У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Коротуна В.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та як законний представник неповнолітніх: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про розподіл спадкового майна, треті особи: відділ опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, товариство з обмеженою відповідальністю «Форес», за касаційною скаргою ОСОБА_6 в особі його представника ОСОБА_9 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2010 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_4, звернулася до суду із позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

Позивач посилалася на те, що з 1995 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах, а з 7 червня 2003 року - у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 У 1999 році у них народився син ОСОБА_11, а у 2007 році - дочка ОСОБА_12.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 помер.

Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є вона, їхні спільні діти, батьки спадкодавця - ОСОБА_8 і ОСОБА_7 та син ОСОБА_10 від першого шлюбу - ОСОБА_6 Спадкове майно відповідно до заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 липня 2009 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 8 грудня 2009 року, поділено між спадкоємцями, проте неподіленим спадковим майном залишилося 62,5 % статутного фонду товариства з обмеженою відповідальністю «Форес» (далі - ТОВ «Форес»), засновником якого був ОСОБА_10

Уточнивши свої позовні вимоги, позивач просила визнати за нею право власності на 31,25 % статутного фонду ТОВ «Форес», інші 31,25 % статутного фонду ТОВ «Форес», які є спадковим майном ОСОБА_10, поділити між шістьома спадкоємцями, виділивши кожному, у тому числі і їй, по 5,2 %.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2010 року, позовні вимоги ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_4, задоволено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2011 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2010 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2011 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2010 року скасовано й ухвалено нове рішення у справі, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання права власності на 36,45 % статутного фонду ТОВ «Форес» відмовлено. Визнано за ОСОБА_3 право на частку статутного фонду ТОВ «Форес» у розмірі 36,45 %, за іншими спадкоємцями: ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_8 визнано за кожним по 5,21 % права на частку статутного фонду ТОВ «Форес».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 04 листопада 2011 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2010 року скасовано й ухвалено нове рішення у справі, яким визнано право на частку статутного фонду ТОВ «Форес» у розмірі 5,21 % за ОСОБА_8

Визнано право на частку статутного фонду ТОВ «Форес» у розмірі 5,21 % за ОСОБА_7

Визнано право на частку статутного фонду ТОВ «Форес» у розмірі 5,21 % за ОСОБА_6

Визнано право на частку статутного фонду ТОВ «Форес» у розмірі 5,21 % за ОСОБА_4

Визнано право на частку статутного фонду ТОВ «Форес» у розмірі 5,21 % за ОСОБА_4

Визнано право на частку статутного фонду ТОВ «Форес» у розмірі 36,45 % за ОСОБА_3

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 в особі представника ОСОБА_9 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

У черговий раз переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, указуючи на те, що визнання за спадкоємцями права власності на частки у статутному фонді в порядку спадкування законом не передбачено, тому за ОСОБА_3 та за кожним із п'яти спадкоємців необхідно визнати право на частку статутного фонду товариства.

Однак з такими висновками апеляційного суду погодитися не можна.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Справа переглядалася в судах неодноразово.

Відносини стосовно майна господарського товариства регулюються нормами ЦК України, Господарським кодексом України (далі - ГК України) та Законом України «Про господарські товариства».

Статтею 12 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством в результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом.

Тому вклад до статутного фонду господарського товариства не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та не може входити до складу спадщини.

Згідно з ст. 55 Закону України «Про господарські товариства» при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв'язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. У цих випадках розмір статутного капіталу товариства підлягає зменшенню.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03 липня 2013 року № 6-61цс13, господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу (ст. 115 ЦК України, ст. 85 ГК України та ст. 12 Закону України «Про господарські товариства»).

Згідно з положеннями ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» та ст. 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують його участь у товаристві, у порядку, встановленому законом.

З моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя.

Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч ст. 65 CК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу. Подальше розпорядження учасником товариства його часткою в статутному капіталі з огляду на положення ст. ст. 116, 147 ЦК України є суб'єктивним корпоративним правом такого учасника й відчуження ним на власний розсуд частки в статутному фонді не може вважатися використанням (відчуженням) спільного майна подружжя проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім'ї.

Таким чином, у разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності шляхом участі одного з них у заснуванні господарського товариства це майно належить зазначеному товариству на праві власності, подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником) шляхом участі в управлінні товариством, а друге подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям. Отже, учасник господарського товариства має право розпорядження належною йому часткою в статутному капіталі товариства без згоди другого подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, переглядаючи справу в касаційному порядку, указувала на допущені апеляційним судом порушення ст. ст. 303, 304 ЦПК України, зокрема на те, що суд не перевірив належним чином доводів апеляційної скарги та не встановив правовідносини, які виникли між сторонами у справі, та правові норми, які підлягають застосуванню.

При цьому суд касаційної інстанції звертав увагу апеляційного суду на положення ст. ст. 12, 55 Закону України «Про господарські товариства» і на те, що вклад до статутного фонду господарського товариства не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та не може входити до складу спадщини.

Однак суд апеляційної інстанції повторно в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в ухвалі не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи; не дотримався встановленого ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2010_05_11/pravo1/T041618.html?pravo=1> принципу оцінки доказів, відповідно до якого суд на підставі всебічного, повного й об'єктивного розгляду обставин справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв'язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін; у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню; на мотиви та підстави скасування попереднього рішення апеляційного суду уваги не звернув, не виконав вищезазначених вказівок суду касаційної інстанції та в черговий раз дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для визнання за спадкоємцями права на частку статутного фонду ТОВ «Форес», без урахування зазначених положень Закону України «Про господарські товариства» та не взявши до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 03 липня 2013 року № 6-61цс13.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд не зазначив жодної норми матеріального права, якою б передбачалась можливість визнати право на частку статутного фонду товариства в порядку поділу майна після смерті одного з подружжя та визнання права на частку статутного фонду товариства за спадкоємцями.

За таких обставин ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення не можна вважати законним та обґрунтований й воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2011_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2137/ed_2011_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 в особі його представника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.В. Маляренко

О.В. Ступак