У х в а л а

іменем україни

14 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою в інтересах ОСОБА_4, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2013 року та рішення апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18 травня 2006 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав 200 тис. дол. США зі сплатою 11 % річних, на строк до 18 травня 2021 року. За договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 20 липня 2011 року право вимоги за указаним договором перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна», тобто позивача у справі. Посилаючись на те, що внаслідок порушення відповідачем строку та порядку погашення кредиту утворилась заборгованість в розмірі 252 583,88 дол. США, що еквівалентно 2 018 902 грн 95 коп. за офіційним курсом Національного банку України на дату проведення розрахунку, та пеня в розмірі 7 034 625 грн 15 коп., позивач просив стягнути вказану суму з відповідача.

Справа судами розглядалась неодноразово.

Останнім рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 червня 2014 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 252 583,88 дол. США, що еквівалентно 2 018 902 грн 95 коп. за офіційним курсом Національного банку України на дату проведення розрахунку заборгованості, та суму пені за прострочення виконання зобов'язань за період з 03 червня 2012 року по 03 червня 2013 року в розмірі 7 034 625 грн 15 коп., що разом складає 9 053 528 грн 10 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 вересня 2014 року ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 червня 2014 року в частині стягнення пені скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині судові рішення залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2013 року в частині стягнення пені скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов в цій частині задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 500 000 грн пені.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалося.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення пені, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що розмір пені із врахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України має бути зменшено, оскільки її розмір значно перевищує розмір збитків, завданих неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну ОСОБА_5, подану в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко