У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про визнання недійсним пункту кредитного договору,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом в якому просила визнати недійсним пункт 1.1 кредитного договору №192/06-2007 від 27 червня 2007 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Крім цього, ОСОБА_2 звернулась до суду з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Враховуючи те, що підстави пропущення строку на касаційне оскарження судових рішень є поважними, клопотання ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, враховуючи положення статті 215 ЦК України, вірно виходив із того, що видача кредиту в іноземній валюті Публічним акціонерним товариством комерційного банку «Надра» було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, а саме, за наявності банківської ліцензії на право здійснювати банківські операції № 21 від 26 жовтня 1993 року, письмового дозволу НБУ на право здійснення банківських операцій

№ 21-2 від 23 серпня 2002 року, додатку до дозволу НБУ № 21-2 від 4 листопада 2005 року з правом залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Так, суди дійшли обґрунтованого висновку, що підстави для визнання недійсним пункту кредитного договору в межах статті 215 ЦК України відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про визнання недійсним пункту кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 27 квітня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна