Справа № 523/7735/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 24 в місті Одесі,

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням,

Установив:

Позивачка звернулась до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1. Своїй вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 є її онуком, він є власником даної квартири, з 2002 року позивачка зареєстрована і проживала в даній квартирі, іншого житла не має, а в квартирі зареєстрований ще інший онук ОСОБА_3, який там не проживає. Позивач також зазначила, що вона була опікуном онука до його повноліття, завжди проживала в даній квартирі, сплачувала за користування комунальними послугами. Позивач вказує, що в грудній 2014 року її вигнано з квартири і вона проживає у своїх друзів, не може вселитись до квартири і проживати , а вона є інвалідом 2 групи, є престарілою людиною, тому вона звернулась з даним позовом і просить задовольнити .

В судовому засіданні позивач і її представник адвокат ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Відповідав не погодився з позовними вимогами , подав до суду письмові заперечення л.с.29-32.

З,ясував обставини справи, заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що з 2002 року позивачка була опікуном відповідача до його повноліття. В 2004 році відповідач успадкував зі своїм старшим братом ОСОБА_3 , після смерті своєї матері, двокімнатну квартиру по вул..ак.Філатова,86/92 в м. Одесі . В 2005 році дана квартира продана позивачкою, від імені відповідача, яка діяла як опікун відповідача. При цьому, позивачка в тому ж році продала свою трьох кімнатну квартиру АДРЕСА_2, де сторони проживали. На кошти, які надійшли від продажу квартир, позивачка придбала однокімнатну квартиру АДРЕСА_3, козацтва в м.Одесі. Грошовою різницею, що залишилась від продажу квартир, позивачка скористалась на свій розсуд. Власником даної квартири є відповідач ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 22 квітня 2005 року (л.с.4) .Як пояснив відповідач та позивач погодився з цим, що з 2006 року ОСОБА_2 проживає у своїй тітки ОСОБА_5, в даній квартирі проживала позивачка, але вона на деякій час самостійно залишила квартиру, після чого там зараз проживають інші люди, які робили ремонт і які через декілька днів залишать дану квартиру. Відповідач пояснив, що перешкод в проживанні бабусі в квартирі не має і він їй не чинив і не заперечує проти вселення позивачки, однак хвилюється за неї і за своє нерухоме майно, оскільки позивачка давно спілкується з якоюсь релігійною організацією, яка впливає на неї негативно, а відповідач побоюється, що ця організація має на меті якимось чином позбавити його нерухомого майна.

З урахуванням встановлених обставин, пояснень сторін, суд вважає позовні вимоги задовольнити в частині вселення позивачки, а в іншій частині відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.3, 10, 11, 14, 57- 64, 77, 169 , 209, 212 - 215, 218, 222, 294 ЦПК України, ст..12-16 ЦК України, ст..64 ЖК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вселення, усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до квартири АДРЕСА_4.

В іншій частині відмовити.

Стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. з ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя