Справа № 2-857/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки звернувся з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 борг за договором позики грошей серії ВТІ №200345 від 26.07.2013 року у розмірі 307970,00 грн., еквівалентній сумі 25000,00 доларів США, інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 32891,82 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 3898,14 грн. та судові витрати.

19.11.2014 року представник позивачки надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивачки борг за договором позики серії ВТІ №200345 у розмірі 462294,38 грн., з яких: 381500,00 грн. - сума основного боргу, еквівалентна 25000,00 доларів США; 72485,00 грн. - інфляційне збільшення боргу та 8309,38 грн. - 3% річних.

30.01.2015 року від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій він просив стягнути з відповідача на користь позивачки основний борг за договором позики серії ВТІ №200345 у розмірі 398850,00 грн. (сума еквівалентна 25000,00 доларів США) та 1101482 грн. - 3% річних.

Разом із вказаною заявою представник позивача надав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_2 і знаходяться у нього або інших осіб, мотивуючи свої вимоги тим, що невжиття заходів забезпечення позову, виходячи з розміру матеріальних вимог, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і є всі підстави вважати, що в ході розгляду справи відповідач може відчужити належне йому майно щоб уникнути цивільно-правової відповідальності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України заходи забезпечення позову вживаються судом за заявою осіб, які беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх невжиття може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Також правилами ст. 152 ЦПК України визначений перелік видів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами та, виходячи з якого, за позовами майнового характеру арешт може бути накладений лише на індивідуально визначене майно або грошові кошти.

Між тим, заявник, заявляючи вимоги про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, в тому числі грошові кошти, які належать ОСОБА_2, не надав суду достовірних відомостей про наявність у відповідача рухомого і нерухомого майна на праві власності та його вартість, а також відомостей про наявність у відповідача рахунків, відкритих у банку або іншій фінансовій установі, на яких би знаходились кошти і у якому розмірі, на які можна було б накласти арешт, а, отже, не надав необхідних відомостей, з яких би суд міг встановити співмірність заявлених позовних вимог та прийняти відповідне рішення щодо його повного або часткового задоволення.

Крім того, всупереч ст. 151 ЦПК України заявник не навів обґрунтування із посиланням на докази щодо необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно і грошові кошти відповідача та співмірності їх вартості з ціною позову, а також не виклав обставини щодо неплатоспроможності відповідача або неможливості виконання рішення в подальшому.

Законодавством же передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз'ясненнями, викладеними у постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд не вбачає належних підстав для задоволення даної заяви, оскільки позивачем не зазначено жодних обставин, які б були причиною реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, а також не надано відомостей необхідних для забезпечення позову. За таких обставин, суд вважає, що доводи заявника про забезпечення позову є необґрунтованими і неправомірними.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: