Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року с.м.т. Новотроїцьке

Новотроїцький районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

при секретарі - Голумбієвській С.Ф.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

представників відповідачів - ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новотроїцької селищної ради Херсонської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, треті особи які не заявляють самостійних вимог приватне підприємство "Дом", ОСОБА_12 про визнання недійсним рішень селищної ради, договорів оренди, усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, уточненим в ході розгляду справи, до відповідачів посилаючись на те, що 10 грудня 1992 року між КСП «Мир» та ПМБП «Дом» (правонаступником якого є ПП «Дом») було укладено угоду купівлі продажу готелю по вулиці Леніна, 37 в с.м.т. Новотроїцьке. Рішенням Новотроїцької селищної ради від 28 жовтня 1993 року земельну ділянку за вказаною адресою надано ПМБП «Дом» в постійне користування. Рішенням Новотроїцької селищної ради від 19 листопада 1993 року за №158 затверджено план зовнішніх меж землекористування готелю ПМБП «Дом» на земельну ділянку площею 0,5 га.. 21 лютого 1994 року ПМБП «Дом» отримала державний акт на право постійного користування вказаною земельною ділянкою. Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 6 вересня 2006 року визнано право власності на вказаний готель за ОСОБА_12. 22 лютого 2007 року останній подарував готель йому позивачу. Вважає, що разом з обєктом нерухомості, до нього перейшло право постійного користування земельною ділянкою в межах встановлених ПМБП «Дом» - 0,5 га.. Разом з цим, селищна рада, із частини земельної ділянки площею - 0,5 га., що знаходиться в його користуванні, безпідставно виділила земельні ділянки відповідачам по справі на яких вони розмістили тимчасові споруди. При цьому земельні ділянки, надані відповідачам, у нього не вилучалися. Крім того, розміщені на них тимчасові споруди створюють перешкоди у користуванні готелем. На підстав ст.ст.21, 203,215, 377 ЦК України, ст.ст.123, 149 Земельного кодексу України, просив визнати недійсним рішення Новотроїцької селищної ради про надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок, затвердження технічної документації, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, рішень про передачу в оренду земельних ділянок площею 0,0012 га., 0,0019 га., 0,0017 га., 0,0021 га., 0,003 га., 0, 0004 га. рішень про пролонгацію та поновлення договорів оренди з вказаними особами, дозволі на розміщення обєктів торгівлі тощо. Крім того, просив визнати недійсними договори оренди земельних ділянок, вище зазначеної площі які розташовані за адресою: вулиця Леніна, 37 в с.м.т. Новотроїцьке, Херсонської області, укладених між селищною радою та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11. Усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,5 га. та готелем, розташованим за зазначеною адресою, шляхом зобовязання відповідачів знести тимчасові споруди.

В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю позов підтримали з підстав викладених у позовні заяві, просили позов задовольнити, доповнивши, що малі архітектурні форми відповідачів, які розміщені на земельній ділянці перебуваючій у користуванні позивача, перешкоджають у доступі до готелю комунікаціям, крім того вказані малі архітектурні форми взагалі встановленні з порушенням встановлених норм - впритул до проїзної частини дороги. На запитання суду пояснили, що на даний час технічна документація на земельну ділянку на якій розташований готель знаходиться розроблюється.

В судовому засіданні представник селищної ради ОСОБА_7 позов не визнав, вважає вимоги викладені безпідставним оскільки у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку на якій розташований готель. Доводи останнього щодо наявності у нього права користування земельною ділянкою 0,5 га. необґрунтованими, так-як селищною радою земельна ділянка, тим паче в розмірі 0,5 га., позивачу не виділялася. Крім того, заявив клопотання про застосування позовної давності щодо заявлених вимог з тих підстав, що власником готелю ОСОБА_1 став в 2007 році, разом з цим, до суду звернувся лише в 2015 році. Протягом вказаного часу будь-яких претензій до відповідачів позивач не мав. Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 висловили аналогічну думку, також просили в задоволенні позову відмовити за безпідставністю.

Треті особи в судове засідання не зявилися.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши докази наявні в матеріалах цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено і вказані обставини сторонами не оспорюються, що на підставі рішення Новотроїцької селищної ради №89 від 28 жовтня 1993 року, земельну ділянку площею 0,5 га., розташовану за адресою: с.м.т. Новотроїцьке, вулиця Леніна, 37, на якій розміщений обєкт нерухомості готель, надано в постійне користування малому багатопрофільному підприємству «Дом», що підтверджується державним атом на право постійного користування землею від 21 лютого 1994 року, зареєстрованому в Книзі записі державних актів за №38. Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 6 вересня 2006 року визнано право власності на готель розташований за вищевказаною адресою за ОСОБА_12. 22 лютого 2007 року ОСОБА_12 подарував позивачу зазначений готель.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Статтями 125, 126 Земельного кодексу України (в редакції яка діяла на момент укладення правочину між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 В,О.) передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності та право постійного користування земельну ділянку посвідчується державним актом.

Статтею 125 Земельного кодексу України (в редакції 2009 р.) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В судовому засіданні позивач та його представник не заперечували факту відсутності правовстановлюючих документів щодо спірної земельної ділянки. Крім того, з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 березня 2015 року вбачається, що у вказаному реєстрі відсутні відомості щодо права власності, іншого речового права, відносно земельної ділянки розташованої за адресою: с.м.т Новотроїцьке, вулиця Леніна, 37.

Крім того, суд не приймає доводи позивача про те, що при переході до нього права власності на готель, до нього автоматично перейшло право постійного користування земельною ділянкою наданої раніше в постійне користування, оскільки зі місту ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції 2007 року на момент укладення договору дарування) вбачається. що при переході права власності на будівлю, споруду, право власності на земельну ділянку, її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування на підставі договору оренди. Таким чином, на момент вчинення правочину ОСОБА_12 щодо дарування готелю позивачу, до останнього не перейшло право користування земельною ділянкою. Також необхідно зазначити, що вказані особи, відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України, не є субєктами які можуть набувати право на постійне користування земельною ділянкою із земель комунальної власності. Договір оренди земельної ділянки за адресою: с.м.т. Новотроїцьке, вулиця Леніна, 37, між позивачем та селищною радою не укладався.

Враховуючи, що у позивач не довів своє право на земельну ділянку, у суду не має підстав для висновку про порушення його прав, як землекористувача.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

В судовому засіданні. в супереч ст. 60 ЦПК України, позивачем не надано доказів та не доведено обставин, що відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні готелем.

За таких обставин, в задоволенні позову має бути відмовлено. Заява відповідачів про застосування позовної давності не підлягає задоволенню з тих підстав, що в позові відмовлено.

Керуючись ст.ст.93, 120, 125, 126, 152 Земельного кодексу України, ст.391 ЦК України, ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Новотроїцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко