АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКорчевного Г.В., Слободянюк С.В.
при секретаріБасюк Ю.В.

за участю: представників позивача ОСОБА_5, Литвин Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Авіста-Інвест» Литвин Яни Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року

У справі за позовом ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Авіста-Інвест», Приватного підприємства «Ерідан» про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року позов задоволено./а.с. 163-167/

Справа №761/17042/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/715/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гайдук С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ «Компанія «Авіста-Інвест» Литвин Я.О. подала апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема не враховано рішення Господарського суду м. Києва від 01.07.2013 р. у справі за позовом ПП «Ерідан» до ТОВ «Компанія «Авіста-Інвест» про визнання недійсним договору іпотеки від 09.06.2010 р., залишене в силі судами вищих інстанцій, про відмову у задоволенні позову. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги ознак фіктивності Інвестиційного договору №5/09, зокрема реквізитів рахунку оплати та призначення платежу у платіжному дорученні, а ОСОБА_9, як колишній засновник ПП «Ерідан» та на даний час фактичний власник підприємства намагається уникнути зобов'язань покладених на нього. Також зазначила, що представник позивача - ОСОБА_5 є одночасно представником відповідача ПП «Ерідан» у інших судових справах, з чого вбачається конфлікти інтересів, на що суд першої інстанції уваги не звернув. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просила рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників позивача, які з'явились у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі наступного.

Судом встановлено, що 07.10.2009 року між ПП «Ерідан» та ОСОБА_9 було укладено інвестиційний договір № 5/09 /а.с. 7-13/.

Згідно п.п. 4.2.1-4.2.3.,4.3. загальна вартість Об'єкту інвестування на дату укладання Договору становить 196 620,00 грн.

Відповідно до п. 6.3.4. Забудовник зобов'язувався передати Інвестору Об'єкт інвестування до 20 грудня 2010 р.

13.12.2010 року між ПП «Ерідан», ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було укладено договір уступки вимоги (цесії) № 1/12 /а.с.17-18/.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 10.08.2011 року за № КВ 4 Державною архітектурно-будівельною інспекцією у місті Києві Об'єкт будівництва введено в експлуатацію /а.с.50/.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з вимог ст. 876 ЦК України про те, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором, та п. 6.3.7., 6.3.8. Інвестиційного договору якими передбачено, що забудовник без наявності попередньої письмової згоди Інвестора в заставу не має права розпоряджатися (у тому числі обтяжувати зобов'язаннями) майновими правами на Об'єкт інвестування, передавати Об'єкт інвестування в заставу, зазначивши, що ввідповідно до ч. 2 ст. 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави. Оскільки на момент укладення оспорюваного Договору іпотеки предмет іпотеки, а саме нежитлові приміщення сьомого поверху Об'єкта інвестування по АДРЕСА_1 в натурі не виділялись і право власності на них як на окремий об'єкт нерухомості не було зареєстровано, суд першої інстанції прийшов до висновку, що ПП «Ерідан» передаючи в іпотеку нежитлові приміщення сьомого поверху Об'єкту інвестування діяло без згоди інвестора, а отже Договір іпотеки є недійсним у силу ст.ст. 203, 215 ЦК України, як такий, що укладений з порушенням вимог ч. 2 ст. 583 ЦК України та ст. 5 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до договору іпотеки, укладеного 09.06.2010 р. між ТОВ «Авіста-Інвест» та ПП «Ерідан», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т.П. та зареєстрованого в реєстрі за №5323, в іпотеку було передано нежилі приміщення шостого та сьомого поверхів, що складає 23/100 частини (від будівлі офісного центру і пункту технічного обслуговування автомобілів) по АДРЕСА_1, загальною площею 1019, 80 кв.м. /а.с. 65-68/

Відповідно до інвестиційного договору №5/09 від 07.10.2009 р. ОСОБА_9 про інвестовано об'єкт будівництва, що складається з нежитлових приміщень №13 площею 51, 7 кв.м., №14 площею 43, 5 кв.м., загальною площею 95, 2 кв.м. розташованих на сьомому поверсі Об'єкта будівництва - офісного центру і пункту технічного обслуговування автомобілів на АДРЕСА_1, загальною площею 4485, 8 кв.м.

Визнаючи договір іпотеки, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачем заявлено вимоги щодо частини приміщень, переданих в іпотеку за вказаним договором, які йому не належить, та ним не проінвестовані.

Крім того, рішенням Господарського суду м. Києва від 01.07.2013 р. у справі за позовом ПП «Ерідан» до ТОВ «Компанія «Авіста-Інвест» про визнання недійсним договору іпотеки від 09.06.2010 р., залишеним в силі судами вищих інстанцій, у задоволенні позову відмовлено.

13.12.2010 року між ПП «Ерідан», ОСОБА_9 та ОСОБА_7 було укладено договір уступки вимоги (цесії) № 1/12 за Інвестиційним договором №5/09 від 07.10.2009 р. /а.с.17-18/.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що договір іпотеки, укладений 09.06.2010 р. між ТОВ «Авіста-Інвест» та ПП «Ерідан», тобто до повної сплати ОСОБА_9 - 30.11.2010 р. повного платежу за Інвестиційним договором, отже на момент відступлення права вимоги, частина приміщень вже була передана в іпотеку і на момент її передачі, не була про інвестована ОСОБА_9 у повному обсязі і права вимоги у повному обсязі не могли бути передана за договором цесії.

Положеннями ст. 876 ЦК України передбачено, що власником об`єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до положень ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. 6.1.2. ч. 6 Інвестиційного договору №5/09 від 07.10.2009 р. інвестор має право на Закріплення за собою Об'єкту інвестування за умови здійснення своєчасної оплати, тобто здійснення Забудовником такого обліку Об'єкту інвестування, який за умови виконання Інвестором Договору підтверджує право на його отримання, а також обов'язок Забудовника не обтяжувати Об'єкт інвестування іншими зобов'язаннями. / а.с.7/

Відповідно до платіжних доручень у матеріалах справи / а.с. 99-128/, ОСОБА_9 було сплачено станом на дату укладення договору іпотеки 09.06.2010 р. - 35 695, 0 грн., на момент укладення договору цесії 13.12.2010 р. - 233 355, 00 грн., на що суд першої інстанції також уваги не звернув, взявши до уваги довідку №24 від 10.12.2010 р. про повну сплату вартості Об'єкту інвестування на суму 196 620, 00 грн. /а.с. 129/

Таким чином, колегія судді приходить до висновку, що судом першої інстанції не вірно з'ясовані обставини справи, у зв'язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Авіста-Інвест» Литвин ЯниОлександрівни на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 листопада 2014 року -скасувати, постановивши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: