Справа № 751/2616/15-ц Провадження № 22-ц/795/1589/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Маслюк Н. В. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт посилається на те, що відповідачем ОСОБА_7 не було надано жодного доказу, який би довів, що шкода була завдана не з його вини. З наданих суду товарних чеків, квитанцій та акту технічного стану пральної машини вбачаються дати придбання сантехніки, корпусу замку, діагностики пральної машини, це і є дати виявлення пошкоджень. Апелянт наполягає на тому, що вона особисто в повному обсязі здійснювала оплату комунальних послуг, оскільки попередній власник частини квартири ОСОБА_8 з січня 2015 року призваний на військову службу, а тому не міг здійснювати будь-яких оплат. Також апелянт вказує, що саме через винні та протиправні дії відповідача у неї погіршився стан здоровя і вона змушена була здійснювати виклики швидкої медичної допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано жодного належного доказу на підтвердження вини відповідача у спричиненні їй матеріальної та моральної шкоди.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, яка за її твердженнями завдана відповідачем ОСОБА_7 та полягала у ремонті каналізації та пральної машини, встановленні скла для вікон з склопакетом, дверних замків, вхідних дверей, сплачених комунальних послугах та придбаних медичних препаратів, ОСОБА_5 надала суду першої інстанції товарні чеки, квитанції, акт технічного стану пральної машини.

Давши належну оцінку даним доказам, правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що з наявних доказів не було встановлено, коли саме та ким були здійснені пошкодження майна позивача, а тому відсутні підстави для покладення на відповідача ОСОБА_7 обовязку відшкодувати в повному обсязі таку шкоду.

З наявних в справі висновків ЧМВ УМВС України в Чернігівській області від 15.06.2014 року, 10.07.2014 року, від 11 липня 2014 року та від 13 серпня 2014 року встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_5 звертались до дільничного інспектора міліції з приводу пошкодження замків в дверях спірної квартири (а.с.62, 64-66), проте за результатами здійснених перевірок не було встановлено, що ці пошкодження здійснені саме відповідачем ОСОБА_7

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами склались тривалі неприязні відносини, про що також свідчать звернення ОСОБА_7 до органів міліції 04.06.2014 року, 06.06.2014 року, 13.06.2014 року, 02.07.2014 року з приводу недопущення його до спірної квартири, частина якої належить йому на праві власності.

Судом було також встановлено, що позивач ОСОБА_5 хворіє з 2008 року, 15.01.2008 року їй встановлена друга група інвалідності загального захворювання, позивач періодично лікується.

Додану до апеляційної скарги копію виписки-епікризу № 4357 з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.190) про те, що 25.06.2014 року ОСОБА_5 була госпіталізована до лікарні по само зверненню в екстреному порядку та знаходилась на лікуванні по 16.07.2014 року, апеляційний суд не приймає до уваги та відноситься до неї критично, оскільки при зверненні до суду із позовом особисто ОСОБА_5 також надавалась копія виписки-епікризу № 4357 з медичної карти стаціонарного хворого (а.с.34), з якої вбачається, що 25.06.2014 року ОСОБА_5 була госпіталізована в плановому, а не в екстреному порядку.

Крім того, з наявних в справі медичних документів не встановлено, що погіршення стану здоровя ОСОБА_5 та її знаходження на лікуванні є наслідком неправомірних дій щодо неї з боку відповідача ОСОБА_7

Також обгрунтовано відмовлено судом в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_5 про відшкодування їй вартості сплачених за відповідача ОСОБА_7 комунальних послуг в сумі 2384 грн. 37 коп., з врахуванням рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20.04.1999 року, на підставі якого було здійснено розподіл особових рахунків по спірній квартирі на двох власників ОСОБА_5 та ОСОБА_8 Позивач ОСОБА_5 як власник 1/2 частини квартири зобовязана здійснювати оплату спожитих нею комунальних послуг. При цьому, доводи апелянта про те, що попередній власник ОСОБА_8, який значиться у квитанціях, не міг здійснювати оплату комунальних послуг, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки апелянтом не підтверджено належними доказами неможливість проведення особисто ОСОБА_8 відповідних проплат під час проходження військової служби.

Відсутні підстави і для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки по справі не було встановлено наявності вини ОСОБА_7 у заподіянні такої шкоди, яка є необхідної підставою для відшкодування моральної шкоди згідно ст. 1167 ЦК України.

Враховуючи викладені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, а також оцінюючи, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, апеляційний суд вважає законними та обгрунтованими висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог.

Таким чином, справа судом першої інстанції розглянута повно та обєктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: