УХВАЛА

іменем україни

03 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Юровської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на рішення апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь 11 182 грн 03 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що ОСОБА_3 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника речової служби в період з червня 2001 року по листопад 2010 року недбало ставився до виконання своїх службових обов'язків, у результаті чого в зазначений проміжок часу у військовій частині утворилась нестача військового майна на загальну суму 11 182 грн 03 коп., чим державі в особі військової частини спричинена шкода, яка підлягає відшкодуванню на підставі ст. 1166 ЦК України.

Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 16 червня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь військової частини НОМЕР_1 суму в розмірі 11 182 грн 03 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 червня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі військова частина НОМЕР_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, виходили з того, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак з такими висновками судів погодитися не можна, оскільки такі не ґрунтуються на процесуальному законі.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З 01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічною службою згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У цьому випадку спір між сторонами виник з приводу проходження відповідачем публічної служби - військової служби.

Свої вимоги позивач також обґрунтовував Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, а тому розгляд судами справи в порядку цивільного судочинства не можна визнати правильним, і ухвалені судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Ураховуючи те, що порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, допустили як суд першої інстанції, так і суд апеляційної інстанції, судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 340, п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 340, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 16 червня 2014 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 25 листопада 2014 року скасувати.

Провадження у справі за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів закрити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Г.В. Юровська