08 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Кафідової О.В., Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів,
за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 24 листопада
2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24 березня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що ОСОБА_5 є її батьком. Після досягнення повноліття вона продовжує навчання на ІІІ курсі ДВНЗ «Херсонського державного аграрного університету» на денній формі навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач може таку допомогу надавати, але не надає. Тому ОСОБА_4 просила стягнути із ОСОБА_5 аліменти на час її навчання у розмірі 1/3 частини від усіх видів його щомісячного заробітку (доходу), починаючи з 01 вересня 2014 року (початок навчання) і до досягнення нею 23 років, та 50 % додаткових витрат на оплату проживання в гуртожитку.
Рішенням Каховського міськарйонного суду Херсонської області від 24 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2014 року, до закінчення нею навчання, але не пізніше 16 вересня 2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць піддано негайному виконанню.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 24 березня

2015 року рішення Каховського міськарйонного суду Херсонської області від 24 листопада 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що відповідач має можливість надавати майнову допомогу своїй повнолітній доньці в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), яка продовжує навчання. Крім того, відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 50 % додаткових витрат на оплату проживання в гуртожитку, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що норма ст. 185 СК України не застосовується щодо аліментних зобовʼязань батьків повнолітніх дітей.

Згідно зі ст. 198 СК України <nau://ukr/2947-14|st198> батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 ст. 199 СК України <nau://ukr/2947-14|st199> передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України <nau://ukr/2947-14|st199> право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів <nau://ukr06>» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Разом з тим судами встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання ними шлюбу проживає з матір'ю і після досягнення повноліття продовжує навчання.

ОСОБА_5 разом з синами ОСОБА_7, ОСОБА_8 та дружиною ОСОБА_9 проживають за адресою АДРЕСА_1 які знаходяться на його утриманні. Крім того,

ОСОБА_5 допомагає своєму батьку ОСОБА_10,

ІНФОРМАЦІЯ_3, який є інвалідом ІІІ групи.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України) встановив, що ОСОБА_4 потребує матеріальної допомоги, а відповідач, як батько, за віком та станом здоров'я може і бажає таку допомогу надавати, а тому дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від

24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кафідова О.М. Ситнік