Єдиний унікальний номер 234/3113/15-ц Номер провадження 22-ц/775/23/2015
Головуючий в 1-й інстанції: Марченко Л.М.
Доповідач: Тимченко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Осипчук О.В., Корчистої О.І.

при секретарі: Бурдюк Т.О.,

за участю прокурора: Бакшаєвої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Краматорської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з онуками та визначення способів участі у їх вихованні , -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково: усунуто ОСОБА_1, який мешкає окремо, перешкоди у спілкуванні та вихованні онуків: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з матірю ОСОБА_2, визначено діду ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, способи участі у спілкуванні та вихованні онуків : ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 шляхом щотижневих зустрічей діда з онуками у будні дні з 16.00 до 18.00 години та по суботах, неділях з 10.00 до 14.00 годин, з 16.00 до 19.00 годин, в присутності матері ОСОБА_2, в загальнодоступних громадських місцях (місцях дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртках, скверах, парках тощо) чи за місцем проживання дітей, попередньо погоджуючи з ОСОБА_2 конкретний час спілкування з дітьми з урахуванням їх режиму та стану здоровя. В іншій частині позову відмовлено.

З зазначеним рішенням не погодився позивач, приніс апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважає встановленими, невідповідальність висновків суду обставинам справи .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення фактично позбавив його можливості спілкуватись з онуками, оскільки відносини, що склались між ним та відповідачкою фактично не даюсь змоги зустрічатись з онуками в її присутності. Суд необґрунтовано прийняв до уваги пояснення відповідачки, яки є неправдивими та невірно надав оцінку поясненням свідка ОСОБА_4, яка є подругою відповідачки і надавала пояснення за проханням останньої. Суд безпідставно не погодився з висновком органу опіки та піклування, який є обґрунтованим та не суперечить інтересам дітей. Викладені ним у апеляційній скарзі доводи підтверджуються довідкою зі шкоди та актом Біленьківської селищної ради.

Позивач в судове засіданні не зявився про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 63-64 ).

Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності (а.с. 65).

Представник третьої особи органу опіки та піклування Краматорської міської ради в судове засіданні не зявився суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 68).

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити.

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, що не зявились, оскільки відповідно до вимог ст.305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що з ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5 ( а.с.5). ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 квітня 2007 року, який був розірваний рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 лютого 2015 року. ( а.с.6) . ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з відповідачкою.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір з приводу реалізації дідом свого права на спілкування із своїми онуками та участі у їх вихованні , оскільки від початку 2015 року відповідачка ОСОБА_2 обмежила його в цих правах.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимога матеріального та процесуального права.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України а кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливими урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї.

Однак , відповідно до ч.9 та 10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності тв. Розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожний учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно ст. 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст. 159 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час спілкування, як дитини. Стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо дитини, які визначені у ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Таким чином, законодавством України закріплено право ОСОБА_1 , як діда неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на спілкування зі своїми онуками та право брати участь у їх вихованні.

Законодавством також встановлений обовязок батьків або інших осіб, з якими проживає дитина, не чинити перешкоди у здійснені бабою та дідом своїх прав щодо виховання онуків та правовий механізм захисту цього права у випадку його порушення в судовому порядку.

При цьому суд, розглядаючи позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною має дотримуватись розумного балансу на участь у вихованні дитини батьками іншими членами сімї, яким надано таке право. Не забезпечення цього при вирішенні спору може порушити принцип максимально можливого урахуванням інтересів дитини, який закріплено в СК України та Конвенцією про права дитини.

За змістом п.74 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, повязаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, під час розгляду судом спорів між батьками щодо виховання дитини районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської районної у місті ради подає суду письмовий висновок про способи участі одного з батьків ( діда, баби та іншіх) у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Краматорської міської ради , запропоновано визначити слідуючи способи участі діда у вихованні онуків та спілкування з ними: шляхом відвідування з онуками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 , місць дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртків тощо. Часовий проміжок для участі у вихованні та спілкуванні с ОСОБА_3 через тиждень по суботах з 10.00 до 19.00 та під час літніх канікул -14 днів в той час, коли дитина не оздоровлюється з батьками, з врахуванням думки дитини; ОСОБА_3 через тиждень по суботах з 10.00 до 19.00 в присутності матері. ( а.с. 29-30).

Проте згідно ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції вірно та повно оцінено належність, допустимість, достовірність висновку органу опіки та піклування як окремо та і у сукупності з іншими доказами справі, надано вірну правову оцінку іншим доказам по справі, висновок суду про необхідність усунення перешкоди у спілкуванні діда з онуками, та що саме такий спосіб участі у спілкуванні та вихованні онуків буде відповідати інтересам дитини, є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд ухвалюючи рішення фактично позбавив його можливості спілкування з онуками є необґрунтованим, оскільки спростовується матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно прийняв до уваги пояснення відповідачки та свідка ОСОБА_4 , без достатніх підстав не погодився з висновком органу опіки та піклування та надав невірну оцінку доказам по справі.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За своєю формою рішення суду відповідає вимогам ст. 215 ЦПК України.

Суд дав оцінку поясненням сторін та свідків, допитаних в судовому засіданні і доказів того, що такі пояснення судом були викладені у невідповідності з їх змістом, зафіксованим на технічному засобі, відповідачем не надано. Зауважень на журнал судового засідання не принесено.

Згідно ж ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Виходячи з вказаної норми закону, до компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

За вказаних обставин доводи позивача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для задоволенні позовних вимог, у дослідженні яких судом першої інстанції було неправомірно відмовлено або їх неподання було зумовлено поважними причинами, ОСОБА_1 не надано.

В апеляційній скарзі позивач посилається як на доказ на довідку із школи від 21.05.2015 року ( яка була складена вже після проголошення оскаржуваного рішення суду) та акт Біленьківської селищної ради ( без дати) та просить апеляційний суд прийняти їх як докази, проте згідно з вимогами ч.2 ст.303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушення встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Позивачем не доведена поважність причин не надання цих доказів до суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують фактичних обставин справи, встановлених судом, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального або порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлені обставини справи, доказам, що надані сторонами дана належна правова оцінка.

З матеріалів апеляційної скарги та змісту оскаржуваного рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності і неправильності, та не призвело або не могло призвести до неправильного вирішення спору.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно зі статтею 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: