АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 757/24450/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5022/15
Головуючий у суді першої інстанції: Кирилюк І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

25 березня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Аршакян Р.Т.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Даніель» про визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 6 жовтня 2008 року між ним та ПАТ «КБ «Даніель» було укладено кредитний договір № 18/09-КЗН-Т на основі стандартної форми кредитного договору, запропонованої відповідачем, відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 56 000 доларів США, а останній зобов'язався повернути кредитні кошти у термін до 5 жовтня 2023 року, зі сплатою 16,99 % річних.

Зазначив, що чинним законодавством визначено, що зобов'язання повинно бути виражене у грошовій одиниці України - гривні; сторони за договором можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, проте, валютою виконання грошового зобов'язання є гривня. Іноземна валюта як засіб платежу може використовуватись в Україні лише у порядку та на умовах, встановлених законом, зокрема, на підставі індивідуальної та генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій. Крім того, укладений кредитний договір захищає лише права та інтереси відповідача, що є суттєвим порушенням закону та категорично заборонено законом. Узв'язку із фінансовою кризою в державі істотно змінились обставини, що також є підставою для розірвання договору.

У зв'язку із викладеним, просив суд визнати недійсним кредитний договір, укладений 6 жовтня 2008 року між ним та Банок як такий, що суперечить Конституції України та Цивільному кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що 6 жовтня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Даніель», правонаступником якого ПАТ «КБ «Даніель», ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 18/09-КЗН-Т, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 56 000,00 дол. США, а позичальник зобов'язався повернути фактично отриманий кредит у термін до 5 жовтня 2023 року включно, щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 16,99 відсотків річних, одноразово сплатити комісію за управління кредитом у розмірі 1,5%, а також неустойку у розмірах та у випадках, передбачених цим договором.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 524 ЦК України - зобов'язання має бути виражене в грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

За ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За положенням ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що до кредитних відносяться операції зазначені у п. 3 ч. 1 та у пунктах 3 - 7 ч. 2 ст. 47 цього Закону, у тому числі розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір відповідає вимогам чинного цивільного законодавства.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що судом першої інстанції не взято до уваги, що позивач при укладанні договору не мав ліцензії, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2003 року Національним банком України видано ТОВ «КБ «Даніель» банківською ліцензію № 210 на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про Банки і Банківську діяльність», та Дозвіл № 210-2 від 27 листопада 2003 року та Додаток до нього на право здійснювати операції з валютними цінностям (а.с. 22,23,24).

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 30.05.2007 року № 200 «Про затвердження використання готівкової іноземної валюти на території України та внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» фінансові установи, які одержали генеральну ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій можуть використовувати готівкою іноземну валюту для проведення валютних операцій.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Національним банком України прийнято Положення, затверджене Правлінням Національного банку України від 17.07.2001 року № 275 про порядок видачі банком банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, відповідно до п. 5.3 якого письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Таким чином, судом встановлено, що відповідач як банківська установа мав право на час укладання оспорюваного кредитного договору здійснювати операції з іноземною валютою, у тому числі операції з надання кредитів в іноземній валюті на підставі отриманої від Національного банку України банківської ліцензії та дозволу на здійснення валютних операцій, а тому вираження в іноземній валюті грошового зобов'язання за кредитним договором відповідає вимогам закону.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 3 лютого 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді