Справа № 147/159/15-ц Провадження № 22-ц/772/2065/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 23Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Марчук В.С., Колоса С.С.

при секретарі: Сніжко О.А.,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства "Агропромислова фірма Іззія" про розірвання договору оренди землі, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Кряж-Агро-1», -

за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Агропромислова фірма" Іззія" на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 06 травня 2015 року, -

встановила:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» про розірвання договору оренди земельної ділянки, позовні вимоги мотивує тим, що вона 28.10.2005 року уклала договір оренди земельної ділянки з ПП"Агропромислова фірма «Іззія", згідно якого передала в оренду даному підприємству належну їй на праві власності земельну ділянку, яка знаходиться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, загальною площею 1,5102 га. Вказаний договір оренди зареєстрований Вінницькою регіональною філією ДП Центр ДЗК 13.06.2007 року. Однак ПП "Агропромислова фірма" Іззія" всупереч пунктів 9, 11, 31 договору оренди землі систематично, з 2006 по 2014 рік, не виконує зобовязання щодо сплати орендної плати, яка жодного разу за цей час не виплачувалась ні в грошовому, ні в товарному вигляді. В звязку з цим позивач висувала вимогу розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між нею та ПП "Агропромислова фірма « Іззія»».

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 06 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено: розірвано договір оренди земельної ділянки, укладений між ОСОБА_3 та Приватним підприємством «Агропромислова фірма «Іззія», підписаний 28.10.2005 року, зареєстрований 13.06.2007 року Вінницькою регіональною філією ДП Центр ДЗК за № 58 згідно якого ОСОБА_3 передала в оренду Приватному підприємству «Агропромислова фірма «Іззія» земельну ділянку загальною площею 2,5102 га, яка знаходиться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Стягнуто з Приватного підприємства «Агропромислова фірма «Іззія» на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись з таким рішенням суду, ПП "Агропромислова фірма "Іззія" подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивує, тим що суд першої інстанції зазначаючи про тривалий характер порушень умов договору, не навів доводів чому позивачкою не пропущено строк позовної давності, оскільки за умовами договору обовязок виплати орендної плати виникав кожного року окремо, а тому позивач знала про своє порушене право ще з 2008 року, однак будь-яких претензій протягом цього строку до ПП АФ «Іззія» не заявляла, тому пропустила строк звернення до суду. Окрім того, земельна ділянка не була передана самою позивачкою у користування відповідача: акт передачі відсутній, а тому він і не повинен був сплачувати орендну плату.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача та третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, просив її відхилити, подав письмові заперечення проти доводів апеляційної скарги: відповідач не виконував умови договору про сплату орендної пласти, що є беззаперечним та не спростовано ПП АФ «Іззія», а тому висновок суду про дострокове розірвання укладеного договору оренди є вірним та обґрунтованим. Представник ПП АФ «Іззія» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи ОСОБА_2, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до наступних висновків.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що між позивачкою та ПП «Агропромислова фірма «Іззія» було 28.10.2005 року укладено в письмовій формі договір оренди, належної позивачці земельної ділянки, яка знаходиться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, для вирощування сільськогосподарських культур. Відповідач за період дії договору не сплачував орендну плату, що є підставою для дострокового розірвання договору оренди на вимогу орендодавця (ст. ст.ст. 15, 24, 25, 31, 32 закону України «Про оренду землі», п.п.11, 31 договору ). Строк позовної давності позивачем в даному випадку не пропущений, так як порушення обовязків орендарем носить триваючий характер та не припинено і на час розгляду справи в суді, ним не надано доказів протилежного: сплати орендної плати відповідно до умов укладеного договору та доказів того, що він як орендар не міг використовувати земельну ділянку, передану в оренду.

Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на обєктивно та повно встановлених обставинах по справі, ухвалений з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Так, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- Позивачка є власником переданої в оренду земельної ділянки, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН №023352 (а.с. 4).

- 28.10.2005 року між ОСОБА_3 та ПП «Агропромислова фірма «Іззія» укладено договір оренди земельної ділянки, який зареєстрований 13.06.2007 року Вінницькою регіональною філією ДП Центр ДЗК, запис № 58, згідно умов якого позивач передала належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, загальною площею 1,5102 га, яка знаходиться на території Торканівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області (а.с. 2-3).

Відповідач доказів сплати ним орендної плати позивачеві не надав, натомість вважає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував строк позовної давності до вимог позивача. На це слід зазначити наступне: відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг строку позовної давності розпочинається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права. Сплата орендної плати, відповідно до п. 9 договору оренди землі, повинна вноситись орендарем у грошовій формі, послугами, натуроплатою, перші два роки - 1 %, далі - не менше 1,5 % від вартості паю, п.11 договору передбачено, що орендна плата вноситься у строк до 15 листопада поточного року і не пізніше. Відповідно до п. 31 договору оренди, одним із обовязків орендаря є с внесення орендної плати.

Відповідач від часу укладення договору і по день розгляду справи в суді не сплачує орендну плату, таким чином порушення, розпочавшись в 2006 році, триває до сьогодні, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивачем не пропущено строк позовної давності, звернення позивача до суду в лютому 2015 року може свідчити лише про те, що позивач, не отримуючи тривалий час орендної плати, не знайшовши порозуміння з орендарем, звернувся за захистом свого порушеного права.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обовязків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

В розглядуваній справі, несплата орендної плати триває з 2006 року по 2014 рік, тобто носить систематичний характер, що є підставою для розірвання договору оренди. Така правова позиція Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України викладена у справі № 146цс12.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що він не міг з 2010 року використовувати земельну ділянку позивачки, а тому до нього не можуть висуватися претензії щодо несплати орендної плати, оскільки ОСОБА_3 01.03.2010 року уклала договір оренди №189 цієї ж земельної ділянки з СТОВ «Агрофірма «Кряж Агро-1» (а.с.28-31), а тому, на думку відповідача, саме до СТОВ «Агрофірма Кряж Агро-1» і слід позивачеві предявляти претензії. Дійсно такий договір мав місце, однак доказів використання землі СТОВ «Агрофірма «Кряж Агро-1» немає, ПП АФ «Іззія» не надало доказів невикористання орендованих земельних ділянок, не зверталася до суду за захистом свого права на обробіток землі, а лише з позовом про визнання незаконною та скасування державної реєстрації договору, укладеного між ОСОБА_3 та СТОВ «Агрофірма «Кряж Агро-1» , що підтверджено Постановою Вінницького окружного адміністративного осуду від 29.01.2015 року (а.с.79 86), яка набрала законної сили 14.05.2015 року після перегляду в апеляційному порядку (Ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду на а.с.87 92). Все це в сукупності лише свідчить про визнання відповідачем факту систематичної несплати орендної плати.

Таким чином, суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, не підтверджені відповідними доказами, а тому подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін як таке, що ґрунтується на обєктивно та повно встановлених обставинах справи та постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агропромислова фірма" Іззія" відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: підпис ОСОБА_5

Судді: підпис ОСОБА_6

підпис ОСОБА_7

З оригіналом згідно: ОСОБА_5