АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Усика Г.І., Шахової О.В.

при секретарі Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2015 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року представник позивача звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором №37.3/АА- 00010.08.2 від 24.03.2008 у розмірі 11271,06 доларів США, в межах вартості спадкового майна та судовий збір у розмірі 1763,58 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2015 в задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій зазначається про його необґрунтованість, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного встановлення обставин, які мають істотне значення для справи. Представник позивача посилається на те, що суд першої інстанції дійшов хибних висновків про застосування строків позовної давності, оскільки фактично позивач дізнався про коло спадкоємців 24.10.2014, а із позовом до суду звернувся 22.12.2014, тобто через два місяці, а тому відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України строк позовної давності ним не пропущено. Враховуючи вищевикладене, позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просив про задоволення її вимог.

Відповідач та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду законним і обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Справа № 759/21689/14-ц
№ апеляційного провадження 22-ц/796/9386/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 257, 267 ЦК України, визнав заявлені позовні вимоги необґрунтованими та вважав за необхідне відмовити у їх задоволенні у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Перевіряючи обставини справи апеляційним судом встановлено, що 24.03.2008 між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_5 був укладений Кредитний договір №37.3/ АА-00010.08.2 від 24.03.2008, згідно з умовами якого Банк відкрив позичальнику не відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 17643,96 доларів США строком по 24.03.2015 включно (а.с.5,6).

Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором, що підтверджено заявою на видачу готівки №509 від 24.03.2008 (а.с.15).

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором , між Банком та позичальником був укладений Договір застави транспортного засобу 37.3/АА-00010.08.2-3 від 24.03.2008, згідно п.1.1 якого заставодавцем, було передано позивачу майно: автомобіль марки «Форд Фиеста» 2007 р.в., колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 ( а.с.7).

Позичальник ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено Свідоцтвом про смерть (а.с.8).

Згідно акту прийому-передачі від 16.12.2009 підписаного уповноваженою особою позивача з одного з боку і ОСОБА_1 з іншого, останнім передано позивачу предмет застави автомобіль марки «Форд Фиеста» 2007 р.в., колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1 та оригінал технічного паспорту на цей автомобіль (а.с.48).

За даними позивача, наданими на запит суду першої інстанції, вказаний транспортний засіб на його балансі не обліковується, інформація щодо реалізації відсутня, кошти від реалізації транспортного засобу не надходили, вартість не визначена (а.с.142).

Оцінюючи вказані обставини, суд першої інстанції вказав на те, що позивачем не було у спосіб встановлений законодавством прийнято на облік предмет застави автомобіль марки «Форд Фиеста» 2007 р.в., колір сірий, д.н.з. НОМЕР_1, не проведено службове розслідування, а пред'явлено позов до спадкоємців без врахування вартості переданого предмету застави та за відсутності виписки по особовому рахунку позичальника, відповідно, заявлену суму заборгованості вважав недоведеною.

Доводи апеляційної скарги не містить заперечень щодо вказаних висновків суду, а отже позивачем вони не оспорюються.

В силу ч. 1,3 ст. 303ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів вважає, що вказані висновки суду першої інстанції не суперечать обставинам справи та вимогам чинного законодавства, оскільки за відсутності визначеної вартості переданого позивачу предмету застави та за відсутності виписки по особовому рахунку позичальника заявлений позивачем обсяг заборгованості не може вважатися доведеним в повному обсязі.

Перевіряючи посилання позивача на порушення норм матеріального та процесуального права в частині застосування строків позовної даності колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що 19.03.2010 позивач письмово звертався до Першої Київської державної нотаріальної контори із вимогою-претензією, де повідомив, що йому стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_5 та просив повідомити спадкоємців, які прийняли спадщину про зобов'язання спадкодавця за Кредитним договором №37.3/АА-00010.08.2 від 24.03.2008 (а.с.90-108).

Листом від 13.05.2010 за №3410/02 Перша Київська державна нотаріальна контора повідомила позивача про заведену спадкову справу №94/2010 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, вказавши, що свідоцтва про право на спадщину станом на 13.05.2010 не видавались (а.с.109)

Свідоцтва про право на спадщину за законом були видані відповідачам 13.07.2014 і вказані дані були внесені до Спадкового реєстру (а.с.116-119).

Листом від 14.07.2010 Перша Київська державна нотаріальна контора повідомила ПАТ «Родовід Банк» повідомила про видані свідоцтва про право на спадщину (а.с.120).

Як вірно вказав суд першої інстанції, чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини та оформлення спадщини (глава 87 та глава 89 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, разом із тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268ЦК України).

Частиною першої ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296ЦК України).

Отже аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку проте, що хоча отримання спадкоємцем який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину, не є підставою заборони кредитору звертатися до спадкоємців із вимогою.

В силу ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Отже, у разі наявності права вимоги до спадкоємців, таке право виникає з дня відкриття спадщини, так як право на спадщину у спадкоємців виникає з часу відкриття спадщини.

Оскільки з матеріалів вбачається, що позивач був повідомлений про смерть позичальника та факт відкриття спадщини вже станом на 19.03.2010, а з позовом до суду згідно штампу поштового відділення звернувся 18.12.2014, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про застосування наслідків пропуску строку позовної даності.

В матеріалах справи міститься заява відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності, тобто вимоги ч. 3 ст. 267 ЦК України також додержані судом першої інстанції.

Таким чином, виходячи з того, що позивач звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права з пропуском установленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності, судом першої інстанції правильно вирішено питання про застосування ст.ст. 257, 267 ЦК України щодо строку позовної давності.

Також враховуючи відсутність клопотання позивача про поновлення строку із зазначенням поважних причин пропуску та наявність заяви відповідача про застосування наслідків пропуску строку, відмова у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності відповідає вимогам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування чи зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21.05.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: