У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року в справі за позовом Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська (далі - ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська) до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року апеляційну скаргу ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська відхилено, заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ДПІ у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішенням, яким позов задовольнити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позову, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, дійшовши обґрунтованого висновку, що стягнення коштів, які не надійшли до бюджету в результаті скоєння злочину, передбаченого ст. 212 КК України, відбувається не з посадової особи, винної у скоєнні цього злочину, а з платника податків - юридичної особи, податкові зобов'язання якого не були сплачені.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 червня 2015 року в справі за позовом Державної податкової інспекції у Кіровському районі м. Дніпропетровська до ОСОБА_2 про стягнення коштів, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур