Провадження №2/748/253/15
Єдиний унікальний № 748/470/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Сидор А.В., за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку, яка раніше належала ОСОБА_4, та розташована по АДРЕСА_1

З позову виходить, що 12 жовтня 1999 року між позивачем, як покупцем та його матір'ю ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, як продавцем було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу будинку АДРЕСА_1. Після смерті матері відкрилась спадщина за заповітом, згідно якого усе своє майно покійна заповіла відповідачу ОСОБА_3. І у цей час позивач дізнався, що до спадкового майна увійшла і земельна ділянка з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою де знаходиться його ж будинок, яку приватизувала покійна мати у грудні 2007 року. ОСОБА_1 вважає, що вказана земельна ділянка повинна належати йому, як власнику будинку, а тому посилаючись на приписи ст.ст.321, 328 ЦК України, ст.120 ЗК України просить задовольнити його позов.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, з підстав та міркувань зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, згідно заяви від 24 березня 2015 року просив справу розглянути без його участі та відмовити позивачу у задоволенні позову, з тих підстав, що суд позбавлений законної можливості позбавити покійну ОСОБА_4 права власності на спірну земельну ділянку, він же є неналежними відповідачем у цій справі, крім того рішення селищної ради про передачу у власність земельної ділянки є чинним і не скасованим, як є дійсним і Державний акт про право власності на земельну ділянку. Також відповідач вважає, що даний спір повинен вирішуватись у адміністративному судочинстві.

Представник співвідповідача у судове засідання не з'явився, оскільки голова селищної ради подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнаються.

Заслухавши пояснення сторони позивача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали та докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтованими та відповідно такими, що не підлягають задоволенню.

Встановлено, що 12 жовтня 1999 року між ОСОБА_4, як продавцем та ОСОБА_1, як покупцем укладено нотаріально посвідчений договір купівлі продажу будинку АДРЕСА_1, який розташований на землях Олишівської селищної ради Чернігівського району. /а.с.9, 10/

Своє право власності на домоволодіння ОСОБА_1 зареєстрував лише 06.07.2013 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а 02.08.2013 р. було виготовлено технічний паспорт на будинок у КП «Чернігівське РБТІ». /а.с.11-17/

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1. /а.с.18/

Згідно рішення 16 сесії 5 скликання Олишівської селищної ради Чернігівського району від 21 грудня 2007 року ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку розміром 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, крім того за цією ж адресою їй було передано у власність земельну ділянку площею 0,1540 га для ведення особистого селянського господарства. /а.с.19/

Право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку розміром 0,1500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку підтверджується також Державним актом серії «ЯГ» №907367, який було видано 03 грудня 2008 року. /а.с.29/

Відповідно до ст.3 ЦПК України особа звертається до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно ст.15 ЦК України судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право особи, а відповідно до ст.16 УК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до приписів ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Отже, оскільки позивач зареєстрував своє право власності на нерухоме майно лише 06.07.2013 року, то саме з вказаної дати він став власником будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

За таких підстав суд погоджується з позицією позивача про те, що він має право на земельну ділянку на якій розміщене його домоволодіння, однак суд позбавлений можливості визнати за ним таке право при тому, що спірна земельна ділянка зареєстрована на праві власності за померлою ОСОБА_4, і рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки та Державний акт про право власності на земельну ділянку є чинними і не скасованими.

Часиною 3 статті 152 ЗК України передбачено захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно приписів ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однак, ОСОБА_1, згідно ч.2 ст.31 ЦПК України, протягом часу розгляду судом справи, не скористався правом змінити та доповнити позовні вимоги у спосіб визначений п. «г» ч.3 ст.152 ЗК України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач обрав невірний спосіб захисту свого права.

Виходячи із встановлених судом фактичних обставин справи, зібраних у ній доказів та з урахуванням наведених вище норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов ОСОБА_1 безпідставний, не обґрунтований та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.3, 15, 16, 182, 328, 377 ЦК України, ст.ст.118, 120 ЗК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», та на підставі ст.ст.10-11, 60, 88, 169, 174, 209, 212-216, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на земельну ділянку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Криворученко Д.П.