РІШЕННЯ

Іменем України

17.06.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді: Мартинишин М.О.

при секретарі: Кметь Г.М.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, з участю заінтересованої особи: Відділу державної РАЦС по Калуському району реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, суд,-

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду, з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву мотивує тим, що вона народилася 10 листопада 1957 року у с. Голинь Калуського району Івано-Франківської області. ЇЇ батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3(дівоче прізвище Дрогомирецька), яка за національністю була полькою. ЇЇ дід(по матері) ОСОБА_4, що народився 21 вересня 1890 року у с. Голинь Калуського району Івано-Франківської області(Калуського повіту), хрещений 21 вересня 1890 року у с. Голинь, актовий запис №50, був уродженим поляком, сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України, дотримуючись традиції своєї національності, а його батько ОСОБА_5 та мати Анна, донька ОСОБА_6 і Франціски, уродж. Генсьорська, які також були поляками. Вона та її сімя на протязі свого життя ретельно приховували своє походження, у звязку з загрозою репресій їх родині. Однак з народження вони виховувались у польських традиціях, родина святкувала польські свята, відвідували костел, підтримують стосунки із своїми родичами - поляками, які проживають на території ОСОБА_7, а тому вважає, що належить до польської національності, вважають себе поляками. Оскільки її родичі були поляками, а тому вона також має право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін, до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності, відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України Про національні меншини в Україні, а тому вона змушена звернутися з даною заявою до суд захистом свого права та інтересу. Просить заяву задоволити.

У судове засідання заявник не зявилася, однак подала заяву, з якої видно, що вона просить справу заслухати у її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі, а тому суд вважає, що заяву слід слухати у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належно був повідомлений про час та місце слухання справи, а тому згідно ст.169 ЦПК України, суд вважає, що справу слід слухати у їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що заявник народився 10 листопада 1957 року у с. Голинь Калуського району Івано-Франківської області, а його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3(дівоче прізвище Дрогомирецька), яка за національністю була полькою.

Заявниці дід (по матері) ОСОБА_4, що народився 21 вересня 1890 року у с. Голинь Калуського району Івано-Франківської області(Калуського повіту), хрещений 21 вересня 1890 року у с. Голинь, актовий запис №50, був уродженим поляком, значиться у іменних списках польських шляхтичів, сповідував римо-католицьку віру і проживав на території України, дотримуючись традиції своєї національності, а його батько ОСОБА_5 та мати Анна, донька ОСОБА_6 і Франціски, уродж. Генсьорська, які були також поляками, що підтверджуються архівними довідками Державного архіву Івано-Франківської області № З-17(Ц)/04-10 від 10.11.2014р. та № З-24(Ц)/04-10 від 10.11.2014р. та долученими документами до таких довідок.

Як видно із пояснень свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, що заявник належить до польської національності так як виховувався у польських традиціях, родина святкувала польські свята, відвідував костел, підтримує стосунки із своїми родичами - поляками, які проживають на території ОСОБА_7.

Як вбачається із свідоцтва про народження заявника ОСОБА_11 ІІ-ЯК №606574 від 03.12.1957 року та паспорта громадянина України заявника, що в таких не зазначено національність заявника.

Із свідоцтва про народження заявника ОСОБА_11 ІІ-ЯК №606574 від 03.12.1957 року, свідоцтва про народження заявника матері ОСОБА_11 І-ЯК №1168451 від 10.03.1971 року та свідоцтва про одруження батьків заявника Серія ЯФ №518982 від 30.05.1955 року видно, що в таких помилково не зазначено, що мати заявника та її батьки належить до польської національності.

Згідно ст.11 Закону України Про національні меншини в Україні, громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається.

Оскільки родичі заявника були поляками, а тому заявник та її нащадки також мають право на відновлення національності своїх предків та на внесення змін до правовстановлюючих документів із зазначенням належності до польської національності, відновивши свою дійсну національність, як це передбачено Законом України Про національні меншини в Україні.

Встановлення факту польського походження заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження їх роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 2007 року ОСОБА_7 громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація що склалась, позбавляє заявника та її нащадків скористатись вказаними правами.

Відповідно до вимог п.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Проаналізувавши дані, що знаходяться в матеріалах справи та дослідивши докази у їх сукупності суд приходить до переконання, що обставини на які покликається заявник у заяві знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах, а тому вимоги, викладені у заяві підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 30, 57, 60, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

заяву задовольнити.

Встановити юридичний факт, що національність ОСОБА_1, яка народилася 10 листопада 1957 року в с. Голинь Калуського району Івано-Франківської області, полька.

Зобов'язати Відділ державної РАЦС по Калузькому району реєстраційної служби Калуського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1, вказавши в графі «національність» матері ОСОБА_3, яка народилася 08.02.1932 року «полька» та вказавши національність ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 «полька».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Мартинишин М.О.