Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді: Г.В. Андрієнко

розглянувши в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном виселення з квартири, відшкодування моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В :

03.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, виселення з квартири, відшкодування моральної шкоди , де прохає зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою № 36 по вул. Фрунзе, 124 в м. Полтаві. Виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на коритьсь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20 000 грн.

Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги повністю підтримує.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали письмові заперечення, в задоволенні позову прохали відмовити, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності . ОСОБА_4, ОСОБА_6 зазначили , що з 7.12.2015 р. вони не проживають в орендованій квартирі . ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зазначили , що вони мешкають за іншими адресами та не створюють перешкод в користуванні квартирою позивачці.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Встановлено, що ОСОБА_1, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах зі своїм чоловіком ОСОБА_7, проживала з ним однією сімєю в квартирі АДРЕСА_2. Дана квартира належала ОСОБА_7 на праві приватної власності. За свого життя, ОСОБА_7 склав заповіт на імя позивача, згідно якого все належне йому майно, з чого воно б не складалося і де б воно не знаходилось, заповів ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту посвідченого Першою полтавською державною нотаріальною конторою 15 липня 2010 року за реєстровим № 4-800.

09 вересня 2010 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-КЕ № 171762, виданим Центральним Відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 11 вересня 2010 року, актовий запис № 2401 від 11 вересня 2010 року. Після смерті ОСОБА_7, ОСОБА_1 звернулась до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та розпочала підготовку необхідних документів для її прийняття. Разом з тим, дізнавшись про вищевказані обставини, відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_8, які є онуками колишньої дружини померлого ОСОБА_7 після смерті останнього, змінили замки в квартирі АДРЕСА_2 чим створили позивачу перешкоди в користуванні житловим приміщенням та унеможливили доступ до вищевказаної квартири.

У звязку із тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 постійно чинили ОСОБА_1 перешкоди у користуванні даною квартирою , а саме унеможливили доступ до квартири, позивач не змогла належним чином оформити всі належні документи для прийняття спадщини внаслідок чого державним нотаріусом було відмовлено у оформленні спадщини і у звязку з чим позивач вимушена була звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Так, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28.10.2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого 09 вересня 2010 року ОСОБА_7. Дане рішення суду набрало законної сили 04.12.2014 року.

Як вбачається з вищевказаного рішення, судом було встановлено, що 10.08.2012 року ОСОБА_1 подала замовлення до ПП «Інвентаризатор» щодо проведення реєстрації поточних змін для витягу з Реєстру прав (для спадщини) в квартирі № 36 за адресою м. Полтава, вул. Фрунзе, 124, однак доступу до вказаної квартири не було, оскільки ОСОБА_2 змінила замки в квартирі, чим унеможливила доступ до квартири. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 факт не допуску позивача до квартири не заперечували. Таким чином даним судовим рішенням були встановлені факти перешкоджання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у здійсненні права користування квартирою ОСОБА_1.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Право власності на дану квартиру за вищевказаним рішенням суду булу зареєстровано ОСОБА_1 у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34884770 від 13.03.2015 року. Після завершення вищевказаної процедури реєстрації права власності, позивач вирішила скористатися своїм законним правом володіння та користування своєю власністю і вселитися в дану квартиру.

Так 05 червня 2015 року ОСОБА_1 зявилась до квартири № 36 за адресою м. Полтава, вул. Фрунзе, 124 з метою змінити замки у вхідних дверях квартири та розпочати користуватися своєю власністю, однак виявилось, що в даній квартирі проживають двоє невідомих їй дівчат, як в подальшому було встановлено ним виявились ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які повідомили, що вони тут проживають на підставі договору оренди з власником квартири і звільняти дану квартиру не збираються і почали перешкоджати позивачу в заміні замків на вхідних дверях та в доступі до квартири. На пояснення позивача про те, що дана квартира на даний час належить ОСОБА_1 на праві власності та на прохання позивача звільнити безпідставно займану ними квартиру останні не відреагували та продовжували перешкоджати в доступі до квартири.

На численні пояснення позивача про те, що дана квартира на даний час належить їй на праві приватної власності та на її прохання не чинити перешкод у користуванні її власністю, ОСОБА_2 не відреагувала та продовжувала перешкоджати ОСОБА_1 в доступі до квартири.

Після вказаних подій ОСОБА_1 звернулася до Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області та отримала листа Начальника УМВС України Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області № 4/16518 від 06.07.2015 року в якому їй повідомляло зверненні позивача відносяться до цивільно-правових, які вирішуються в судовому порядку рекомендовано ОСОБА_1 звернутись до суду. Під час проведення перевірки ознак кримінального правопорушення виявлено не було.

Таким чином, своїми протиправними діями відповідачі чинять позивачу перешкоди у здійсненні нею свого законного права на володіння та користування майном, яке належить їй на праві приватної власності та зареєстроване у встановленому законом порядку, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно зі ст.155 ЖК Української РСР жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено

права користування жилим будинком (квартирою).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід відмовити , оскільки під час розгляду справи вони виселилися із спірної квартири 07.12.2015 р. та переїхали проживати в іншу орендовану квартиру.

Позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні квартирою з боку ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню , оскільки на протязі тривалого часу вони перешкоджають позивачу нормально користуватися своєю власністю.

В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити , оскільки суду не надано доказів її заподіяння.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України , ст.391, 396 ЦК України, ст. ст. 150,155 ЖК Української РСР, 391, 396 ЦК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном виселення з квартири, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково .

Зобов'язати ОСОБА_2, ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою № 36 по вул. Фрунзе, 124 в м. Полтаві.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 121,80 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 діб, а відсутніми особам на протязі 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя Г.В. Андрієнко