Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Хантер Бут Лімітед до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_3 про дострокове припинення дії свідоцтва на торговельну марку

за касаційною скаргою ОСОБА_3 та її представника на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року Хантер Бут Лімітед звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив достроково припинити дію свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1», виданого на ім'я ОСОБА_3 щодо всіх товарів та послуг 25 та 35 класів МКТП, зазначених у свідоцтві; зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг, про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені Державної служби інтелектуальної власності «Промислова власність».

В обґрунтування позову зазначав, що торговельна марка «ІНФОРМАЦІЯ_1» за свідоцтвом України № НОМЕР_1 не використовується в Україні протягом останніх трьох років щодо всіх товарів та послуг 25 та 35 класів МКТП, для яких вона зареєстрована, що дає достатні підстави для дострокового припинення дії вказаного свідоцтва.

Вказував, що невикористання ОСОБА_3 знаку для товарів та послуг порушує його право та охоронюваний законом інтерес, оскільки він звертався до Державної служби інтелектуальної власності України із заявкою про надання правової охорони міжнародної реєстрації № 993373 торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_1» на території України відносно 25 та 35 класів МКТП, проте отримав попередню відмову з причин наявності знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № НОМЕР_1, що належить ОСОБА_3, який зареєстрований раніше та є тотожним за словесним знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо споріднених послуг.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15 липня 2014 року, позов задоволено.

Достроково припинено дію свідоцтва України № НОМЕР_1 на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1», виданого на ім'я ОСОБА_3 щодо всіх товарів та послуг 25 та 35 класів МКТП, зазначених у свідоцтві.

Зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні зміни щодо дострокового припинення дії свідоцтва № НОМЕР_1 на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_1», виданого на ім'я ОСОБА_3 щодо всіх товарів та послуг 25 та 35 класів МКТП, до Державного реєстру свідоцтв на знаки для товарів і послуг.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та її представник, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просять змінити рішення суду першої інстанції, скасувати ухвалу апеляційного суду та відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Як встановлено та вбачається із матеріалів справи, компанія Хантер Бут Лімітед є юридичною особою, створена та діє відповідно до Закону про компанії 1985 як товариство з обмеженою відповідальністю 17 липня 2007 року (а. с.19-23).

Згідно даних Мадридської міжнародної системи торгівельних марок торгівельна марка «ІНФОРМАЦІЯ_1» зареєстрована за позивачем № 993373 відносно товарів і послуг 03,09,14,18,20,21,24,25,35 класів МКТП (а. с.33-48).

ОСОБА_3 є власником свідоцтва України № НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», правова охорона якому надана щодо 25 та 35 класів МКТП, дата публікації відомостей про свідоцтво: 26 серпня 2008 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг (а. с. 8-9,74-75).

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» <http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/3689-12>, якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або

частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами, зокрема є: обставини, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, такі як обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством; можливість введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг,

відносно яких висунута вимога про припинення дії свідоцтва.

Використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва.

За змістом ч. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» <http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/3689-12>, використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

За приписом пункту 4 статті 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" <http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/3689-12> дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання. Такими поважними причинами, зокрема, є: обставини, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, як-от обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством; можливість введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг, стосовно яких висунуто вимогу про припинення дії свідоцтва. Крім того, використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва.

Якщо знак для товарів і послуг без поважних причин безперервно не використовується щодо частини або всіх товарів та/або послуг, внесених до реєстру, протягом трьох років від дати публікації про видачу свідоцтва або від іншої дати, то це є достатньою підставою для дострокового припинення за рішенням суду дії свідоцтва на такий знак повністю або частково щодо відповідних товарів та/або послуг. Не підлягає достроковому припиненню дія свідоцтва у випадку, коли використання знака розпочалося або відновилося до подання позову.

На підтвердження факту використання знака власник свідоцтва має подати суду докази вчинення принаймні деяких дій з числа зазначених у частині четвертій статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" <http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/3689-12>; такими доказами можуть бути, зокрема, примірники товарів, на яких нанесено відповідний знак для товарів і послуг, документи із зображенням знака (каталоги, прайс-листи з пропозиціями щодо надання послуг чи поставки товарів тощо).

Поширення на території України товарів із зображенням знака може бути підтверджено касовими чеками, квитанціями, накладними, іншими документами, що містять інформацію про найменування товару й місце його придбання, а в разі, коли власником знака є нерезидент, підтвердженням ввезення товарів в Україну можуть бути митні декларації та інші митні документи. При цьому докази, які можуть підтвердити використання знака для товарів і послуг, повинні бути, як правило, обмежені трирічним строком до дати звернення позивача до суду.

Саме лише укладення договорів (у тому числі ліцензійних) щодо розпорядження майновими правами на знак для товарів і послуг не може вважатися використанням даного знака. Доказами використання певного позначення у відповідності з укладеним договором можуть виступати, зокрема, договори купівлі-продажу чи поставки товару, на якому розміщено знак, договори про розміщення рекламної продукції про такі товари на відповідних рекламних носіях тощо. Використання позначення може підтверджуватися й фактичними даними про використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва (доказами такого використання позначення мають бути такі ж документи, як і у випадку, якби власник знака використовував його у власній діяльності).

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, з'ясувавши зміст вимог та заперечень сторін, належно оцінивши здобуті докази, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що надані відповідачкою ОСОБА_3 на підтвердження факту використання спірної торгівельної марки протягом трьох років перед зверненням позивача до суду докази не свідчать про вчинення нею у вказаний період дій з числа зазначених у ч. 4 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» <http://zakon4.rada.gov.ua/laws/show/3689-12>, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для дострокового припинення дії свідоцтва на знак у зв'язку з його невикористанням.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Порушень судами норм матеріального і процесуального права не вбачається, доводи, викладені в касаційній скарзі зводяться до переоцінки доказів та не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 337 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2134/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та її представника відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 20 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук