Справа № 727/464/15-ц
Провадження № 2/727/462/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді Волошина C.O.

при секретарі Кушнірюк Ю.Г.

з участю:позивач за первинним позовом ОСОБА_1

представників позивача

за первинним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача за первинним позовом ОСОБА_4

представника відповідача

за первинним позовом ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_6 у справах дітей Чернівецької міської ради, до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства шляхом виключення відомостей як батька з актового запису про народження, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач за первинним позовом ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом, третя особа на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_6 у справах дітей Чернівецької міської ради, до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

В позові посилається на те, що 23.07.2013 р., між нею та ОСОБА_4 укладено шлюб.

Спільне життя не склалося, відповідач не утримував родину і не турбувався про неї. Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 09.10.2013 р., яке набрало чинності 22.10.2013 р., шлюб між ними розірвано, а 18.03.2014 р. народилася донька ОСОБА_7.

В порушення ст. 143 СК України, відповідач не тільки не зустрів їх з донькою із пологового будинку, але й не цікавиться долею доньки до цього часу. Про народження дитини він дізнався від працівника соціальної служби при оформленні документів про народження.

В порушення вимог ст. 144 СК України, відповідач свідомо затягував реєстрацію народження дитини. Його небажання приймати участь у оформленні документів на доньку призвело до того, що її викликали на засідання адміністративної комісії до Шевченківської районної в місті Чернівці ради 30.05.2014 року.

Керуючись інтересами дитини, вона отримала Рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 13.05.2014 р. про надання дитині її прізвища.

Заява про позбавлення батьківських прав відповідача була розглянута ОСОБА_6 у справах дітей Чернівецької міської ради і рішенням Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 23.12.2014 р. рекомендовано позбавити відповідача ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_7.

На думку позивача інтереси дитини вимагають позбавлення відповідача батьківських прав.

Просила постановити рішення, яким позбавити ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до малолітньої ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства шляхом виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження.

В зустрічному позові ОСОБА_4 посилався на те, що 23.07.2013 р. відділом РАЦСу Чернівецького МУЮ зареєстровано шлюб між ним та ОСОБА_1, а 09.09.2013 р. ОСОБА_1 подала позовну заяву до Сторожинецького районного суду Чернівецької області про розірвання шлюбу і 09.10.2013 року шлюб між ними було розірвано.

18.03.2014 р. у клінічному пологовому будинку № 2 м. Чернівці на 39 тижні вагітності ОСОБА_1 народила дитину (дівчинку), про що свідчить медичне свідоцтво про народження № 650 від 19.03.2014 р. Також ОСОБА_1 двічі зверталася за медичною допомогою до пологового будинку №2 (з 05.09.13 р. по 13.09.13 р. на 12-му тижні вагітності та з 25.11.13 р. по 4.12.13 р. на 24-му тижні вагітності, що засвідчується виписками із медичних карт № 1105 і № 1294).

З наведених вище документів вбачається, що на день розірвання Сторожинецьким районним судом Чернівецької області шлюбу, ОСОБА_1 перебувала орієнтовно на 16-му тижні вагітності. Проте, свою вагітність від нього та суду приховала, очевидно задля досягнення результату з розлучення. Вагітність строком у 16 тижнів є фізично помітною, тому в судове засідання про розірвання шлюбу ОСОБА_1 навмисно не з'явилася, а діяла через свого представника. На момент розірвання шлюбу йому не було відомо про вагітність ОСОБА_1, що він і підтвердив у судовому засіданні.

З дня одруження 23.07.2013 р. до фактичного припинення подружніх стосунків 18.08.2013 р. не пройшло навіть і місяця.

Напередодні Нового 2014 року, колишня дружина прийшла до нього на роботу і сказала, що є ще час повернутися до неї. Під час тієї зустрічі він і побачив, що ОСОБА_1 вагітна, чим був сильно здивований.

Враховуючи факт приховування ОСОБА_1 своєї вагітності, під час перебування з ним у шлюбі, під час розірвання шлюбу у суді, а також довгий час після їх розлучення. Проаналізувавши всі події, які відбувалися безпосередньо перед одруженням та відразу після нього і передували розриву подружніх стосунків, виникли сумніви щодо біологічної (кровної) спорідненості між ним та народженою 18.03.14 року ОСОБА_7.

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про народження, підставою запису відомостей про батька став актовий запис про шлюб № 1114 від 23.07.2013 р. При реєстрації народження дитини ОСОБА_7, його записано батьком дитини у відповідності до ч. 2 ст. 122 СК України, згідно якої дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 Сімейного кодексу України, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

Просив виключити відомості про ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 як батька ОСОБА_7, 18 березня 2014 року з актового запису про народження № 1096 від 15 травня 2014 року.

В судовому засіданні позивач за первинним позовом ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Зустрічний позов не визнає в повному обсязі і просить відмовити в його задоволенні.

ОСОБА_1 як позивач, так і будучи допитаною в якості свідка, по суті позовних вимог пояснила, що насправді фактичні шлюбні відносини між нею та ОСОБА_4 розпочалися майже за 2 роки до шлюбу

З вересня 2011 року вони почали зустрічатися, а 04 жовтня 2011 року відбулося знайомство ОСОБА_4 з її батьками та домовленість про майбутнє одруження і з того дня ОСОБА_4 переїхав жити до неї в квартиру як майбутній чоловік.

В листопаді 2012 року ОСОБА_4 зробив пропозицію укласти шлюб, а в березні 2013 року вони подали заяву до РАЦСу. Їхні особисті відносини не мали характер випадкових та швидкоплинних.

В день одруження, 23.07.2013 р. вони зі ОСОБА_4 були вдвох на УЗІ в Обласній клінічній лікарні для того, щоби підтвердити результати тесту на вагітність і ввечері того ж дня повідомили батькам про вагітність.

Це була не перша вагітність. За рік до цього, у травні 2012 р., теж була вагітність, яку вони вирішили перервати за спільною згодою з ОСОБА_4 - медикаментозний аборт, який вона робила сама.

Підозри колишнього чоловіка в подружній зраді і через це звинувачення її у відсутності між ними тривалий час інтимних стосунків пояснює тим, що в червні 2013 р. чоловік хворів на простатит, а потім вона займалася приготуванням до весілля і було не до того.

На той час після весілля вона працювала лікарем в Кельменецькій районній лікарні і періодично залишалася там на чергування. ОСОБА_4 приїздив до неї в серпні і в них були близькі стосунки. 05.08.2013 р. вона стала на облік в жіночу консультацію.

Після 19.08.2013 р. ОСОБА_4 зїхав з квартири і з того часу до 30.12.2013 р. вона його не бачила.

30.12.2013 р. вона прийшла до ОСОБА_4 на роботу і запропонувала залишатися батьком дитини, однак відповідач не відреагував на її пропозицію і в подальшому не опікувався нею протягом вагітності.

18.03.2014 р. народилась донька ОСОБА_7, а 28.03.2014 р. звернулася в РАЦС, однак там відмовилися реєструвати дитину без батька. Відповідач не зустрів її та дитину з пологового будинку, не проявляв піклування.

Протягом 2-х місяців ОСОБА_4 відмовлявся зявитися в РАЦС та ігнорував засідання комісії в справах дітей, куди вона звернулася з приводу отримання дозволу на реєстрацію дитини без присутності батька. Після того як зареєструвала дитину на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради, в жовтні 2014 р. подала заяву до Міської ради з приводу позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав.

З січня 2015 р., коли вона звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківства і по цей час ні ОСОБА_4, ні його батьки не цікавилися дитиною.

Під час розгляду Сторожинецьким судом позову про розірвання шлюбу, вона не повідомляла свого представника про свою вагітність, тому представник правдиво повідомив суд про відсутність у нього такої інформації, а ОСОБА_4 знав про те, що буде батьком і не сказав правду судді Сторожинецького районного суду.

Представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали заявлені вимоги і просили первинний позов задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову за безпідставністю.

Представник третьої особи на стороні позивача ОСОБА_6 у справах дітей Чернівецької міської ради ОСОБА_8 в судове засідання не зявилась та надіслала на адресу суду клопотання, в якому просить слухати справу у її відсутність, первинний позов підтримує та просить прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини (а.с. 170-171).

Відповідач за первинним позовом ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав і підтримав вимоги, викладені в зустрічній позовній заяві з наведених в ній підстав.

По суті справи ОСОБА_4 пояснив, що у них із ОСОБА_1 не було фізичного контакту, тому у нього є сумніви щодо свого батьківства. Позивач скрила від нього вагітність. Крім того він знає, що позивач розпивала спиртні напої з іншим чоловіком, який говорив, що знаходиться з ОСОБА_1 в дружніх стосунках.

23.07.2013 р. він не був разом з ОСОБА_1 на УЗД, як вона стверджує.

Свідчень того, що ОСОБА_1 пила коньяк немає, але після того інтимні стосунки між ними були звернені на нівець. Всі ці обставини послугували тому, що він не визнає батьківство.

Після шлюбу подружні стосунки вони не підтримували. При цьому він фізіологічно здоровий. Про те, що них буде дитина, не знав.

Він не зявлявся для забору крові бо не знав про час забору, крім того хворів. Він також не довіряє експертам, які мали робити забір крові.

22.09.2015 р. не зявився на забір крові бо не довіряє експертам. Батьки ОСОБА_1 є лікарями і на його думку, можуть вплинути на висновки експертів. Доказів, які б свідчили про упередженість експертів немає.

30 чи 31 грудня 2013 року позивач повідомила його про свою вагітність.

Відповідач за первинним позовом в судовому засіданні визнав факт спільного проживання з позивачем в належній їй квартирі починаючи з жовтня 2011 року по 19.08.2013 р.

ОСОБА_4 також повідомив суд, що це була не перша вагітність позивача, яка у травні 2012 р., під час їхнього спільного проживання, перервала вагітність не порадившись з ним.

Представник відповідача ОСОБА_5 підтримав позицію довірителя і просив відмовити в задоволенні первинного позову та задовольнити вимоги, викладені в зустрічний позовній заяві.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що первинний позов обґрунтований і підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити, з наведених нижче підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4, починаючи з 04 жовтня 2011 року спільно проживали без реєстрації шлюбу у м. Чернівці, в належній ОСОБА_1 квартирі, по день реєстрації шлюбу 23.07.2013 р.

Під час спільного проживання ОСОБА_1 завагітніла і перервала цю вагітність в травні 2012 р.

Вказані обставини визнаються сторонами, а тому в силу ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

23.07.2013 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦСу Чернівецького МУЮ, актовий запис № 1114, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (Т.1 а.с. 37).

09.10.2013 р. рішенням Сторожинецького районного суду м. Чернівці шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано (Т.1 а.с. 38).

30.12.2013 р. ОСОБА_1, знаходячись по місцю роботи відповідача, повідомила ОСОБА_4 про те, що вона вагітна.

Цей факт сторони визнали в судовому засіданні, тому в силу ст. 61 ЦПК України, він не підлягає доказуванню.

18.03.2014 р. народилася ОСОБА_7, про що 15.05.2014 р. складено відповідний актовий запис № 1096.

Батьками дитини зазначено: батько ОСОБА_4; мати ОСОБА_1 (Т.1 а.с. 36).

09.12.2014 р. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради № 679/21 «Про надання висновків органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав громадян», встановлено, що малолітня ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з матірю ОСОБА_1 за адресою м. Чернівці, вул. Південно-Кільцева, 9/201.

Батько малолітньої ОСОБА_4, зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, дитину не визнає, її вихованням не займається, повністю ухиляється від виконання батьківських обовязків.

На підставі викладеного, виконавчий комітет Чернівецької міської ради вирішив надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 батька малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в звязку з тим, що він не забрав дитину з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляв щодо неї батьківського піклування, ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини (Т.1 а.с. 16, 17).

15.12.2014 р. Висновком органу опіки та піклування № 01/02-24/1562 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4А.» встановлено, що батько дитини ОСОБА_4 не забрав ОСОБА_1 з новонародженою донькою з пологового будинку № 2 м. Чернівці, про що особисто підтвердив нга засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 13.05.2014 р. № 206/7 було визначено прізвище дитині (дівчинці) громадянки ОСОБА_1. В рішенні зазначено, що новонароджену дитину батько не визнає, не цікавиться, згоду на проведення реєстрації дитини не надав. Дитині визначено прізвище за прізвищем матері «Курявенко».

З метою соціального захисту інтересів малолітньої, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до його малолітньої дитини ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в звязку з тим, що він не забрав дитину з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляв щодо неї батьківського піклування, повністю ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини (Т.1 а.с. 18, 19).

Суд вважає встановлені обставини справи доведеними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 121 СК України, права та обовязки матері і батька дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 144 СК України встановлено, що батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Невиконання цього обов'язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, підтримувати стосунки, але відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні дитини, виявляти турботу щодо них.

Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У звязку з тим, що ОСОБА_4 життям свої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, не цікавився, не забрав дитину з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців батьківського піклування щодо неї не виявляє та повністю самоусунувся від виконання батьківського обовязку, з метою соціального захисту дитини, є доцільним позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої дитини.

Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які суд вважає обєктивними та достовірними.

Згідно ст. 59 ЦПК України, «2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування».

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, «1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. … 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях».

На думку суду, позивач за зустрічним позовом не представив суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували вимогу про виключення відомостей про нього як батька малолітньої ОСОБА_7 та ухилився від подання експертам необхідних матеріалів (біологічного матеріалу), без яких неможливо провести судову генетичну експертизу на предмет встановлення батьківства, яка була призначена судом за клопотанням самого ОСОБА_4

Зокрема, 19.05.2015 р., 26.05.2015 р., 18.06.2015 р., 30.07.2015 р. та 22.09.2015 р. ОСОБА_4 не зявився до експертної установи для здійснення відбору зразків крові для подальшого проведення судово-генетичної експертизи на предмет встановлення біологічного батьківства (Т.1 а.с. 103-108, 146-147, 151-156, 196-198, 205), а 22.09.2015 р. через канцелярію суду направив заяву, в якій повідомив, що він відмовився від надання свого біологічного матеріалу (крові) для експертного дослідження (Т.1 а.с. 206).

Як вбачається з наданих ОСОБА_4 копій листків непрацездатності, лише 18.06.2015 р. та 30.07.2015 р. (Т.1 а.с. 182-183) він перебував на амбулаторному лікуванні, і неявку в ці дні суд визнає поважною, тоді як 19.05.2015 р., 26.05.2015 р. та 22.09.2015 р. ухилився від явки в експертну установу для забору зразків крові умисно, без поважних причин.

В силу вимог ст. 146 ч. 1 ЦПК України, «1. У разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні».

Наведена норма закону дає суду обґрунтовані підстави для відмови в задоволенні зустрічного позову щодо виключення відомостей про ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 як батька ОСОБА_7, 18 березня 2014 року з актового запису про народження № 1096 від 15 травня 2014 року.

Висновки суду ґрунтуються на усних та письмових поясненнях сторін, всіх наявних у справі письмових матеріалах в сукупності, досліджених в судовому засіданні, і яким дана правова оцінка.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги за первинним позовом ОСОБА_1 підлягають задоволенню і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 та відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства шляхом виключення відомостей про нього з актового запису про народження № 1096 від 15.05.2014 р., як батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121, 144, 157, 164, 165 СК України, ст.ст. 10, 60, 61, 146, 174, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первинний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про оспорювання батьківства шляхом виключення відомостей про нього з актового запису про народження № 1096 від 15.05.2014 р., як батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівців протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ : С.О. Волошин