Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 рокуМ. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П.,Карпенко С.О., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843660/ed_2015_02_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>(далі - ПАТ «КБ «Надра») -'звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 травня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі ВАТ «КБ «Надра»), правонаступником якого є позивач, та відповідачем ОСОБА_6, який пізніше змінив своє прізвище та імя на ОСОБА_6, було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 197 876,00 дол. США терміном до 27 січня 2025 року (включно). <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_42/ed_2014_10_30/pravo1/T030898.html?pravo=1>

З метою забезпечення виконання своїх зобовʼязань за вказаним кредитним договором, цього ж дня між сторонами було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку земельну ділянку загальною площею 0,1500 га (кадастровий номер НОМЕР_2), яка знаходиться за адресою: с. Вишеньки, Вишеньківська сільська рада, Бориспільський район, Київська область, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, право власності на яку відповідач набуде у майбутньому.

У звʼязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовʼязань за вказаними договорами у останнього станом на 26 червня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 367 117,74 доларів США та 532 561,27 грн, у рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивачем не надано доказів того, що відповідач набув право власності на предмет іпотеки - земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: с. Вишеньки, Вишеньківська сільська рада, Бориспільський район, Київська область.

З таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено та із матеріалів справи вбачається, що 28 травня 2008 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та відповідачем ОСОБА_6, який пізніше змінив своє прізвище та ім'я на ОСОБА_6, було укладено кредитний договір, за яким банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у розмірі 197 876,00 дол. США терміном до 27 січня 2025 року.

Сторонами погоджено, що кредит наданий, зокрема, для проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 28 травня 2008 року № 1274, що укладений між позичальником ОСОБА_6 та ОСОБА_8, згідно з яким позичальник придбає у власність земельну ділянку, кадастровий номер: НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: с. Вишеньки, Вишеньківська сільська рада, Бориспільський район, Київська область.

28 травня 2008 року між ОСОБА_8 (продавець) та ОСОБА_6 (покупець) був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер: НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: с. Вишеньки, Вишеньківська сільська рада, Бориспільський район, Київська область.

Цього ж дня, 28 травня 2008 року, між банком та відповідачем було укладено іпотечний договір, відповідно до якого відповідач з метою забезпечення виконання своїх зобовʼязань за кредитним договором від 28 травня 2008 року передав в іпотеку земельну ділянку, кадастровий номер: НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: с. Вишеньки, Вишеньківська сільська рада, Бориспільський район, Київська область, цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку.

Договором іпотеки передбачено, що земельна ділянка, яка є предметом іпотеки, стане власністю іпотекодавця у майбутньому, після отримання державного акта на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28 травня 2008 року, укладеного між іпотекодавцем та ОСОБА_8

Судами встановлено, що банк виконав умови кредитного договору і надав відповідачу кредитні кошти, однак останній свої зобовʼязання не виконував, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість у загальному розмірі 367 117,74 доларів США та 532 561,27 грн, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовʼязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з частинами 1, 3 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Частиною 2 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що предметом іпотеки також може бути обʼєкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У частинах 1, 4 ст. 334 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Так, у матеріалах справи (а. с. 64) міститься інформаційна довідка з Єдиного реєстру заборон відчуження обʼєктів нерухомого майна від 30 жовтня 2014 року, у якій вказано, що власником спірної земельної ділянки є фізична особа ОСОБА_6, ідентифікаційний код НОМЕР_1. У подальшому ОСОБА_6 змінив прізвище і ім'я на ОСОБА_6, однак його ідентифікаційний код залишився незмінним - НОМЕР_1. Вказаним доказом спростовується обставина, що договір купівлі-продажу не був зареєстрований згідно з чинною на момент укладення правочину редакцією ч. 4 ст. 334 ЦК України.

Суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень на вищевказані обставини справи та положення закону уваги не звернули та ухвалили судові рішення, які в силу ст. 213 ЦПК України не можуть бути визнані законними і обґрунтованими.

Крім того, дійшовши висновку, що відповідачеві право на іпотечне майно не належить, суди не встановили особу, до якої це право перейшло. Відсутність на момент розгляду справи, у 2014-2015 роках в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомостей щодо належності ОСОБА_6 права на спірну земельну ділянку не свідчить про відсутність у нього такого права, оскільки Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набрав чинності 01 січня 2013 року. Відповідно до Перехідних положень цього Закону Кабінету Міністрів України до 1 липня 2016 року передбачено забезпечити автоматизоване перенесення записів Державного реєстру земель про речові права на земельні ділянки та їх обтяження, про суб'єктів таких прав та документи, що посвідчують такі права, до Державного реєстру прав. З моменту автоматизованого перенесення відповідної інформації перенесені записи вважаються відомостями Державного реєстру прав, а права та обтяження на відповідні земельні ділянки - зареєстрованими (крім випадків, коли права на такі земельні ділянки зареєстровані в Державному реєстрі прав після 1 січня 2013 року)

Отже, обставини справи, які є необхідними для вирішення даного спору, судами не встановлені, що відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2012_05_24/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: Т.П. Дербенцева
С.О. Карпенко
О.П. Касьян
Т.О. Писана