Справа № 2/489/844/2015
У Х В А Л А

21 січня 2015 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Спінчевська Н.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «ОСОБА_2 Капітал» про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про зобовязання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно вимог ст.11, 118 ЦПК України звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи здійснюється шляхом предявлення позову, форма і зміст якого повинні відповідати вимогам ст.ст.119, 120 ЦПК України.

Зокрема, згідно вимог ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: імя (найменування) позивача і відповідача, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Проте, позивачкою подана заява, що не відповідає встановленим вимогам.

Зокрема, позивачкою у вступній частині заяви, яка має називатися «позовна заява», не визначений процесуальний статус сторін, перелік, яких наводить позивачка.

Як вбачається з позову, позивачка, посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів» а також на те, що вона отримала споживчий кредит, просить суд визначити точну суму боргу перед банком на час ухвалення судом рішення.

Крім того, позивачка просить суд у випадку виявлення порушення закону банком або колекторською компанією винести окрему ухвалу та направити її до НБУ та органів МВС, прокуратури для подальшого порушення кримінальної справи щодо колекторської компанії ТОВ «ОСОБА_3Ел.Си», банківських працівників АТ «ОСОБА_4 Капитал».

Проте, з позову не зрозуміло, які саме права позивачки як споживача порушені та в чому вони полягають, позивачкою нечітко вказаний сам спосіб захисту порушеного права.

Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 79, 80, ч.5 ст.119 ЦПК України позовна заява має бути оплачена судовим збором в залежності від ціни позову за ставками, які визначені Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, який набрав чинності 1 листопада 2011 року.

Відповідно до п. 1.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.).

Враховуючи, що позивачкою не зазначено, в чому саме полягає порушення її прав як споживача, це унеможливлює визначення судом питання про необхідність стягнення судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивачкою судовий збір не сплачений.

У відповідності до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119, 120 ЦПК України, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «ОСОБА_2 Капітал» про зобовязання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків пять днів з дня отримання позивачкою копії ухвали.

У цей строк позивачці ОСОБА_1 необхідно надати до суду виправлену позовну заяву із чітким викладенням змісту заявлених вимог та чітким викладенням обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги із зазначенням доказів, що підтверджують кожну обставину (наявність підстав для звільнення від доказування), з визначенням процесуального статусу інших осіб, прав яких стосується позов; сплатити належний судовий збір, надати до суду квитанцію про його сплату або надати докази про наявність підстав про звільнення позивачки від сплати судового збору.

У разі не виконання вимог ухвали в установлений судом строк заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Розяснити позивачці, що відповідно до положень ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Спінчевська