Справа № 463/1051/13 Головуючий у 1 інстанції: Жовнір Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/2515/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів:Монастирецького Д.І., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: ОСОБА_4 представників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_8 - ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_9 до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_10 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_9 звернувся в суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті ОСОБА_11. Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_11 склав заповіт, яким розпорядився належним йому майном на випадок смерті і призначив його своїм спадкоємцем. Однак про смерть батька ОСОБА_11 йому стало відомо лише в 2006р. у зв'язку із позбавленням можливості спілкування з батьком та перебуванням його за кордоном. За його заявою в Четверту Львівську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини було встановлено факт відсутності спадкового майна. В подальшому було виявлено, що будинок АДРЕСА_1, який належав на праві спільної сумісної власності його батькам, був відчужений згідно договору купівлі-продажу від 09 квітня 2004р. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24 жовтня 2012р. рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 квітня 2012р. в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_10 права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1, укладеного 09 квітня 2004р. між ОСОБА_13, який діяв від імені ОСОБА_11 та ОСОБА_15, ОСОБА_4 скасовано та в цій частині рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 травня 2011р., яким за ОСОБА_10 було визнано право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 від 09.04.2004р., залишено в силі. У зв'язку із тривалими судовими процесами відновлення майнових прав спадкодавця позивач пропустив з поважних причин строк для прийняття спадщини. Оскільки спадкоємцем за законом ОСОБА_10, яка являється третьою особою по справі, яка не заявляє самостійних вимог, пропущено строк для прийняття спадщини, а ОСОБА_13 на користь якого ОСОБА_11 був складений заповіт пізніше ніж заповіт в його користь помер, а дані правовідносини не допускають правонаступництва, позивач є єдиним спадкоємцем. У зв'язку із встановленням факту смерті ОСОБА_11, визнанням недійсним договору відчуження спадкового майна позивач не мав можливості у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини звернутися із заявою у нотаріальну контору, а тому просить позов задоволити.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2013 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_9 додатковий строк, тривалістю три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті ОСОБА_11, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дане рішення оскаржили ОСОБА_4 та представник ОСОБА_8 - ОСОБА_5 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначають, що рішення ухвалене з неповним з'ясуванням судом та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи, на підставі неповних і недостовірних, поданих позивачем доказів і приховування інших доказів, котрі мають істотне значення для постановлення обґрунтованого і законного рішення, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального й процесуального права.

Просять скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2013 року та відмовити ОСОБА_9 в задоволенні позову повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_4 представників ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до заповіту від 07.08.1996 року ОСОБА_11 заповів все своє майно своєму синові ОСОБА_16 (а.с.10)

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_9 суд виходив з поважності причин пропущення ним передбаченого законом строку для прийняття спадщини.

Проте з такими висновками погодитися не можна, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 Постанови від 30 травня 2008року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Вищенаведена правова позиція викладена також в ухвалі Верховного Суду України від 02 лютого 2011 року у справі № 6-7413св10, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Колегією суддів встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 25 травня 2011 року визнано недійсним договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 укладений 09.04.2004р. між ОСОБА_13, який діяв від імені ОСОБА_11 та ОСОБА_15, ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Антоновою Вікторією Ігорівною. Застосовано правові наслідки недійсності правочину, зобов'язано ОСОБА_15, а ОСОБА_4 повернути Будинок АДРЕСА_1 попереднім власникам. Визнано за ОСОБА_10 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1, як частку у спільній сумісній власності подружжя на будинок. Визначено ОСОБА_9 додатковий термін 6 місяців для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Матеріалами справи встановлено, що за апеляційними скаргами ОСОБА_15 та ОСОБА_4 рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26.04.2012 року рішення районного суду було скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за їх безпідставністю (а.с.57-59 ).

Відповідно до Ухвали ВСС України від 24 жовтня 2012 року рішення Апеляційного суду від 26.04.2012 року в частині відмови щодо визначення додаткового терміну 6 місяців для прийняття спадщини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишено без змін. (а.с.60-66).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.3,4 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи оскаржуване рішення не пересвідчився чи причини пропуску строку для прийняття спадщини є поважними для спадкоємця та чи пов'язані вони з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього та не врахував постановлену ухвалу ВСС України від 24.10.2012року.

Суд першої інстанції на вищенаведені положення законів та обставини справи уваги не звернув та не надав їм належної оцінки. Разом з тим, вони мають важливе значення для правильного вирішенні справи.

У порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд першої інстанції не з'ясував належним чином фактичних обставин справи, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися та якими доказами вони підтверджуються, що мало суттєве значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_9 до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_10 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314,316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_8 - ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 12 квітня 2013 року скасувати та ухвалити нове яким у позові ОСОБА_9 до Львівської міської ради, третя особа ОСОБА_10 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішення законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді Д.І. Монастерецький

Н.Л. Шумська