Справа № 307/1770/15-ц
Провадження № 2/307/1151/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Баник А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики. В позовній заяві зазначив, що згідно договору позики, укладеного між ним та відповідачем ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрованого в реєстрі за №282, відповідач ОСОБА_2 отримав від нього у позику грошові кошти у сумі 100000 гривень, що сторонами вважалося еквівалентом 12500 доларів США, які зобовязався повернути у термін до 31 грудня 2012 року. Крім цього, 22 січня 2013 року, відповідач ОСОБА_2 отримав у борг від нього грошові кошти в сумі 25000 доларів США, що на день отримання ним позики у гривневому еквіваленті складало 200000 гривень, які зобовязався повернути до 1 квітня 2013 року. Факт отримання від позивача у борг грошових коштів у сумі 25000 доларів США, або 200000 гривень та свої зобовязання щодо їх повернення відповідач ОСОБА_2 підтвердив письмовою розпискою, складеною 22.01.2013 року та особисто підписано. відповідачем. Не зважаючи на це, відповідач ОСОБА_2 свої зобовязання перед позивачем не виконав і обумовлені угодою грошові кошти не повернув. Кінцевий термін повернення позики у сумі, еквівалентній 12500 доларів США згідно договору від 23.01.2012 року було встановлено 31.12.2012 року. Кінцевий термін повернення коштів в сумі 25000 доларів США згідно розписки від 22.01.2013 року було встановлено 01.04.2013 року. На день предявлення позову, загальна сума основного боргу відповідача за договором позики від 23.01.2012 року та за письмовою розпискою від 22.01.2013 року становить грошову суму, еквівалентну 37500 доларів США. Період прострочення за договором позики від 23.01.2012 року складає 2 роки 4 місяці і 11 днів або 2,36 років. 3% від суми прострочення складає 885 доларів США. Період прострочення повернення боргу згідно розписки від 22.01.2013 року складає 2 роки і 2 місяці і 2 дні або 2,17 років. 3% річних від суми прострочення складає 1627,50 доларів США. Загальний розмір процентів за прострочення виконання зобовязання 2512,50 доларів США. З наведеного вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 не виконані свої зобовязання щодо повернення позивачу обумовлених договором позики та письмовою розпискою грошових коштів, що дає позивачу право звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача зазначених коштів, з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів від простроченої суми за невиконання зобовязань. Офіційний курс долара США до української гривні, встановлений НБУ станом на день предявлення позову складає 2107,0818 гривень за 100 доларів США, тобто 21,07 гривень за 1 долар США. Виходячи з цього, сума основного боргу відповідача перед позивачем становить: 790125 гривень. Сума процентів за прострочення виконання зобовязань складає 52938,38 гривень.

Просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики в сумі 37500 доларів США, що станом на 3 травня 2015 року становить 790125 гривень та три проценти за прострочення виконання зобовязання у сумі 2512,50 доларів США, що станом на 3 червня 2015 року становить 52938,38 гривень.

Представник позивача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та з врахуванням уточнених позовних вимог щодо зазначення періоду виниклої заборгованості, а саме станом на 3 червня 2015 року, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 37500 доларів США, що станом на 3 червня 2015 року становить 790125 гривень та три проценти за прострочення виконання зобовязання у сумі 2512,50 доларів США, що станом на 3 червня 2015 року становить 52938,38 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 23 січня 2012 року між сторонами укладено договір позики, за якою позивач ОСОБА_1 передав відповідачу ОСОБА_2 в борг 100000 гривень, що за домовленістю сторони вважають еквівалентом 12500 доларів США, а відповідач зобовязався повернути позику до 31 грудня 2012 року, що стверджується договором позики посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №282.

Згідно письмової розписки від 22.01.2013 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг 25000 доларів США, що раніше становило 200000 гривень та зобовязався повернути кошти в строк до 01.04.2013 року.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобовязань щодо повернення суми позики є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми позики та сплати процентів.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов договору позики від 23 січня 2012 року відповідач ОСОБА_2 не виконав належним чином зобовязання по договору позики і його заборгованість перед ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 3 червня 2015 року складає 13407,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 3 червня 2015 року становить 282489,49 гривень, з яких 12500 доларів США сума заборгованості за договором позики, 907,19 доларів США - три проценти за прострочення виконання зобовязання (883 прострочених днів * 12500 доларів США *3% : 365 днів).

Також в судовому засіданні встановлено, що в порушення умов договору позики від 22.01.2013 року відповідач ОСОБА_2 не виконав належним чином зобовязання по договору позики і його заборгованість перед ОСОБА_1 за вказаним договором станом на 3 червня 2015 року складає 26627,39 доларів США, що за курсом НБУ станом на 3 червня 2015 року становить 561039,1 гривень, з яких 25000 доларів США - сума заборгованості за договором позики, 1627,39 доларів США - три проценти за прострочення виконання зобовязання (792 прострочених днів * 25000 доларів США *3% : 365 днів).

Враховуючи наведене, суд вважає, що позов в межах заявлених позовних вимог слід задовольнити частково і стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 23 січня 2012 року в розмірі 13385 доларів США, що за курсом НБУ становить 282021,95 гривень, та заборгованість за договором позики від 22.01.2013 року в розмірі 26627,39 доларів США, що за курсом НБУ становить 561039,1 гривень, всього за договорами позики заборгованість в розмірі 40012,39 доларів США, що по курсу НБУ становить 843061,05 гривень боргу за договорами позики, а в решті позову слід відмовити.

Судові витрати в частині сплаченого судового збору покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 625, 1046-1050 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40012 (сорок тисяч дванадцять) доларів США 39 центів, що по курсу НБУ становить 843061 (вісімсот сорок три тисячі шістдесят одна) гривня 5 копійок боргу за договорами позики, 3654 гривень сплаченого судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Г о л о в у ю ч и й: ОСОБА_6