1із4 Справа № 303/1905/15-ц 2/303/1298/15
Номер ряд. стат. звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 липня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі одноособово:

головуючого - судді Іваницького Р.С.

при секретарі судового засідання Чудіній В.М.

за участі представника позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Мукачево цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» звернулося до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ідентифікаційний код НОМЕР_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь АТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» 23 752.51 гривні заборгованості за кредитним договором № 15-502/344 від 27.06.2008 року і 243. 60 гривень судового збору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю, просив даний позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні частково заперечила позовні вимоги, пояснюючи, що вже з неї стягується заборгованість за рішенням суду, отже згідна із стягненням відсотків за користування кредитом, і заперечує стосовно стягнення з неї комісії та пені.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечила проти позовних вимоги заявлених до неї, просила в їх задоволені відмовити (а.с.42, 43, 51, 52).

З пояснень сторін та з дослідження матеріалів цивільної справи, встановлено, що відповідно до Кредитного договору № 15-502/344 від 27.06.2008 року, п. 4.3. Позичальник сплачує проценти за користування кредитними ресурсами, п. 4.4. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період не пізніше строку повернення кредитних ресурсів, зазначено п.3.2. цього Договору, та п. 4.7. Позичальник щомісяця сплачує комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів, 4.8. Позичальник сплачує комісійну винагороду, згідно п.4.7. цього Договору, за останній звітний період не пізніше строку повернення кредитних ресурсів, зазначено п.3.2. цього Договору (а.с.5, 6).

Згідно до розрахунку суми заборгованості по Кредитному договору № 15-502/344 від 27.06.2008 року в національній валюті, що підлягає до сплати боржником ОСОБА_2 за період з 27.06.2008 року по 19.02.2015 рік, (розрахунок суми основної заборгованості по кредиту), кредитні ресурси (кошти) остаточно повернуті 10.09.2014 року (а.с.11, 12).

Відповідно до договору поруки № 344-1 від 27.06.2008 року, п.п. 5.1., 5.2. встановлено, що порука припиняється із припиненням зобовязання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не предявив вимоги до поручителя. Порука припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України (а.с.8).

2із4

22.05.2012 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 та Кредит» () в особі Мукачівського відділення №15 філії «Західне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 15-502/344 від 27.06.2008 року в розмірі 38380,99 грн., з яких 13214,53 грн. заборгованість по тілу кредиту, 20166,46 грн. заборгованість по відсотках та комісії, 5000 гривень пені та стягнено солідарно ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 та Кредит» () в особі Мукачівського відділення №15 філії «Західне регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» судові витрати по справі в сумі 383,81 грн. В решті позову відмовлено (а.с.19, 20).

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтею 61 ч.3 ЦПК України, встановлено, що обставини встановлені судовим рішенням у цивільній господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Верховного Суду України у цивільній справі № 6-190цс14 від 21.01.2015 року, визначено, що у справі, яка переглядається, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором.

Отже, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Відповідно до вище вказаного аналізу Верховний Суд України встановив правову позицію (у справі № 6-190цс14), для застосування судами при розгляді аналогічних справ, а саме: предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Суд зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

3із4

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частина перша ст.530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно до вимог ст. 631 ч.4 ЦК України, визначено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 559 ч.4 ЦК України, встановлено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Враховуючи, що позивач в захист своїх інтересів вже звертався до суду з позовом про стягнення солідарно з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, відповідно було винесено рішення суду від 22.05.2012 року, яким частково задоволено вимоги позичальника кредитора, відповідно суд вважає, що позивач використав своє право на захист своїх інтересів за рахунок поручителя вже 22.05.2012 року, отже з цього моменту припинено поруку, відповідно в задоволенні вимог до поручителя відповідача ОСОБА_3 слід відмовити.

Згідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки (штраф, пеня) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до вище вказаного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ч.1 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 27, 57-60, 74, 88, 158, 209, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 553-559, 612, 622, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, Кредитного договору № 15-502/344 від 27.06.2008 року, суд, -

4із4

р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» заборгованості за кредитним договором № 15-502/344 від 27.06.2008 року в розмірі 11 452 (одинадцяти тисяч чотири сто пятдесят двох) гривень 15 копійок, яка складається з заборгованості по відсоткам - 5 352.15 гривень; заборгованості по комісії - 5 100 гривень; пені 1 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь АТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» сплаченого судового збору в розмірі 243 (двісті сорока трьох) гривень 60 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Р. Іваницький