Справа № 469/1566/14-ц 2/469/125/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року Березанський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючої - судді Гапоненко Н.О.,

при секретарі - Потриваєвій М.А.,

за участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідачки ОСОБА_3,

представника відповідачки ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 сільська рада Березанського району Миколаївської області, про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_5 24.12.2014 року звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 28 жовтня 2011 року померла її рідна сестра ОСОБА_7. При зверненні до нотаріуса 16 лютого 2012 року з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри позивачка довідалась про наявність складеного ОСОБА_7 27 жовтня 2011 року, тобто за декілька годин до смерті, заповіту на ім"я відповідачки ОСОБА_3, підписаного замість ОСОБА_7 іншою особою, який засвідчено і зареєстровано ОСОБА_6 сільською радою Березанського району за № 151. Просила визнати вказаний заповіт недійсним, посилаючись на те, що на момент підписання заповіту ОСОБА_7 не усвідомлювала значення своїх дій та їх наслідки у зв"язку з погіршенням стану здоров"я протягом останніх років : перенесла інсульт, мала атеросклеротичний кардіосклероз 10 років, погіршення пам»яті, неуважність, напередодні смерті, коли було складено заповіт, погано себе почувала, а також протягом десяти років потребувала сторонньої допомоги, була одинокою, нужденною, тобто перебувала під збігом тяжких обставин, чим скористалась відповідачка і якщо не примусила ОСОБА_7 укласти заповіт на вкрай невигідних умовах і позбавила її можливості терміново звернутися до родичів, які б змогли їй надати моральну, матеріальну, фізичну допомогу, то уклала правочин шляхом зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою його стороною на свою користь, так як відповідачка організувала прибуття до ОСОБА_7 осіб, що підписали та посвідчили заповіт, а після смерті заповідача незаконно отримала лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_7, грошову допомогу на поховання, викрала кошти покійної в сумі більше 10000 грн., її документи з метою перешкоди для звернення позивачки до суду, впустила квартирантів та незаконно отримує дохід від оренди житла ОСОБА_7 та терміново намагається продати вказане домоволодіння, ігноруючи судові спори, вчиняє незаконні дії, залякує родичів ОСОБА_7 тощо.

На підставі викладеного просила визнати заповіт ОСОБА_7 від 27 жовтня 2011 року, засвідчений ОСОБА_6 сільською радою Березанського району Миколаївської області і зареєстрований за номером 151, недійсним.

У судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник позивачки ОСОБА_2 пояснив суду, що ініціатива укладення заповіту виходила не від заповідача ОСОБА_7, а від відповідачки ОСОБА_3, яка разом з ОСОБА_8 скористались тим, що ОСОБА_7 внаслідок поганого стану здоров»я не могла звернутися за допомогою до позивачки та соціального працівника та на час складення заповіту була без свідомості, і всупереч волі ОСОБА_7 розпорядились її майном без згоди заповідача. При цьому заповіт було підписано ОСОБА_8, особа якої не була встановлена, від імені ОСОБА_7, яка, ніби-то, мала захворювання пальців рук, проте наявні у неї захворювання не заважали ОСОБА_7 підписати заповіт.

Представник позивачки ОСОБА_1 пояснила суду, що ОСОБА_7 боялась нотаріальних дій і не хотіла підписувати заповіт, а відповідачка зарані підготувала заповіт.

Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали, посилаючись на недоведеність вимог позивачки, зокрема, щодо наявності у оспорюваної угоди сторін, їх умислу, зловмисної домовленості та несприятливих наслідків для довірителя, про що надали письмові заперечення.

Відповідачка ОСОБА_3 пояснила суду, що ініціатором складання заповіту та доручення на його підписання ОСОБА_8 була ОСОБА_7, яка попросила відповідачку викликати секретаря сільської ради ОСОБА_9 додому для складання заповіту. Під час складання заповіту відповідачка була відсутня, про зміст заповіту дізналась набагато пізніше.

Представник третьої особи у судове засідання не з"явилась, просила у позові відмовити, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідка ОСОБА_9, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з таких підстав.

З матеріалів спадкової справи № 102012 (а.с.134-158) до майна померлої ОСОБА_7 вбачається, що 27 жовтня 2011 року о 14.00 год. ОСОБА_7 склала заповіт, посвідчений секретарем Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, та зареєстрований в реєстрі за № 151, яким все своє майно заповіла ОСОБА_3.

Зазначений заповіт у зв"язку з хворобою, пов"язаною із захворюванням кінцівок пальців рук, на прохання заповідача підписано ОСОБА_8

28 жовтня 2011 року ОСОБА_7 померла.

Позивачка є рідною сестрою померлої ОСОБА_7 та своєчасно подала заяву про прийняття спадщини.

З заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7 звернулась також і відповідачка ОСОБА_3

ОСОБА_7 перебувала на надомному обслуговуванні Територіальним центром соціального обслуговування Березанського району як дитина війни, яка мала вади опорно-рухового апарату, проживала одиноко та потребувала постійної сторонньої допомоги, проте під час складення заповіту 27 жовтня 2011 року мала ознаки легко вираженого органічного розладу особистості внаслідок церебрального атеросклерозу з артеріальною гіпертензією, проте тяжкий перебіг ішемічної хвороби серця в момент підписання заповіту о 14.00 год. 27 жовтня 2011 року не позбавляв її здібності розуміти значення своїх дій та керувати ними, в емоційному стані, який носив виражений характер та міг значно вплинути на її здібності розуміти та керувати своїм діями, у вказаний момент не знаходилась. У момент складення та підписання заповіту о 14.00 год. 27 жовтня 2011 року ОСОБА_7 могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, що на підставі особової справи територіального центру соціального обслуговування (а.с.17-18), паспорта здоров»я ОСОБА_7, показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та інших, та висновку посмертної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи (а.с.52-63) встановлено рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 09 лютого 2014 року у справі № 1403/1410/12, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_7 з підстав, передбачених ст.225 ЦК України, та рішенням Березанського районного суду від 07 листопада 2014 року у справі № 469/466/14-ц, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту ОСОБА_7 з підстав, передбачених ст.233 ЦК України, показань свідка ОСОБА_9 щодо обставин посвідчення заповіту ОСОБА_7, яка пояснила, що ОСОБА_7 самостійно розпорядилась своїм майном та обрала особу, яка підписала від її імені заповіт.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

За положеннями ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Заповіт повинен бути укладеним у письмовій формі, підписаний власноручно заповідачем і нотаріально посвідчений.

Таким чином, заповіт - це односторонній правочин, який може бути реалізований за умови, що особи, визначені як спадкоємці, також виявлять свою волю на прийняття спадщини.

Виявлення згоди після смерті заповідача є самостійним, незалежним від заповіту волевиявленням, що відрізняє ці відносини від договірних. При складанні заповіту немає двостороннього одночасного волевиявлення, яке вимагається при укладенні договорів, а тому заповіт не можна визнати договором.

Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Частиною першою статті 237 ЦК України передбачено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно із частиною третьою статті 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм та встановлених судом обставин справи вбачається, що заповіт не може бути вчинений представником та є одностороннім правочином, а тому не може бути визнаним недійсним з підстав, зазначених в ст.232 ЦК України.

Як вбачається з роз'яснення, що міститься у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, для визначення правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Зазначені обставини позивачем також не доведено.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_6 сільська рада Березанського району Миколаївської області, про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Березанський районний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подавати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.07.2015 року.

Суддя :