УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва, про визнання права користування кімнатою,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом про визнання права користування кімнатою, посилаючись на те, що на підставі ордера на ліжко-місце № 37 від 21 квітня 2011 року вона була вселена до гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1. Після ліквідації підприємства гуртожиток передано до комунальної власності Деснянському району. На підставі цього відповідачем було надано доручення на виготовлення нової технічної документації, відповідно до якої буде змінено нумерацію кімнат для приватизації. Зазначала, що на підставі нового поверхового плану будуть видаватись ордери на приватизацію. Оскільки ордер їй видано на ліжко-місце, вона позбавлена права у подальшому приватизувати дану площу. Таким чином, відповідач порушив її права, обмежившись наданням їй ордеру лише на ліжко-місце. Крім того, позивач зазначала, що працюючи у ЖУ «Лівобережне» вона перебувала на черзі щодо отримання вказаної кімнати, однак ордер не містить площі та номеру кімнати. В подальшому вона була звільнена за скороченням штату, а тому вважає, що вказана кімната надана їй у вічне користування з правом приватизації відповідно до закону.

Просила суд визнати за нею право користування та право бути зареєстрованою у кімнаті АДРЕСА_1 на підставі того, що вона фактично проживає у вказаній кімнаті.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Заявник, не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, третя особа - комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс» Деснянського району м. Києва, про визнання права користування кімнатою.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова