У Х В А Л А

7 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

суддів:Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виселення з квартири, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права користування жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі, зобов'язання припинити дії, що порушують право, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права користування жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі, зобов'язання припинити дії, що порушують право, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_6 та позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_6 право користування жилою площею у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 - виділеними у користування ОСОБА_4 жилими кімнатами, площею 23,6 кв. м і 14,7 кв. м, а також місцями загального користування. Зобов'язано ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_6 перешкод у користуванні жилими кімнатами площею 23,6 кв. м і 14,7 кв. м та місцями загального користування у вказаній квартирі. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_5, часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_6 та позову ОСОБА_4 та визнання за ОСОБА_6 права користування жилою площею у зазначеній квартирі, виділених у користування ОСОБА_4 жилих кімнат площею 23,6 кв. м і 14,7 кв. м, а також місцями загального користування, зобов'язання ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_6 перешкод у користуванні жилими кімнатами площею 23,6 кв. м і 14,7 кв. м та місцями загального користування у даній квартирі та стягнення з ОСОБА_5 судових витрат скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задоволено частково. Виселено ОСОБА_6 із зазначеної вище квартири. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 та позову ОСОБА_4 відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року й залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме частини першої статті 317, частини першої статті 319, частини першої статті 321, статей 358, 383 та 391 ЦК України та статей 150, 156 та 157 ЖК Української РСР.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року, 12 лютого 2014 року, 17 грудня 2014 року, 4 лютого 2015 року, 8 квітня 2015 року, 13 травня 2015 року та 27 травня 2012 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року про залишення без змін рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року, суд касаційної інстанції виходив з такого. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22 липня 2014 року в іншій справі визнано за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право власності за кожним по Ѕ частини вказаної квартири та визначено порядок користування нею.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 січня 2014 року, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права користування вказаною квартирою, вселення в квартиру та усунення перешкод в користуванні квартирою відмовлено.

Крім того, оскільки ОСОБА_5 згоди на вселення до спірної квартири ОСОБА_6 не надавав, то вона вселилась до спірної квартири самовільно, без згоди співвласника, а тому підлягає виселенню.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2014 року та 4 лютого 2015 року, наданих заявником як приклад, до спірного нерухомого майна не застосовувалися норми матеріального права, що регулюють режим спільної часткової власності.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року, 17 грудня 2014 року, 8 квітня 2015 року, 13 травня 2015 року та 27 травня 2015 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про виселення з квартири, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання права користування жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі, зобов'язання припинити дії, що порушують право, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права користування жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі, зобов'язання припинити дії, що порушують право, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні жилими кімнатами та місцями загального користування у квартирі за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк В.М. Сімоненко