АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№22-ц/796/4570/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Антонова Н.В.
Доповідач: Українець Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року в справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року позивач звернувся з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Свої вимоги мотивував тим, що 07.09.2012 року між ним та ОСОБА_3 укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом №АВ/8596216.

15.04.2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого за полісом №АВ/8596216 автомобіля Богдан-21101, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля ВАЗ 21113, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

За заявою ОСОБА_4 ним виплачено страхове відшкодування в розмірі 2 200 грн., тобто виконано зобов'язання за Полісом №АВ/8596216.

Разом з тим, ОСОБА_2, всупереч вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не повідомив страхову компанію про настання дорожньо-транспортної пригоди, тому він, як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право подати до особи, яка керувала транспортним засобом в момент ДТП, регресний позов у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Враховуючи наведене та на підставі підпункту «ґ» пункту 38.1 ст. 38 та п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просив суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 2200 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року в задоволенні позову ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, а також стягнути з відповідача судовий збір за подачу апеляційної скарги.

Зазначає, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, зокрема, з недотриманням абзацу ґ) підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 та ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-1цс14.

ОСОБА_2 в судові засідання 11.03.2015 року та 25.03.2015 року не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином ( а.с.57,59-60 та 66-67).

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У силу ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов.

На підставі п.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Судом встановлено, що 07.09.2012 року між ТОВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" та ОСОБА_3 укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом №АВ/8596216, згідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом виступав транспортний засіб марки Богдан-21101, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.4).

15.04.2013 року в м. Києві по вул. Будіндустрії відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Богдан-21101, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та автомобіля ВАЗ 21113, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок якої транспортні засоби зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.04.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.5).

15.04.2013 року ОСОБА_4 звернулася до ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілого, а 18.04.2013 року подала заяву про страхове відшкодування (а.с.6,10).

18.04.2014 року між ОСОБА_4 та ТДВ "Страхова компанія "Альфа-Гарант" укладено Угоду про розмір страхового відшкодування, на підставі якої вчинено розрахунок страхового відшкодування та проведено страхову виплату в розмірі 2 200,00 грн. (а.с.11-14).

Звертаючись в суд з даним позовом, страхова компанія посилалася на те, що ОСОБА_2, всупереч вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не повідомив страхову компанію про настання дорожньо-транспортної пригоди, тому він, як страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право подати до особи, яка керувала транспортним засобом в момент ДТП, регресний позов у розмірі виплаченого страхового відшкодування на підставі підпункту «ґ» пункту 38.1 ст. 38 та п. 33.1 ст. 33 даного Закону України.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, зокрема в позовній заяві не зазначено посилань на те, які заходи, спрямовані на запобігання чи зменшення подальшої шкоди, повинен був вчинити та не вчинив ОСОБА_2, й крім того, страховик прийняв повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від потерпілої ОСОБА_4 та виплатив їй страхове відшкодування, незважаючи на відсутність повідомлення від ОСОБА_2

Проте з таким висновком суду погодитися не можливо з огляду на таке.

Згідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції чинній на момент скоєння ДТП) у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Таким чином, на відповідача, як на водія застрахованого транспортного засобу, був покладений обов'язок повідомити ТОВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про настання дорожньо-транспортної пригоди.

На виконання вимог статей 10,60 ЦПК України, відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження виконання ним обов'язку щодо повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, та не надано доказів поважності причин не виконання даної вимоги Закону.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, зокрема, п. 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, у разі, п. ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов,

визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Також згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі № 6-1цс14, яка в силу ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для виконання, виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Отже, висновок суду касаційної інстанції про те, що факт неповідомлення страховика про ДТП не є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування, є помилковим.

Враховуючи те, що відповідач не повідомив страховика про страховий випадок, тому в ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», яке здійснило страхове відшкодування, виникло право вимоги до відповідача про стягнення 2200 грн. на підставі ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд першої інстанції не звернув уваги на дані вимоги закону і помилково дійшов висновку про відмову в задоволені позову.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Крім того, у відповідності до ч.5 ст.88 ЦПК України, суд зобов'язаний змінити розподіл судових витрат, тому з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В свою чергу не підлягає задоволенню вимога апеляційної скарги про стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги, оскільки чинним законодавством не передбачено розподіл судових витрат, пов'язаних з подачею апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 2200 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий:

Судді: