АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 757/1122/15-ц Головуючий у 1 - й інстанції: Козлов Р.Ю.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9619/2015 Доповідач - Шиманський В.Й.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Кравець В.А., Борисової О.В.

при секретарі - Ошедшій А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Шутова Олексія Олеговича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у січні 2015 року.

Зазначав, що 18.07.2014 року між сторонами було укладено договір депозитного вкладу №001-04568-180714 у сумі 5 205 доларів США строком до 17.08.2014 року під 9% річних. Після закінчення терміну дії депозитного договору, 12.09.2014 року він звернувся до відповідача з вимогою повернути грошові кошти та нараховані проценти. Однак, станом на 16.09.2014 року відповідач повернув лише 366 доларів США. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на його користь кошти за договором депозитного вкладу №001-04568-180714 у розмірі 5 099 доларів 27 центів США.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2015 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 18.07.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір депозитного вкладу №001-04568-180714 на суму 5 205 доларів США строком до 17 серпня 2014 року під 9 %річних.

Згідно п.1.9 договору нараховані проценти за вкладом виплачуються вкладнику одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку залучення вкладу.

Відповідно до п. 1.11 у разі якщо вкладник за цим договором не витребує суму вкладу шляхом надання письмової заяви до закінчення операційного дня відповідного відділення банку, останнього дня строку встановленого в п. 1.3 договору, дія цього договору вважається продовженою за згодою вкладника на той самий строк на тих же самих умовах.

Як вбачається з матеріалів справи, після закінчення терміну дії депозитного договору, позивач звернувся до відповідача з вимогою про видачу йому 16.09.2014 року вкладу.

07.10.2014 року сума вкладу та нараховані проценти були перераховані на поточний рахунок позивача, що підтверджується випискою по рахунку від 02.11.2014 року.

В період з 07 жовтня 2014 року по 06 листопада 2014 року позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про видачу вкладу.

Згідно виписки за операціями по картковому рахунку ПАТ «Дельта Банк» 02.10.2014 року позивачу виплачено 66 доларів США, а 10.10.2014 року - 300 доларів США.

Станом на дату надання виписки на рахунку обліковуються грошові кошти у сумі 4 921,54 доларів США.

Однак на час звернення позивача до суду повна сума вкладу відповідачем виплачена не була.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача грошові кошти в розмірі 5099 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.05.2015 року складає 112 789 грн. 88 коп., суд 1-ї інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Проте з такими висновками суду 1-ї інстанції колегія суддів в повній мірі погодитись не може з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення, від 02 березня 2015 року № 51, «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Статтею 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зарахувати на рахунок, відкритий клієнтові ( володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Відповідно до положень ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Згідно зі ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом

Відповідно до п.6 ст.2 даного Закону України, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 даного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України, в готівковій або безготівковій формі, не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте суд 1-ї інстанції вказані положення закону не врахував та не звернув уваги на те, що 02 березня 2015 року Правлінням Національного банку України було прийнято постанову № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», а 03 березня 2015 року було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

У зв'язку із прийняттям рішення про введення в ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, вимоги позивача про стягнення суми грошових коштів з банківського рахунку не можуть бути задоволенні в силу вищевказаних норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», так як на момент ухвалення судом рішення 19 травня 2015 року, вже діяла тимчасова адміністрація.

Стягнення з банку належних позивачу грошових коштів за договором банківського вкладу порушить порядок задоволення вимог кредиторів.

У відповідності з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, тощо.

Враховуючи зазначене апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Шутова Олексія Олеговича в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова ВладиславаВолодимировича - задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 19 травня 2015 року- скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: