УхвалА

іменем україни

3 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2011 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з указаним позовом, який у подальшому було уточнено, посилаючись на те, що 5 червня 2008 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано грошові кошти у вигляді відновлювальної кредитної лінії з лімітом 12 тис. грн. зі сплатою відсотків за користування ними. Відповідач свої зобов'язання за договором не виконував, у зв'язку із чим у нього станом на 27 вересня 2011 року утворилася кредитна заборгованість у розмірі 105 555 грн 46 коп., яку банк просить стягнути на свою користь.

Повторним заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року, позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кредитну заборгованість у розмірі 105 555 грн 46 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати й ухвалити нове, яким у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суди, задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що відповідач порушив умови кредитного договору, допустив заборгованість, яка стягнута з нього і розмір якої відповідає вимогам закону та умовам договору, при цьому розмір пені обчислений за рік. Також суди вірно виходили з того, що відповідач, користуючись послугами адвоката, двічі розглядаючи справу і двічі ухвалюючи заочне рішення, не подавав заяви про застосування строку позовної давності. Сума пені стягнута за позовною вимогою з урахуванням положень ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта