Справа № 473/2517/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Старжинської О.Є., при секретарі судового засідання Ніколаєнко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенськ Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Таборівської сільської ради Вознесенського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

03.07.2015 року позивач ОСОБА_1, який є спадкоємцем за заповітом після смерті 23.12.2013 року ОСОБА_2, що прийняв спадщину, звернувся до суду з позовом до Таборівської сільської ради Вознесенського району (далі відповідач)про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,22 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Вознесенський район, с. Таборівка, вул. Школьника, 27.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що помилка в зазначенні адреси розташування вказаної земельної ділянки: Вознесенський район, с.Таборівка, вул. Шкільна,27 в правовстановлюючому документі Державному акті на право власності на земельну ділянку - виданого 10.11.2005 року ОСОБА_2, підтверджується відсутністю вказаної вулиці у класифікаторі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки ця земельна ділянка має цільове призначення обслуговування житлового будинку та прибудинкової території, то вірною адресою її розташування є: Вознесенський район, с.Таборівка, вул. Школьника,27.

Посилаючись на те, що вказана помилка перешкоджає вчиненню нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності та про відсутність заперечень проти позову.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що в нотаріальному порядку отримати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно земельну ділянку площею 0,22 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Вознесенський район, с. Таборівка, вул. Школьника, 27 неможливо із-за помилкового зазначення у Державному акті на право власності на земельну ділянку - виданого 10.11.2005 року ОСОБА_2 адреси її розташування: Вознесенський район, с.Таборівка, вул. Шкільна,27.

Згідно класифікатора Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вул. Шкільна в населеному пункті с. Таборівка Вознесенського району відсутня.

В судовому засіданні встановлено, що 23.12.2013 року померла ОСОБА_2, яка 01.12.2005 року вчинила розпорядження, яким все своє майно заповіла ОСОБА_1. Позивач є згідно зі статтею 1223 ЦК України спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори. Позивач отримав свідоцтво про право власності за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: Вознесенський район, с.Таборівка, вул. Школьника,27

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Як слідує із Державного акта на право приватної власності на землю земельна ділянка площею 0,22 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Вознесенський район, с. Таборівка, вул. Шкільна, 27 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2005 року і відповідно в цей час відбулася його реєстрація в Книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю за №25.

Таким чином, за життя спадкодавець набув право власності на земельну ділянку і тому спадкоємець також набуває право власності в порядку спадкування в судовому порядку, а не в нотаріальному порядку, через помилку в правовстановлюючому документі на земельну ділянку.

Помилка в зазначенні адреси розташування земельної ділянки виникла через неуважність працівників, які складали Державний акт про право власності на землю і зазначили співзвучну назву вулиці - Шкільна. Виходячи з цільового призначення земельної ділянки обслуговування житлового будинку адреса її розташування не могла бути іншою ніж адреса розташування житлового будинку належного спадкодавцю - вулиця Школьника.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку площею 0,22 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою: Вознесенський район, с. Таборівка, вул. Школьника, 27, що належала ОСОБА_2 згідно Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ЯБ №422749 виданого 10.11.2005 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.09.2005 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: О.Є. Старжинська