Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, Недригайлівської районної ради Сумської області, відділу культури, туризму, національностей і релігій Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, Недригайлівської районної ради Сумської області, відділу культури, туризму, національностей і релігій Недригайлівської районної державної адміністрації Сумської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим, що вона з 06 жовтня 1982 року працювала завідуючою Засульської сільської бібліотеки-філією. 25 вересня 2014 року її звільнено з посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_04_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1>. Вважає своє звільнення незаконним, оскільки бібліотека, в якій вона працювала, не була ліквідована, скорочення чисельності чи штату працівників, змін у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями не відбулось. Крім того, вона мала безперервний стаж роботи понад 32 роки, а тому мала переважне право на залишення на роботі.

Рішенням Недригайлівського районного суду Сумської області від 20 січня 2015 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді завідуючої Засульської сільської бібліотеки.

Стягнуто із Засульсьскої сільської ради Недригайлівського району Сумської області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 5 776,76 грн.

Стягнуто солідарно із Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області та відділу культури, туризму, національностей і релігій Недригайлівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 1 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У іншій частині позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 20 січня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з відділу культури, туризму, національностей і релігій Недригайлівської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 300 грн.

Змінено рішення Недригайлівського районного суду Сумської області від 20 січня 2015 року в частині вирішення питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_4 не погоджуючись із зазначеним рішенням апеляційного суду, подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що 18 грудня 2003 року Недригайлівською районною радою прийнято рішення про децентралізацію Недригайлівської централізованої бібліотечної системи. На підставі цього рішення з 2004 року Засульську сільську бібліотеку-філію передано на фінансування сільського бюджету і з цього часу посада завідуючої Засульською бібліотекою-філією перебувала у штатному розписі Засульської сільської ради, яка виплачувала заробітну плату ОСОБА_4, вела облік її робочого часу, а також утримувала сільську бібліотеку.

Наказом по відділу культури і туризму Недригайлівської райдержадміністрації від 27 березня 2012 року № 14 згідно заяви завідуючої Засульською сільською бібліотекою-філією ОСОБА_4 про згоду на роботу в нових умовах, тобто повне перебування у трудових відносинах з Виконавчим комітетом Засульської сільської ради на посаді завідуючої Засульської сільської бібліотеки та у зв'язку зі зміною підпорядкованості Засульської сільської бібліотеки Засульській сільській раді, дія трудового договору працівника Засульської сільської бібліотеки ОСОБА_4 продовжено на зміненій найменування посаді завідуючої Засульською сільською бібліотекою.

Проте, зазначений наказ, а також трудову книжку ОСОБА_4 Засульська сільська рада, в особі голови ОСОБА_5. прийняти відмовилась, У зв'язку з чим посада ОСОБА_4 залишилась і у штатному розписі Недригайлівської ЦБС відділу культури, туризму, національностей і релігій Недригайлівської райдержадміністрації та в цьому структурному підрозділі знаходилась її трудова книжка.

Рішенням Засульської сільської ради від 27 грудня 2012 року створено Засульську сільську бібліотеку, а на виконання рішення Недригайлівської районної ради від 24.06.2014 року «Про створення комунального закладу «Недригайлівська центральна районна бібліотека», відповідно до акту приймання-передавання бібліотечного фонду від 14 вересня 2014 року бібліотечний фонд, який знаходився в Засульській сільській бібліотеці-філії було передано в комунальну власність Засульській сільській раді. Рішенням Виконавчого комітету Засульської сільської ради від 25 вересня 2014 року № 48 внесено доповнення до штатного складу установ і закладів сільської ради на 2014 рік: замість 0,5 штатної одиниці завідуючої Засульської сільської бібліотеки-філіалу Недригайлівської ЦБС введено 0,5 штатної одиниці завідуючої Засульської сільської бібліотеки з 27 вересня 2014 року.

Таким чином, хоча рішення про ліквідацію Недригайлівської централізованої бібліотечної системи ні відділом культури, туризму, національностей і релігій Недригайлівської райдержадміністрації, ні Недригайлівською районною радою не було прийнято, цей структурний підрозділ відділу культури на підставі рішення Недригалівської районної ради від 24 червня 2014 року фактично припинив своє існування. Проте, сільські бібліотеки в установленому діючим законодавством порядку не були ліквідовані та вони повністю перейшли в підпорядкування сільських рад. Після передачі бібліотечного фонду у комунальну власність Засульській сільській раді, посада, яку обіймала позивачка залишилась в штатному розписі Засульської сільської ради, змінилась лише її назва на завідуючу Засульською сільською бібліотекою, трудові обов'язки залишились незмінними, а тому скорочення посади, яку обіймала позивачка фактично не відбулося.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для звільнення позивачки за п. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому задовольнив позовні вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд правильно виходив із того, що відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди, завдану ОСОБА_4, у зв'язку з її незаконним звільненням, повинен нести відділ культури, туризму, національностей і релігій Недригайлівської районної державної адміністрації. Визначаючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, врахував характер та тривалість страждань ОСОБА_4, а також те, що її права захищені судом шляхом поновлення її на роботі та стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Сумської області від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов Г.І. Мостова