Провадження № 2/263/36/2015
Справа № 263/7668/14-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
/заочне/
10 липня 2015 року м. Маріуполь
Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі: головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Дерягіній Д.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька,
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, зазначила, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, дитина проживає з нею. Відповідач після розірвання шлюбу переїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації. Після відїзду відповідач перестав спілкуватися з нею, матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає та зовсім не цікавиться дитиною. Піклуючись про виховання та утримання дитини вона бажає забезпечити йому відпочинок та оздоровлення. Крім того, зазначила, що має можливість поїхати з дитиною за кордон до країн СНД (Росії, Білорусії) де має родичів. Тому, просить суд надати право на оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон та право на тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітнього ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття.
В судове засідання позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до матеріалів, які надішли на адресу суду з Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, виконати окреме доручення щодо вручення документів та допиту в судовому засіданні відповідача ОСОБА_2 не виявилося можливим, оскільки згідно відповіді Октябрського районного суду м. Ростов-на-Дону, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2/1 кв.59, однак за зазначеною адресою не мешкає вже більш ніж два роки, місце знаходження останнього не встановлено.
Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач не повідомив суд про причини своєї неявки в судове засідання та не надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 доводяться батьками неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони мешкають окремо, дитина проживає з матірю. Відповідач добровільно згоди на виїзд дитини за кордон не надає.
Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.
Згідно зі ст.ст. 141, 153, ч.3 ст. 157 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Частиною 3 ст. 313 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України тільки за згодою батьків або в їх супроводі.
Згідно ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 4 статті 4 даного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Питання оформлення проїзного документа дитини регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення». Так. У п. 18 вказаних Правил передбачено оформлення документу на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Крім того, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Враховуючи обставини справи та надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки виїзд дитини за кордон відповідає інтересам та бажанням дитини, не надання відповідачем нотаріальної згоди на оформлення проїзних документів та дозволу на виїзд дитини за кордон, з огляду на дані правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 208,209,212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 141, 153, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, ст. ст. 3, 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа Служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька задовольнити.
Дозволити тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття.
Дозволити оформлення проїзних документів дитини для виїзду за кордон України на імя ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2
Рішення може бути переглянуто суддею, яким воно було винесено, за письмовою заявою відповідача. Заява про переглядання заочного рішення повинна бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Васильченко О.Г