У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

15 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання дій неправомірними та стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання дій неправомірними та стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що 11 січня 2005 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № DNRORK64320267, за умовами якого вона отримала 7 377 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості.

Зазначала, що 22 травня 2006 року відповідно платіжних доручень № та № вона сплатила суму заборгованості в розмірі 5127 грн. 89 коп. та пеню в розмірі 414 грн 41 коп., однак в жовтні 2007 року отримала постанову ВДВС у Самарському районі м. Дніпропетровська про стягнення з неї на користь відповідача заборгованості в розмірі 7 795 грн. 56 коп., яка була нею погашена і у зв'язку з чим виконавче провадження припинено.

Вказуючи, що банк безпідставно нараховує їй заборгованість, яку списує з її заробітної картки, позивачка просила визнати неправомірними дії банку по нарахуванню прострочених відсотків за користування кредитом, пені та комісійної винагороди по кредитному договору № DNRORK64320267 від 11 січня 2005 року; визнати незаконними дії банку по утриманню сум з будь-яких рахунків, відкритих на її ім'я, починаючи з 16 липня 2010 року за кредитним договором № DNRORK64320267 від 11 січня 2005 року; стягнути з банка на її користь суму незаконно стягнутих коштів у розмірі 8 383 грн 90 коп. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2015 року, у задоволенні позову було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року, рішення суду першої інстанції було скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано дії ПАТ КБ "ПриватБанк" по нарахуванню за кредитним договором № DNRORK64320267 від 11 лютого 2005 року прострочених відсотків за користування кредитом, пені, комісійної винагороди та утриманню сум з рахунків, відкритих на ім'я ОСОБА_4 з 16 липня 2010 року неправомірними.

Стягнуто з ПАТ КБ "ПриватБанк" на користь ОСОБА_4 неправомірно стягнуті грошові кошти за період з 16 липня 2010 року по 30 січня 2015 року в розмірі 8309 грн. 87 коп. та судові витрати в розмірі 831 грн, а всього стягнуто 9140 грн. 87 коп.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження апеляційного суду і при їх дослідженні та встановленні судом дотримані норми процесуального та матеріального права.

Суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені, дійшов вірного висновку про те, що оскільки ухвалене судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором виконано, тобто мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, то нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, внаслідок чого дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо автоматичного списання з рахунку позивача грошових коштів є неправомірними.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов І.К. Парінова