Справа № 265/7835/14-ц
Провадження № 2/265/347/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєва І. М.,

при секретарі Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради, Приватного підприємство «Ваш двір», третя особа ОСОБА_3, Орджонікідзевська районна адміністрація Маріупольського міської ради міста Маріуполя, про визнання права користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Маріупольської міської ради, ПП «Ваш двір» про визнання його членом сім'ї наймача жилого приміщення, визнання за ним права користування жилим приміщенням та зміну умов договору найму жилого приміщення. В обґрунтування позову позивач зазначав, що основним наймачем двох кімнат у трикімнатній квартирі АДРЕСА_1, які знаходяться у комунальній власності, був ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Дана квартира первісно була надана для проживання сім'ї ОСОБА_5 на підставі ордеру № 1328 від 04.11.1980 року. У 1986 році особові рахунки у квартирі були поділені, після чого сім'я ОСОБА_5, в тому числі мати ОСОБА_4 - ОСОБА_6, почали займати дві суміжні кімнати площею 16,7 кв.м. та 12,8 кв.м., а ОСОБА_3 окрему кімнату площею 13,2 кв.м. У 2009 році ОСОБА_3 приватизував свою кімнату, отримавши правовстановлюючі документи на неї, однак фактично постійно проживає у смт. Володарське. Місця загального користування у квартирі, як то кухня, ванна кімната, коридор, туалет залишались у спільному користуванні. В подальшому рішенням виконкому Орджонікідзевської райадміністрації від 24.04.1991 року договір найму приміщення був змінений та особовий рахунок був переоформлений з ОСОБА_5 на її доньку ОСОБА_6, яка в свою чергу померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Після смерті останньої особовий рахунок був оформлений на ім'я її сина ОСОБА_4 на підставі рішення Орджонікідзевської рай адміністрації від 26.01.2011 року № 22. Покійний наймач житла ОСОБА_4 був племінником позивача, рідним братом його батька ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6. Після того, як ОСОБА_4 поховав обох своїх батьків, він залишився сам проживати у квартирі. Через душевні хвилювання він впав у депресію, почав зловживати алкогольними напоями, через що постійно змінював місця роботи, та у зв'язку із чим утворились великі борги зі сплати комунальних послуг. Влітку 2010 року позивач зі згоди ОСОБА_4 поселився у квартирі на правах члена сім'ї з метою здійснення нагляду за ним. Вони спільно проживали у квартирі, вели сумісне господарство та мали спільний бюджет, при цьому кімната площею 12,8 кв.м. слугувала їм спальнею, а кімната 16,7 кв.м. - гостинною. На момент вселення позивача у квартирі панувала антисанітарія, були відсутні вхідні та міжкімнатні двері. Позивач здійснив ремонт, поставив двері, замінив водопровідні комунікації, встановив нову сантехніку, а також поступово сплатив борги за комунальні послуги. ОСОБА_4 спільно із ним звертались до житлової організації з приводу його реєстрації у жилому приміщенні, проте ЖЕК їм відмовив через те, що особовий рахунок був відкритий на ім'я ОСОБА_6, а також через начебто наявну суперечливу інформацію щодо площі жилих кімнат. З вересня 2011 року ОСОБА_4 втратив місце роботи та до дня своєї смерті ніде не працював, повністю знаходився на утриманні позивача. У період спільного проживання ОСОБА_4 все ж таки переоформив особовий рахунок на себе та мав намір зареєструвати у житлі позивача з метою його подальшої приватизації. З цією метою у вересні 2012 року ним було отримано новий технічний паспорт на квартиру, проте приватизувати квартиру не встиг через відсутність низки документів, отримання яких вимагало значного часу. Після його смерті і по сьогодення позивач продовжує проживати у квартирі, сплачує комунальні послуги та належно утримує житло. Просив визнати його членом сім'ї наймача - ОСОБА_4; визнати за ним право користування жилими кімнатами площею 16,7 кв.м. та 12,8 кв.м. к квартирі АДРЕСА_1; зобов'язати відповідача ПП «Ваш двір» змінити умови договору найму жилого приміщення та переоформити особовий рахунок.

В ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 зменшив розмір позовних вимог та в остаточній редакції просив визнати за ним право користування жилими кімнатами площею 16,7 кв.м. та 12,8 кв.м. к квартирі АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 в судовому засіданні вимоги та доводи позову підтримали у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні, викладеним у ньому. Крім того, представник позивача ОСОБА_8 додатково пояснила, що особовий рахунок, який було видано ПП «Ваш двір» містив відомості щодо площі жилих кімнат, яка не збігалася із площею, зазначеною у технічному паспорті. Позивач не зареєструвався у квартирі, оскільки особовий рахунок був оформлений на ім'я матері померлого племінника, а коли особовий рахунок все ж таки було оформлено на ім'я ОСОБА_4, постало питання про суперечливі відомості щодо площі кімнат. Просили позов задовольнити.

Представник відповідача Маріупольської міської ради Іванченко Н.О., яка діє на підставі довіреності, в ході судового розгляду справи пред'явлений позову не визнала та пояснила, що факт спільного проживання позивача та ОСОБА_4 не встановлений, а наданих позивачем документів на її думку не достатньо для його встановлено.

В судове засідання представник Маріупольської міської ради не прибув, надавши заяву про подальший розгляд справи у його відсутність, а також письмові заперечення проти вимог уточненого позову. На думку представника відповідача позивач не довів факту спільного проживання із наймачем житла ОСОБА_4, ведення із ним спільного господарства, бюджету тощо, не надав доказів щодо вчинення ним дій, направлених на зміну місця проживання та реєстрації. При цьому позивач постійно зареєстрований за іншою адресою спільно із своєю законною дружиною, має трьох дорослих дітей. Пояснення ж допитаних в ході розгляду справи свідків є поверхневими і не відображають суті відносин між позивачем та ОСОБА_4 за його життя. Вважаючи позов ОСОБА_1 цілком необґрунтованим та безпідставним, просила у його задоволенні відмовити.

Представник відповідача ПП «Ваш двір» Громченко Г.П., діюча на підставі довіреності, в ході судового розгляду справи вирішення пред'явлених позовних вимог покладала на розсуд суду та пояснила, що у січні 2015 року до підприємства звернувся позивач із адвокатським запитом на складення акту про факт його проживання у спірному житлі з липня 2010 року. При складенні акту сусіди підтвердили факт його проживання у квартирі. Будинок, у якому знаходиться квартира, перебуває на балансі ЖКП «Азовжитлокомплекс», а обслуговує його ПП «Ваш двір». Зі слів робітників підприємства їй відомо, що ОСОБА_4 за свого життя звертався до ПП «Ваш двір» з метою приватизації житла, проте на якій стадії він зупинився їй не відомо. ОСОБА_4 став наймачем житла у 2011 році, з приводу чого надала низку письмових документів.

В судове засідання представник відповідача ПП «Ваш двір» не прибув, надавши заяву про подальший розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи - Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради Султан Л.В., діючий на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги визнав, підтримав та не заперечував проти їх задоволення, зауваживши при цьому позивача на подальше добропорядне ставлення до житла.

Третя особа ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_12 в ході судового розгляду справи пред'явлені позовні вимоги підтримали та не заперечували проти їх задоволення. Пояснювали, що з позивачем знайомі приблизно з 2009 року. ОСОБА_3, будучи з вересня 2009 року власником однієї кімнати у спірній квартирі, фактично проживав за іншою адресою, спірну квартиру майже не відвідував. У 2013 році, відвідавши квартиру, він бачив, що у квартирі спільно проживають ОСОБА_1 та його племінник ОСОБА_4 Це було можна бачити з обстановки, яка панувала у квартирі, було видно, що у квартирі проводився ремонт. За спільною домовленістю позивача та ОСОБА_1 із ОСОБА_3 з 2013 року вони почали користувались і його кімнатою, за що сплачували комунальні послуги. З якого саме періоду позивач почав проживати у квартирі їм невідомо.

В судове засідання третя особа ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_12 не прибули, просили вирішувати справу у їх відсутність.

Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, пояснення спеціаліста та свідків, дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред'явленого позову за наступних обставин.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 61 Житлового кодексу України Користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Як вбачається з ордеру № 1328 від 04.11.1980 року, виданого на підставі рішення Маріупольської міськради № 520 від 15.10.1980 року, трикімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною та житловою площею 62,15/42,8, була надана для проживання ОСОБА_13 та членам його родини: дружині ОСОБА_5, донці ОСОБА_6 та синові ОСОБА_15 (а.с. 11).

Рішенням виконкому Орджонікідзевської районної ради народних депутатів № 184/2 від 24.04.1991 року наймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_1, жилою площею 30,6 кв.м., визнано ОСОБА_6 (а.с. 6, 7).

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 23.04.2009 року, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_7, про що вчинено актовий запис № 616 (а.с. 16).

Рішенням колегії Орджонікідзевської райадміністрації № 22 від 26.01.2011 року наймачем двокімнатної квартири АДРЕСА_1, жилою та загальною площею 30,6/45,57 кв.м., визнано її сина ОСОБА_4 (а.с. 9).

Технічною документацією, долученою до матеріалів справи, встановлено, що квартира АДРЕСА_1 складається з трьох жилих кімнат, на підставі рішення місцевої влади № 0023/8 від 27.06.1986 року особові рахунки на квартиру було поділено між двома наймачами (а.с. 10, 22-23, 62-64).

За наданими ПП «Ваш двір» від 12.01.2015 року особовими рахунками на квартиру АДРЕСА_1 на сьогодення зареєстровано: 1) особовий рахунок № 4307 на ім'я наймача ОСОБА_4, 2 жилі кімнати, загальна та житлова площа 44,9/29,5 кв.м.; 2) особовий рахунок НОМЕР_2 на ім'я наймача ОСОБА_3, 1 жила кімната, загальна та житлова площа 17,7/12,8 кв.м. (а.с. 62, 64).

При цьому згідно зі свідоцтвом про право власності на житло від 12.10.2009 року за реєстровим № 45570 кімната у квартирі АДРЕСА_1, загальною площею 17,7 кв.м., що складає 3/10 ідеальної частки, на праві власності належить ОСОБА_3 (а.с. 65-67).

Разом із тим, наданий позивачем технічний паспорт на житло від 11.09.2012 року (а.с. 22, 23) та технічний паспорт від 23.09.2009 року, виготовлений за зверненням ОСОБА_3 у зв'язку із приватизацією житла, який зберігається в матеріалах інвентаризаційної справи, містять розбіжності у зазначенні площі приміщень квартири.

Так, за технічним паспортом від 23.09.2009 року спірна квартира складається з жилої кімнати 6 площею 12,8 кв.м., суміжних жилої кімнати 7 площею 17,0 кв.м. та жилої кімнати 9 площею 12,7 кв.м., коридору 1, туалету 2, ванної кімнати 3, кухні 4, комора 5 (а.с. 67-70).

Натомість, за технічним паспортом від 11.09.2012 року спірна квартира складається з жилої кімнати 5 площею 13,2 кв.м., суміжних жилої кімнати 6 площею 16,7 кв.м. та жилої кімнати 7 площею 12,8 кв.м., коридору 1, туалету 2, ванної кімнати 3 та кухні 4 (а.с. 22, 23).

Допитана з цього приводу у якості спеціаліста представник МКП «Маріупольське БТІ» ОСОБА_16, діюча на підставі довіреності, пояснила, що за матеріалами інвентаризаційної справи, наданої на огляд суду, квартира АДРЕСА_1 має загальну плою 62,9 кв.м., жилу 43,4 кв.м. На квартиру відкрито два особові рахунки. У 2009 році до БТІ звернувся ОСОБА_3, за документами якого йому належала жила площа 12,8 кв.м., загальна 17,7 кв.м. ОСОБА_4 звернувся до БТІ 03.09.2012 року, надавши копію свого особового рахунку, за яким йому належала жила площа 30,6 кв.м., загальна 45,57 кв.м. При оформленні технічного паспорту від 23.09.2009 року техніком була допущена помилка у зазначені площі кімнат, що й призвело до розбіжностей. Крім того, на момент 2009 року до складу квартири входила комора 5, яка на момент оформлення техпаспорту від 11.09.2012 року вже була відсутня, що призвело до зміни площі у квартирі та нумерації кімнат. Разом із тим, дані технічного паспорту від 11.09.2012 року відповідають даним інвентаризаційної справи.

Таким чином, суд приймає до уваги в межах розгляду даної справи саме технічний паспорт на спірне житло від 11.09.2012 року, як останній у часі за виготовленням та такий, що відповідає матеріалам дослідженої інвентаризаційної справи.

Отже, судовим розглядом встановлено, що на сьогодення дійсною власністю ОСОБА_3 у спірній квартирі є жила кімната 5 площею 13,2 кв.м., а суміжні жилі кімнати 6 площею 16,7 кв.м. та 7 площею 12,8 кв.м. на праві користування зареєстровані на ім'я наймача ОСОБА_4

Згідно із ст. 64 ЖК України члени родини наймача, які проживають спільно з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами та несуть всі обов'язки, які витікають з договору найму жилого приміщення. До членів родини наймача відносяться один з подружжя наймача, їх діти та батьки. Членами родини наймача можуть бути визнані і інші особи, якщо вони постійно проживають спільно з наймачем та ведуть з ним спільне господарство.

Найбільш змістовне визначення понять «сім'я, родина» та «член сім'ї, родини» наведено змістом статті 3 Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. При цьому відповідно до частини 4 наведеної норми сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків а також інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року із змінами та доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотримується встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови від 1 листопада 1996 року за № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім'ї наймача ( власника) приміщення, або ж для відмови в цьому.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області від 16.12.2013 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про що вчинено актовий запис № 1601 (а.с. 12).

Судовим розглядом на підставі низки свідоцтв достовірно та беззаперечно встановлено, що померлий ОСОБА_4 за батьківською лінією споріднення приходиться племінником позивачеві ОСОБА_1 (а.с. 14-18).

Як вбачається з акту, складеного ПП «Ваш двір» від 19.01.2015 року, ОСОБА_18 без реєстрації проживав спільно із племінником ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1, починаючи з липня 2010 року і по день смерті останнього, та продовжує проживати до теперішнього часу (а.с. 61).

За паспортними даними позивач ОСОБА_18 зареєстрований у домоволодінні АДРЕСА_3, проте не проживає за вказаною адресою з липня 2010 року, на підтвердження чого надано довідку, видану КСН «Троїцький» від 18.10.2014 року (а.с. 30-33).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.03.2015 року, ОСОБА_18 будь-якого нерухомого майна у власності не має (а.с. 102, 103).

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_19 пояснила, що проживає в будинку АДРЕСА_1 з грудня 1980 року та є сусідкою позивача. Із позивачем знайома від моменту смерті ОСОБА_6, дошлюбне прізвище якої ОСОБА_6. У неї був син ОСОБА_4. Після смерті матері ОСОБА_4 вів аморальний образ життя. Пізніше із ним почав проживати його дядько ОСОБА_1, який був для ОСОБА_4 ніби то наставником. У період з 2010 року по 2013 рік вона декілька разів була у квартирі № 105, спочатку квартира була в жахливому вигляді, але позивач та ОСОБА_4 спільними зусиллями привели її до ладу. Позивача та ОСОБА_4 вона бачила часто, як вони спільно ходили по магазинах тощо. Після смерті ОСОБА_4 часто бачила як до позивача приходять діти, чула як вони спільно справляють свята.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що проживає у будинку АДРЕСА_1 від моменту введення його в експлуатацію. Знає, що у квартирі № 105 колись проживали ОСОБА_10 та ОСОБА_13, батьки ОСОБА_6. Після шлюбу ОСОБА_6 почала носити прізвище ОСОБА_1. Її чоловік загинув приблизно у 2004 році. У неї був син ОСОБА_4, який після смерті матері вів аморальний образ життя, зловживав алкогольними напоями, сусіди часто на нього скаржилися. Пізніше спільно із ним почав проживати позивач, після чого ОСОБА_4 став більш спокійним. Квартиру № 105 вона бачила зсередини, після вселення туди позивача її стан став набагато кращим. Бачила як у квартирі робився ремонт, заносились якісь меблі та техніка. Знає, що одна кімната у квартирі належить ОСОБА_3, однак він у ній фактично не мешкав. З 2010 року позивача вона бачила часто, оскільки приблизно в один час із ним вона виходила до роботи, іноді із ним був ОСОБА_4. Їй відомо, що за життя у ОСОБА_6 склалися великі борги з оплати комунальних послуг. Зі слів позивача знає, що той борги поступово погасив. Де працювали ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а також за рахунок яких коштів вони існували, їй невідомо.

Допитана в судовому засідання у якості свідка представник позивача ОСОБА_22 пояснила, що знайома із родиною ОСОБА_1 понад 10 років, оскільки є родичами та підтримує із ними стосунки. Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_6 померла у 2009 році. За свого життя вона вела антисоціальний образ життя на очах свого сина, що в подальшому відобразилося і на ньому. Квартира, в якій проживала родина ОСОБА_6, була дуже в поганому стані, квартирі були майже відсутні меблі, двері зачинялися на мотузку, стеля і стіни були закопчені. Після смерті матері ОСОБА_4 почав приводити до квартири сумнівних осіб, розпивав із ними алкогольні напої та ці ж самі люди хотіли залишити його без житла. У 2010 році до неї звернулись за консультацією та вона порадила переоформити особовий рахунок. ОСОБА_4 оформив особовий рахунок на себе, а всередині 2010 року до нього вселився ОСОБА_1 і вона стали спільно проживати у цій квартирі. Їй відомо, що ОСОБА_4 жив та існував за рахунок коштів,Ю належних ОСОБА_1, оскільки сам ОСОБА_4 постійного заробітку не мав, дохід його був мінливим від тимчасових підробіток, а зароблені кошти витрачались ним на придбання алкоголю. ОСОБА_23 повністю організував та оплатив ОСОБА_1, та він продовжує проживати у квартирі, доглядає її та сплачує комунальні послуги.

З трудової книжки на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що його було звільнено з останнього місця роботи 12.09.2011 року, подальші записи про працевлаштування відсутні (а.с. 24).

Згідно із довідкою № 10-739, наданою Маріупольським міським центром зайнятості від 10.12.2013 року, ОСОБА_4 на обліку у центрі ніколи не перебував та грошової допомоги не отримував (а.с. 25).

З договору № 1115, укладеного між ВАТ «Донецькобленерго» та ОСОБА_4 від 01.06.2011 року, вбачається, що станом на день укладення договору за ним рахувалася заборгованість за актом про порушення правил користування електроенергією у сумі 1100,00 гривень, та згідно із первісними платіжними документами дану суму боргу було сплачено у період по 01.08.2012 року (а.с. 52, 53).

За інформацією, наданою ККП «Маріупольтепломережа» від 14.01.2015 року, за особовим рахунком на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 станом на 01.07.2010 року рахувалася заборгованість за послуги з теплопостачання у загальній сумі 3435,25 гривень, яка була погашена у повному обсязі у період з січня 2010 року по травень 2014 року. Станом на 01.12.2014 року заборгованість відсутня (а.с. 57).

За інформацією, наданою КП «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» від 30.12.2014 року особовим рахунком на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_4 станом на 01.07.2010 року рахувалася заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення у загальній сумі 749,94 гривень, яка була погашена у повному обсязі у липні 2011 року. Станом на 01.12.2014 року заборгованість відсутня (а.с. 60).

Згідно із довідкою, наданою ПП «Ваш двір» від 08.01.2015 року, станом на 01.07.2010 року за наймачем ОСОБА_4 рахувалася заборгованість з квартирної плати у загальній сумі 1877,23 гривень. Станом на 01.12.2014 року заборгованість погашена у повному обсязі (а.с. 59).

Низкою оглянутих у судовому засіданні первісних платіжних документів встановлено, що позивачем ОСОБА_1 після смерті наймача ОСОБА_4 і до сьогодення у повному обсязі сплачуються всі поточні комунальні платежі (а.с. )

Згідно із довідкою № 050214/004.1/3, наданою ТОВ «Сателлит» від 05.02.2014 року, позивач ОСОБА_1 у період з 01.12.2008 року по 23.02.2011 року постійно працював на даному підприємстві та регулярно отримував заробітну плату (а.с. 26).

Довідкою про доходи № 238/814, наданою ПАТ «Азовзагальмаш» від 30.09.2014 року, встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період з червня 2011 року по квітень 2013 року постійно працював на підприємстві та регулярно отримував заробітну плату (а.с. 27, 28).

Крім того, як вбачається з довідки, наданої УПФУ Орджонікідзевського району міста Маріуполя від 17.02.2014 року, позивач ОСОБА_1, починаючи з січня 2013 року і по сьогодення, отримує пенсію за віком при неповному пільговому стажі за списком № 1 (а.с. 29).

Таким чином, на підставі зібраних та досліджених в судовому засіданні письмових доказів, показань свідків, суд вважає встановленим, що позивач ОСОБА_1 дійсно, починаючи з липня 2010 року, постійно проживав спільно із наймачем ОСОБА_4, вів з ним сумісне господарство та мав із ним спільний бюджет, а отже в розумінні ст. 64 ЖК України, ст. 3 СК України проживав із ним на правах члена сім'ї, а також продовжує проживати у спірному помешканні і по сьогодення. При цьому відсутність згоди наймача ОСОБА_4 за його життя на вселення до нього позивача ОСОБА_1 судовим розглядом не встановлена і доказів, які б свідчили про такий факт судовим розглядом не здобуто.

Посилання ж представника відповідача на безпідставність позову, надані ним в ході судового розгляду та відображені ним у письмових запереченнях, суд вважає надуманими та неспроможними, оскільки будь-яких належних і допустимих доказів, які б вказували на неправомірність вселення позивача до спірного помешкання чи спростовували факт його спільного постійного проживання із наймачем ОСОБА_4, надано не було і посилань на наявність таких доказів не зазначено.

За таких конкретних обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та в аспекті ст. 106 ЖК України визнає за ним право користування жилими кімнатами площею 16,7 кв.м. та 12,8 кв.м. у квартирі АДРЕСА_1, тим самим по суті задовольняючи пред'явлений позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 64, 65 Житлового Кодексу Української РСР , ст. ст. 10, 11, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_18 до Маріупольської міської ради, приватного підприємства «Ваш двір», третя особа ОСОБА_3, Орджонікідзевська районна адміністрація Маріупольського міської ради міста Маріуполя, про визнання права користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_3 право користування жилими кімнатами площею 16,7 кв.м. та 12,8 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя _____________________ І.М. Міхєєва