Справа № 2/489/2461/2015
У Х В А Л А

6 серпня 2015 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Спінчевська Н.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Кредитпромбанк» про визнання угоди недійсною,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, зі змісту якої вбачається, що позивач просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу прав вимоги від 27 вересня 2013 року, укладений між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк», недійсним в частині вимог.

Згідно вимог ст.11, 118 ЦПК України звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом предявлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України.

Відповідно п. 5.21 Вимог до оформлювання документів Державної уніфікованої системи документації, Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації ДСТУ 4163-2003, затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, та положень типової Інструкції з діловодства, текст документа містить інформацію, заради фіксування якої було створено документ. Текст документа повинен бути викладений стисло, грамотно, зрозуміло, без повторів та вживання слів і зворотів, які не несуть смислового навантаження.

Згідно вимог ст. 7 ЦПК України мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України «Про засади державної мовної політики».

Відповідано ст. 14 Закону України «Про засади державної мовної політики» судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами).

Згідно ч. 3 ст. 14 зазначеного Закону України сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.

Статтею 10 Конституції України та статтею 6 Закону України «Про засади державної мовної політики» визначено, що державною мовою України є українська мова.

Проте, позивач подав до суду заяву викладену вкрай неграмотно із застосуванням як української так і російської мови, яка є поширеною регіональною мовою, з численними орфографічними помилками. Позов викладено із застосуванням різних типів шрифтів та різного розміру шрифтів.

Крім того, згідно вимог ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Так позивачем не зазначено, які саме права були порушені при укладені спірного договору та не визначає підставу для визнання договору недійсним.

Відповідно до вимог ст.ст. 79, 80, ч.5 ст.119 ЦПК України позовна заява має бути оплачена судовим збором в залежності від ціни позову за ставками, які визначені Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, який набрав чинності 1 листопада 2011 року.

Відповідно до п. 1.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.).

Проте, позивачем судовий збір не сплачений, але в позові не міститься посилань на наявність підстав для звільнення від його сплати, та не надано доказів, що його звільнено від його сплати.

Згідно складеного акту від 31 липня 2015 року, складеного працівниками канцелярії суду, під час розкриття конверта, надісланого ОСОБА_1 з позовною заявою та доданими до неї документами, відсутній оригінал квитанції про сплату судового збору.

У відповідності до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Кредитпромбанк» про визнання угоди недійсною - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків пять днів з дня отримання позивачкою копії ухвали.

У цей строк позивачу ОСОБА_1 необхідно:

-надати до суду належно оформлену (а також копії позовної заяви відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі) та виправлену позовну заяву, викладену українською або російською мовою, якою позивач володіє, з повним викладенням обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину (наявність підстав для звільнення від доказування); із чітким викладенням змісту заявлених вимог;

-сплатити належний судовий збір та надати до суду оригінал квитанції про його сплату, або надати докази про звільнення від сплати судового збору.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Розяснити позивачу, що відповідно до положень ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Спінчевська