Ухвала

іменем україни

02 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Іваненко Ю.Г., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», третя особа - ОСОБА_4, про встановлення факту батьківства та відшкодування майнової шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 09 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (далі - ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське»), третя особа - ОСОБА_4, про встановлення факту батьківства та відшкодування майнової шкоди.

Посилалася на те, що проживала в незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, від якого народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок ДТП, винною в якій була визнана ОСОБА_4, ОСОБА_5 помер. На теперішній час необхідно встановити факт батьківства, оскільки від встановлення цього факту для її доньки залежить виникнення її прав, а саме: оформлення пенсії, можливість стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненою смертю батька. Просила суд встановити, що ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_6, стягнути з ПрАТ «СТ «Іллічівське» страхове відшкодування у розмірі 5 733 грн та матеріальну шкоду у зв'язку зі смертю годувальника в розмірі 235,20 грн щомісячно, починаючи з 01 лютого 2014 року та до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Встановлено, що ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області батьком дитини записати громадянина України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Маріуполя Донецької області, та змінити прізвище з «ОСОБА_6» на «ОСОБА_6»; внести відповідні зміни в актовий запис від 13 липня 2006 року № 771 про народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, зроблений Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області та видати повторне свідоцтво про народження дитини. Стягнуто з ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування в розмірі 5 744 грн та матеріальну шкоду у зв'язку зі смертю годувальника в розмірі 235,20 грн щомісячно, починаючи з 01 лютого 2014 року та до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 09 грудня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 07 серпня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 09 грудня 2014 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції для повторного перегляду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 СК України.

Судами встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить актовий запис від 13 липня 2006 року № 771, її батьком вказаний ОСОБА_5; запис про батька дитини вказано зі слів матері у порядку частини 1 статті 135 СК України.

Згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 07 жовтня 2013 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о 17 год 20 хв. на вул. Бахчиванджи в м. Маріуполі відбулася дорожньо-транспортна пригода, під час якої був смертельно травмований ОСОБА_5 ДТП сталася у результаті зіткнення мотоцикла SUZUKI під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля SUZUKI GRAND VITARA під керуванням ОСОБА_4 внаслідок грубого порушення правил дорожнього руху останньої. Також встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 перед третіми особами від заподіяної шкоди в результаті ДТП була застрахована у ПрАТ СТ «Іллічівське» згідно зі страховим полісом від 24 листопада 2008 року № 3645911, який діяв до 23 листопада 2009 року, ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, становив 51 000 грн.

Крім того, рішенням суду апеляційної інстанції стягнуто з ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» на користь ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 страхове відшкодування, пов'язане зі смертю ОСОБА_5, за період з 20 жовтня 2009 року до 01 грудня 2011 року в сумі 4 586,13 грн.

На теперішній час ліміт страхового відшкодування є невичерпаним та складає 46 414,87 грн.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті, право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1 -5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Відповідно до частини 3 статті 1200 ЦК України особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника та інших доходів.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття.

Судами встановлено, що неповнолітня ОСОБА_6 є дитиною ОСОБА_5, тому дійшли правильного висновку, що позивачка має право на стягнення зі страхової компанії щомісячних платежів у відшкодування шкоди з 01 грудня 2011 року по 01 грудня 2013 року на загальному розмірі 5 744 грн, з 01 грудня 2013 року та до досягнення дитиною повноліття - по 235 гривень 20 копійок щомісячно, і правильно визначив суму щомісячних платежів, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати за певний період та з урахуванням частки ОСОБА_6 (1/5) з оглядом на інших чотирьох утриманців та частку ОСОБА_5 Крім того, стягнені суми на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, не перевищують ліміт відповідальності страховика.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 про те, що її не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи апеляційним судом, не можуть бути прийняті колегією суддів касаційної інстанції до уваги, оскільки в матеріалах справи є відомості про направлення 26 листопада 2014 року апеляційним судом телефонограми за номером: «8-096-96-57-636» про призначення до розгляду справи в апеляційному суді на 09 грудня 2014 року, яку отримав представник за довіреністю - ОСОБА_9 для повідомлення ОСОБА_4 Таким чином, вважається, що третя особа ОСОБА_4 - належним чином була повідомлена апеляційним судом про судове засідання, яке відбулося 09 грудня 2014 року.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги та керуючись ст. 130 СК України, виходив з того, що для встановлення факту батьківства позивачкою надані докази, які підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_3 під час якого народилася ОСОБА_6 Оскільки за життя померлий ОСОБА_5 визнавав своє батьківство, що підтверджується поясненнями свідків та фотографіями, а будь-яких належних доказів на спростування цього не надано.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки доводи касаційної скарги та матеріали справи не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального або процесуального права, а отже, відсутні передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України підстави для скасування вказаного судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

При цьому судом дотримано вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

За таких обставин колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що ухвалені судові рішення попередніх інстанцій відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337 <nau://ukr/1618-15|st337>, 344 <nau://ukr/1618-15|st344>, 345 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st345>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 07 серпня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко Ю.Г. Іваненко М.І. Наумчук