Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4380/15 Головуючий у 1 інстанції: Пустовіт З.П.
Є.У. № 310/9588/14-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Маловічко С.В.

Кочеткової І.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року державний виконавець ВДВС Бердянського МУЮ у Запорізькій області звернувся до суду із поданням тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що на примусовому виконанні у виконавчої служби знаходиться зведене виконавче провадження з примусового виконання трьох судових наказів від 25.11.2013 р., 07.11.2014 р. і 27.01.2015р. про стягнення зі ОСОБА_2 на користь ПАТ «Бердянське підприємство теплових мереж» заборгованості за спожиту теплову енергію в загальній сумі 12 298, 92 грн. Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання судових рішень, на виклики до виконавчої служби не з'являється, за місцем проживання не проживає, просив про задоволення подання.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено громадянину України - боржника ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання нею своїх зобов'язань, покладених судовими рішеннями.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити у повному обсязі в задоволенні подання ВДВС Бердянського МУЮ у Запорізькій області.

В засідання апеляційного суду належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи апелянт не з'явилася, направила клопотання про відкладання розгляду справу у зв'язку із своєю відсутністю у місті Запоріжжі і доглядом за хворою матір'ю. Документів на підтвердження поважності причин неявки у судове засідання не надала. Колегія суддів на підставі ч.2 ст.305 ЦПК України визнала причини неявки апелянта у судове засідання неповажними і такими, що не перешкоджають розглядові справи по суті.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Стаття 6 вказаного Закону визначає підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон. Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 даного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина за кордон ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань (в редакції Закону із змінами, внесеними згідно із Законом N 2677-VI від 04.11.2010).

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження на перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, безперешкодний вхід до приміщень, що належать боржникам, накладення арешту на майно боржника, його вилучення та реалізацію в установленому законодавством порядку. Здійснення інших повноважень, передбачених цим Законом та іншими законами.

Зокрема, п. 18 ч. 3 ст. 11 даного Закону передбачено, право державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається із матеріалів справи, на примусовому виконанні Бердянського ВДВС знаходяться три судових накази про стягнення з ОСОБА_2 на користь Бердянського підприємства теплових мереж заборгованості за спожиту теплову енергію в загальній сумі 12 298, 92 грн. (а.с.41).

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 21.04.2015 р. ОСОБА_2 являється орендарем земельної ділянки 0,126 га по АДРЕСА_1 в м.Бердянську для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, будівництва , розміщення та обслуговування кафе з літнім торговим майданчиком, яку здає в суборенду; орендарем земельної ділянки 0,0255 га у дворі ж/б10-12 по АДРЕСА_1 м.Бердянська для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування, яку здає в суборенду; а також власником кімнати гуртожитку , яка знаходиться в іпотеці Банку «Фінанси та кредит» в забезпечення кредитного зобов'язання на суму 50 000 США, строк виконання якого 27.08.2012 р., з липня 2009 року постановою державного виконавця накладено арешт на все майно ОСОБА_3 (а.с.28-35).

23 лютого і 27 травня 2015 року боржнику направлялися виклики про явку до виконавчої служби, які ОСОБА_2 ігнорувала (а.с.42-43).

Постановою державного виконавця від 13.03.2015р. доручено Бердянському МВ ГУМВС забезпечити явку ОСОБА_2 до ВДВС приводом (а.с.41).

Із рапортів працівників міліції вбачається, що виконання приводу ОСОБА_2 неможливе, оскільки за місцем її проживання двері в квартирі ніхто не відкриває, на повістки про виклики до відділку міліції вона не реагує. Зі слів чоловіка боржника ОСОБА_4 з'ясовано, що станом на 25.06.2015 р. ОСОБА_2 виїхала до м.Донецька, повернеться додому в середині липня 2015 року (а.с.38,39).

Об'єктивних даних про те, що боржником вживалися активні заходи для виконання судового рішення, вносилися будь-які платежі на погашення боргу за спожиті комунальні послуги, тощо, матеріали справи не містять.

Аналіз фактичних обставин справи свідчить про ухилення божника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовими рішеннями, що за змістом ст. 6 ч.1 п.5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» являється достатньою підставою для тимчасових обмежень боржника у праві виїзду з України за кордон.

Вказаним обставинам суд першої інстанції дав належну оцінку і постановив ухвалу у відповідності з вимогами норм процесуального і матеріального права.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права, розгляд справи без його участі являються безпідставними, оскільки ч.2 ст.377-1 ЦПК України передбачений розгляд таких справ без виклику чи повідомлення сторін тільки за участю державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги про те, що у боржника є нерухоме майно, на яке може бути звернуто примусове стягнення, не спростовують висновків суду про обґрунтованість подання, оскільки належна їй кімната в гуртожитку передана в іпотеку Банку на забезпечення кредитного зобов'язання в 50 000 доларів США. Банк має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок вказаної нерухомості.

Посилання апелянта на те, що оскаржувана ухвала унеможливить її виїзд до доньки, яка проживає в Донецьку, являються безпідставними, оскільки вжиті судом заходи обмежують виїзд боржника тільки за межі України.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди ОСОБА_2 із судовими рішеннями про стягнення з неї заборгованості за комунальні послуги і не впливають на висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі.

Судова ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для її скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,312 п.1,313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 28 квітня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: