Справа № 522/8575/15-ц
Провадження № 2/522/6186/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Інвестбанк» в особі Філії ПАТ «КБ «Інвестбанк» у м. Одесі, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, та за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Другого Приморського ВДВС ОМУЮ про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Інвестбанк» в особі Філії ПАТ «КБ «Інвестбанк» у м. Одесі, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, та за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Другого Приморського ВДВС ОМУЮ про визнання виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 06 листопада 2006 року між ОСОБА_2 та ПАТ «КБ «Інвестбанк» був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим №15897, згідно якого ОСОБА_2 надала в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1. 20 травня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі вищевказаного договору іпотеки було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2515, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Також позивач вказує, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року, залишеним в силі рішенням Апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2014 року та ухвалою ВССУ від 17 вересня 2014 року, зазначений договір іпотеки від 06 листопада 2006 року було визнано недійсним.

Таким чином, на думку позивача, договір іпотеки від 06 листопада 2006 року, який визнано недійсним, не створює юридичних наслідків, зокрема не передбачає можливості звернути стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на підставі виконавчого напису нотаріуса. Однак, всупереч цьому, відповідач ПАТ «КБ «Інвестбанк» продовжує дії, спрямовані на звернення стягнення на зазначену квартиру на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 20 травня 2010 року, що порушує майнові права позивача, як співвласника вказаної квартири.

Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «КБ «Інвестбанк» в особі Філії ПАТ «КБ «Інвестбанк» у м. Одесі у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та вказала, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором №78/06 від 06 листопада 2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 20 травня 2010 року було вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_2, яка є предметом іпотеки. Також зазначила, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2011 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 серпня 2011 року, було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки такий напис був вчинений з дотриманням всіх вимог чинного законодавства України. Тому, представник відповідача вважає, що нотаріус, дотримуючись вимог закону, вчинив вищевказаний виконавчий напис на основі документів, наданих Банком, а вимоги ОСОБА_1 щодо визнання вказаного напису таким, що не підлягає виконанню, є безпідставними.

Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Інші учасники процесу у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали цивільної справи та заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Право на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в її вчиненні мають заінтересовані особи (фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Особи, які не брали участі у вчиненні нотаріальних дій, але вважають, що їх права і охоронювані законом інтереси порушені нотаріальною дією, вправі звернутися до суду з відповідним самостійним позовом про недійсність посвідченого акта, але не до нотаріуса, а до інших суб'єктів спірних матеріальних правовідносин, з приводу яких виник спір.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за, виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.

Вищевикладене підтверджується також Витягом із узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні пленуму ВССУ від 07 лютого 2014 року.

Судом встановлено, що 06 листопада 2006 року ОСОБА_2 уклала з ПАТ «КБ «Інвестбанк» кредитний договір №78/06, за умовами якого Банк надав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в сумі 290 000, 00 дол. США.

В цей же день, у якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між сторонами був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала під іпотеку квартиру АДРЕСА_1, 392/1000 частин якої належить їй на підставі договору дарування Р№14-3765 від 19 жовтня 1995 року, 169/1000 частин якої належить їй на підставі договору дарування від Р№14-3768 від 19 жовтня 1995 року, та 439/1000 частин якої належить їй на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №95/1733 від 19 жовтня 1995 року.

Також судом встановлено, що у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов вищевказаного кредитного договору 08 квітня 2010 року відповідачем була направлена вимога про погашення простроченої заборгованості разом з пенею, у розмірі 328 828, 36 дол. США та попереджено, що у разі несплати простроченої заборгованості, банк вимагатиме дострокового погашення усього кредиту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

20 травня 2010 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 був вчинений виконавчий напис, відповідно до якого було звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 159, 5 кв. м.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 визначено, що підставами для стягнення заборгованості у безспірному порядку проводиться за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно.

Для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості. Це також визначено у п. 283 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року №20/5, а саме: нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Судом також встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2014 року, залишеним в силі рішенням Апеляційного суду Одеської області від 11 червня 2014 року та ухвалою ВССУ від 17 вересня 2014 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Інвестбанк» в особі Філії ПАТ «КБ «Інвестбанк» у м. Одесі, вищезазначений договір іпотеки від 06 листопада 2006 року було визнано недійсним, у звязку з тим, що він був укладений без згоди позивача, як співвласника спірної квартири.

Зокрема, зі змісту ухвали ВССУ від 17 вересня 2014 року вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з грудня місяця 1990 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. 19 жовтня 1995 року подружжям було придбано 439/1000 частин квартири АДРЕСА_1, однак право власності на зазначену квартиру було зареєстровано лише за ОСОБА_2 Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2012 року, за ОСОБА_1 було визнано право власності на ? частину 439/1000 частин спірної квартири.

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що позивач являється співвласником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Посилання представника відповідача на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2011 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 серпня 2011 року, яким було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не беруться судом до уваги, оскільки вказані рішення були винесені до визнання іпотечного договору, на підставі якого був вчинений оскаржуваний виконавчий напис, недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, у судовому засіданні доведено, що договір іпотеки від 06 листопада 2006 року, який визнано недійсним, не створює юридичних наслідків, зокрема не передбачає можливості звернути стягнення на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Тому, суд вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 20 травня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за №2515, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_3, є таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 7, 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст. ст. 16, 216 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 59, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Інвестбанк» в особі Філії ПАТ «КБ «Інвестбанк» у м. Одесі, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, та за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Другого Приморського ВДВС ОМУЮ про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 20 травня 2010 року, зареєстрований в реєстрі за №2515, про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_3, таким, що не підлягає виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Свячена Ю.Б.