Справа № 128/5926/13-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

28.08.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

при секретарі Воробей В.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_3, третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулося до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28.05.2008 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» (правонаступник АБ «Київська Русь» з 12.05.2011 року) та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 746/2008-Ф, згідно пункту 1.1 якого позивач зобовязався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 50 000,00 доларів США строком по 27.05.2009 року, а позичальник відповідно до п.п.1.2, 2.1, 2.4 кредитного договору прийняв на себе зобовязання сплачувати відсотки за користуванням кредитом у розмірі 15,5% річних щомісячно, в строк не пізніше 13-го числа місяця наступного за місяцем, в якому вони нараховані, та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 27.05.2009 року. Відповідно до договору про внесення змін від 17.09.2008 року до кредитного договору банк та позичальник досягли згоди про збільшення ліміту кредитної лінії до 80 000 доларів США. Відповідно до договору про внесення змін від 27.05.2009 року до кредитного договору термін дії кредитного договору було продовжено і позичальник зобовязався здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 26.11.2009 року. Відповідно до договору про внесення змін від 26.11.2009 року до кредитного договору за ініціативою позичальника проведено реструктуризацію його кредитної заборгованості, термін дії кредитного договору було продовжено, позичальник зобовязався здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 27.11.2010 року і сплачувати прострочені відсотки в сумі 5300,00 доларів США з січня по травень 2010 року по 884,0 доларів США не пізніше 10 числа кожного місяця, а залишок прострочених відсотків сумі 880 доларів США не пізніше 10.06.2010 року.

Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором належним чином, надавши Позичальнику кредит у розмірі 80 000,00 доларів США, які позичальник отримав готівкою в касі банку. За період користування кредитними коштами позичальник частково виконав свої зобовязання по кредитному договору в частині сплати відсотків по серпень 2009 року в сумі 13808,47 доларів США. В той же час, позичальник з серпня 2009 року не виконує свої зобовязання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та не повернув кредит в строк, встановлений кредитним договором, в результаті чого станом на 22.11.2013 року утворилась прострочена заборгованість на загальну суму 113910 доларів США, що становить по офіційному курсу НБУ (на 22.11.2013 року 100 доларів США = 799,30 грн.) - 910 482 грн. 63 коп., яка складається з суми заборгованості по кредиту 80000 доларів США та заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 20.08.2009 року по 30.04.2012 року в сумі 33910 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_7 03.06.2008 року, згідно п.1.2 якого предметом іпотеки є: цілий житловий будинок з підвалом, господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Вінницькі Хутори по вул. Котляревського, 25, Вінницького району Вінницької області, та земельна ділянка площею 0,1446 га, розташована за тією ж адресою, що належать іпотекодавцю на праві власності. Дружина іпотекодавця ОСОБА_5 не заперечувала проти передачі нерухомого майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, в іпотеку. На момент укладання договору іпотеки в будинку, який є предметом іпотеки, були зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6. Малолітніх та неповнолітніх дітей за вказаною адресою не зареєстровано.

Позивач вирішував питання звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку згідно з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. 27.10.2011 року КП «ВООБТІ» за позивачем зареєстровано право власності на предмет іпотеки.

20.01.2012 року відповідач подав позов до Вінницького окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення КП «ВООБТІ» про реєстрацію за банком права власності на предмет іпотеки. 01.03.2012 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду в задоволенні позовних вимог відповідачу відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду скасовано постанову суду першої інстанції та задоволено адміністративний позов відповідача в повному обсязі, скасовано реєстрацію права власності вищезазначеного будинку за банком.

11.10.2013 року в звязку з невиконаними зобовязаннями за кредитним договором, договором іпотеки відповідачу повторно направлено вимогу про виконання порушеного зобовязання, яку він в тридцятиденний термін не виконав.

За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме:

- цілий житловий будинок з підвалом, господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Вінницькі Хутори, вул. Котляревського, 25, Вінницького району Вінницької області та належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності № 2824 від 04.06.2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 156 від 27.04.2007 року, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 27.06.2007 року за № 477 в книзі № 3, до складу якого входять: житловий будинок «А» загальною площею 246,8 кв. м., житловою 18,9 кв. м, підвал «п/А», балкон, гараж «а», альтанка «а1», навіс «а2», літня кухня «Б», сарай «Б1», сарай «Б2», погріб з шиєю «п/Б», убиральня «В», альтанка «Г», гараж «Д», огорожа № 1-7, криниця № 8;

- земельну ділянку площею 0,1446 га, кадастровий номер :02:002:0248, що розташована в с. Вінницькі Хутори по вул. Котляревського, 25, Вінницького району Вінницької області та належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 767757, виданого управлінням земельних ресурсів у Вінницькому районі 16.10.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 1, шляхом їх продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження та за рахунок одержаних від реалізації коштів задовольнити вимоги по кредитному договору № 746/2008-Ф від 28.05.2008 року в сумі 910482 грн. 63 коп.

Також в заявленому позові позивач просить усунути перешкоди для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом зняття з обліку (реєстрації) зареєстрованих в ІНФОРМАЦІЯ_1 громадян: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та виселити їх з даного будинку; стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» судовий збір в розмірі 3441 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі за обставин, викладених у позові, та просить їх задовольнити. Також суду пояснив, що відносини між позивачем та відповідачем виникли тільки на підставі правочину про іпотеку. На момент укладення договору іпотеки житловий будинок та земельна ділянка належали ОСОБА_3. Кредитний договір було укладено з ОСОБА_4, заборгованість по якому існує на даний час. Доказів того, що рішення суду про стягнення заборгованості по кредитному договору на даний час не виконано, немає. На його думку, договір іпотеки станом на сьогоднішній день є чинним. Доказів на підтвердження того, хто на даний час зареєстрований та проживає в будинку, немає. На даний час власником житлового будинку та земельної ділянки є ОСОБА_6.

Представник відповідача ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив залишити їх без задоволення. Суду пояснив, що відповідно ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється також і у випадку визнання іпотечного договору недійсним. 16.07.2014 року рішенням ВССУ було задоволено касаційну скаргу ОСОБА_5 та визнано недійсним договір іпотеки, укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_3, тому в позивача відсутні будь-які правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації за довіреністю ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилася, попередньо через канцелярію суду від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, у вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не не зявилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи. Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_6, попередньо через канцелярію суду надали письмові заперечення проти позову, згідно яких у задоволенні даного позову просили відмовити, оскільки договір іпотеки б/н від 03.06.2008 року, на який позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, 16.07.2014 року рішенням Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визнано недійсним, а також подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 28.05.2008 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» (правонаступник АБ «Київська Русь» з 12.05.2011 року) та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 746/2008-Ф, згідно пункту 1.1 якого позивач зобовязався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 50 000,00 доларів США строком по 27.05.2009 року, а позичальник відповідно до п.п.1.2, 2.1, 2.4 кредитного договору прийняв на себе зобовязання сплачувати відсотки за користуванням кредитом у розмірі 15,5% річних щомісячно в строк не пізніше 13-го числа місяця наступного за місяцем, в якому вони нараховані, та здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 27.05.2009 року (а.с.7,8).

Відповідно до Договору про внесення змін від 17.09.2008 року до Кредитного договору банк та позичальник досягли згоди про збільшення ліміту кредитної лінії до 80 000 доларів США (а.с. 9).

Відповідно до Договору про внесення змін від 27.05.2009 року до Кредитного договору термін дії Кредитного договору було продовжено і позичальник зобовязався здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 26.11.2009 року (а.с.10).

Відповідно до Договору про внесення змін від 26.11.2009 року до Кредитного договору за ініціативою позичальника проведено реструктуризацію його кредитної заборгованості, термін дії кредитного договору було продовжено, позичальник зобовязався здійснити остаточне погашення кредиту не пізніше 27.11.2010 року і сплачувати прострочені відсотки в сумі 5300,00 доларів США з січня по травень 2010 року по 884,0 доларів США не пізніше 10 числа кожного місяця, а залишок прострочених відсотків сумі 880 доларів США не пізніше 10.06.2010 року (а.с.11).

Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі, видав відповідачу кошти в сумі 80 000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки від 03.06.2008 року № 6/КР та від 22.09.2008 року № 1/КР (а.с.12, 13).

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором, згідно позову, відповідач станом на 22.11.2013 року має прострочену заборгованість на загальну суму 113910 доларів США, що становить по офіційному курсу НБУ (на 22.11.2013 року 100 доларів США = 799,30 грн.) 910 482 грн. 63 коп., яка складається з суми заборгованості по кредиту 80000 доларів США та заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 20.08.2009 року по 30.04.2012 року в сумі 33910 доларів США (а.с.6, 29, 33).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 03.06.2008 року між сторонами було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_7 03.06.2008 року, згідно п.1.2 якого предметом іпотеки є: цілий житловий будинок з підвалом, господарськими будівлями та спорудами, що розташований в с. Вінницькі Хутори по вул. Котляревського, 25, Вінницького району Вінницької області, та земельна ділянка площею 0,1446 га, розташована за тією ж адресою, що належила іпотекодавцю на праві власності (а.с.14-19).

Згідно довідки Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області № 1130 від 21.05.2008 року на момент укладання договору іпотеки в будинку, який є предметом іпотеки, були зареєстровані: ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, малолітніх та неповнолітніх дітей за вказаною адресою не зареєстровано (а.с.20).

Дружина іпотекодавця ОСОБА_5 не заперечувала проти передачі нерухомого майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, в іпотеку (а.с.21).

27.10.2011 року КП «ВООБТІ» за позивачем зареєстровано право власності на предмет іпотеки.

20.01.2012 року відповідач ОСОБА_3 подав позов до Вінницького окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування рішення КП «ВООБТІ» про реєстрацію за банком права власності на предмет іпотеки. 01.03.2012 року постановою Вінницького окружного адміністративного суду в задоволенні позовних вимог відповідачу відмовлено (а.с 22-24).

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17.07.2012 року скасовано постанову суду першої інстанції та задоволено адміністративний позов відповідача в повному обсязі, скасовано реєстрацію права власності вищезазначеного будинку за банком (а.с.25-27).

11.10.2013 року в звязку з невиконаними зобовязаннями за кредитним договором, договором іпотеки відповідачу повторно направлено вимогу про виконання порушеного зобовязання, яку він в тридцятиденний термін не виконав (а.с.30).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2014 року в задоволенні вимог ОСОБА_5 в інтересах недієздатної особи ОСОБА_6 до ПАТ «Банк «Київська Русь», ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача органу опіки та піклування Вінницької РДА, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки, з зобовязанням застосувати наслідки недійсності іпотечного договору відмовлено (а.с.66).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 01.04.2014 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2014 року залишено без змін (а.с.67-70).

Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 01.04.2014 року скасовано в частині відмови ОСОБА_5 у позові про визнання договору іпотеки недійсним та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_5 в інтересах недієздатної особи ОСОБА_6 до ПАТ «Банк «Київська Русь», ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації, ОСОБА_4, про визнання недійним договору іпотеки задоволено; визнано недійсним договір іпотеки від 03.06.2008 року, укладений між Акціонерним банком «Київська Русь» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрований у реєстрі під № 1324; у іншій частині рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.02.2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 01.04.2014 року залишено без змін; стягнуто із ПАТ «Банк «Київська Русь» на користь ОСОБА_5 261,40 грн. судового збору (104-106).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України та нормами Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до ст.1, ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У відповідності до ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Також статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`зання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

У пункті 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» передбачено, що з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено підстави припинення іпотеки. Ними являються: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії

іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо

іпотекодавець не відновив її. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній

реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За таких обставин, враховуючи те, що іпотечний договір від 03.06.2008 року, який укладений між позивачем та відповідачем в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором, на який позивач посилається як на підставу для задоволення його позовних вимог, згідно рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 року визнаний недійсним, у іпотекодержателя не має правових підстав вимагати звернути стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення права позивача, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.509, 625, 610, 611, 612 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ за № 5 від 30.03.20121 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», ст.ст.3,10, 11, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_3, третіх осіб без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Органу опіки та піклування Вінницької районної державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська