «Мерседес-Бенц», модель 500 БЕ, д.н.з. НОМЕР_1 в хорошому стані та претензій немає (а.с.10).

Так, обґрунтовуючи позов позивач, посилався, зокрема, на те, що йому було фактично продано вказаний автомобіль ОСОБА_3 за 9500 доларів США, які він передав останньому, але потім він повернув автомобіль власнику ОСОБА_2, тому, вважає, що є підстави для повернення йому сплачених грошових коштів за вказаний автомобіль.

Посилався при цьому на ст.387 ЦК України, згідно вимог якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що представником позивача не було доведено жодними належними та допустимими доказами сам факт продажу вказаного автомобіля позивачу та передачу ним в рахунок цього договору купівлі-продажу будь-яких грошових коштів відповідачам.

Так, з листа, написаного від імені ОСОБА_3, щодо продажу автомобіля «Мерседес- Бенц», д.н.з. НОМЕР_1, ОСОБА_1 за 9500 доларів США не вбачається, що покупець передав, а продавець отримав грошові кошти. Також, з цього листа не вбачається, що сторона продавця передала автомобіль, а покупець прийняв його в рахунок договору-купівлі продажу, доказів наявності та укладення якого суду надано не було.

Власником вказаного автомобіля є відповідачка ОСОБА_2

Тому, суд, приймаючи до уваги те, що позивач не надав суду належних і допустимих доказів передачі грошових коштів відповідачам в рахунок оплати за купівлю автомобіля, вважав, що підстав для стягнення (витребування) з відповідачів цих коштів немає, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому, позов слід залишити без задоволення.

Такі висновки суду відповідають вимогам закону та обставина справи.

Також, суд правильно дійшов висновку про те, що немає підстав для задоволення клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, оскільки, його доводи в цій частині не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 грудня 2014 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :