У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту перебування на утриманні,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій зазначала, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, знаходився на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області) та отримував пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії він продовжував працювати за сумісництвом до своєї смерті. На час смерті ОСОБА_4 заявниця була працездатною за віком, однак перебувала на повному утриманні чоловіка, у зв'язку з тим, що працювала та отримувала мінімальну заробітну плату.

20 грудня 2013 року вона досягла пенсійного віку та є пенсіонером за віком.

Просила встановити факт перебування на утриманні чоловіка - ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, у зв'язку з тим, що її пенсія менше, ніж пенсія її чоловіка.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня

2015 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 червня

2015 року рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року залишено без змін, виключено з мотивувальної частини посилання на те, що ОСОБА_2 не має право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні заяви відповідно до ст. 256 ЦПК України, оскільки заявниця на час смерті свого чоловіка не досягла пенсійного віку, не була інвалідом, була працездатною та мала місце роботи, з якого звільнилась за власним бажанням 05 листопада 2006 року.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про встановлення факту перебування на утриманні.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік