Справа № 656/110/15-ц
Номер провадження 2/656/78/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року Іванівський районний суд Херсонської області

в складі:

головуючого судді Крисанової В.І.

за участі:

секретаря судового засідання Кидрук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванівка, Херсонської області

справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та застосування реституції,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі Позивач, Учасник) звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі Відповідач, Товариство, ОСОБА_2, Адміністратор, Фінансова установа) про визнання правочину недійсним та застосування реституції, посилаючись на те, що 15 грудня 2014 року між ним та Товариством було укладено Договір № 714050 (далі - Договір), предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок обєднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом підписання Сторонами Договору та Додатку № 1 і Додатку № 2, які є невідємною його частиною. Відповідно до Додатку № 1 метою укладення Договору є отримання автомобіля ZAZ Vida, вартістю 136 500,00 грн. Перед укладенням Договору Позивач ознайомлювався із його змістом, проте мало що зрозумів. Відповідач повинен був надати послуги Позивачу з придбання автомобіля ZAZ Vida, вартістю 136 500,00 грн., через систему придбання у групах АвтоТак. ОСОБА_2, ані в самому Договорі, ані в додатках до нього не вказано підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистрибютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії Договору. Вказаний Договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно спірного Договору, дії Відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки даним Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Він зазначає, що при умові належного розяснення йому усіх умов та наслідків Договору, Позивач не погодився б на його укладення. Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедиливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності; умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідачем при укладенні договору були порушені вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з наступних підстав. По-перше, в Договорі не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію, а умова Договору про його дію до повного виконання сторонами своїх зобовязань не є встановленим сторонами строком припинення дії Договору, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. Отже, спірний Договір не містить: строків та (або) термінів отримання Учасником автомобіля; строку, після якого Договір припиняє свою дію. По-друге, умовами спірного Договору встановлюється обовязок Позивача (споживача) виконати всі зобовязання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. При цьому, порушується п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого, несправедливими є, зокрема умови Договору про встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Так, відповідно до ст. 13 Розділу ІІ Договору «Функціонування системи адмінітсрування фінансових активів для придбання автомобілів у групах АвтоТак» передбачена відповідальність Учасника в разі невиконання умов за Угодою в 10-ти пунктах, а відповідальність Відповідача лише в одному. У випадку розірвання Договору за ініціативою Учасника йому повертається лише періодичні платежі, сплачені за Договором, за вирахуванням Відступного за відмову від Договору у розмірі 2 періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення. Тобто не підлягають поверненню вступний внесок, внески в оплату послуг й страхові внески. Отже, умовами Договору встановлено жорсткі обовязки споживача (Позивача), тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (Відповідача), оскільки останній не несе будя-якої відповідальності за не виконання умов Договору. Крім того, у спірному Договорі взагалі не зазначена відповідальність Відповідача у випадку порушення або не виконання умов Договору, що є порушенням ч.ч. 1, 2, 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». По-третє, відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору, що полягає у наступному. По спірному Договору, Позивачем було сплачено оплату періодичних платежів із щомісячною винагородою в сумі 80 159,48 грн. Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Розділу ІІ Договору «Функціонування системи адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів у групах АвтоТак» Учасник, який належним чином виконує свої зобовязання за даним Договором отримує автомобіль через визначені Договором форми та механізми надання Права на отримання автомобіля. При цьому, згідно із п. 2.1 ст. 2 цього Розділу Договору, Поточна ціна автомобіля є критерієм-основою для розрахунку розміру складових Повних вснесків та інших платежів, передбачених Договором, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ОСОБА_2 Постачальником. Разом з тим, п. 2.5 ст. 2 Договору встановлено, що Періодичні платежі, сплачені Учасником у встановлені строки та відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від Поточної ціни автомобіля та не підлягають перерахунку. Таким чином, умовами Договору передбачено надання Відповідачу можливості збільшувати ціну без надання Позивачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення Договору. Отже, у спірному Договорі відсутнє визначення «Ціна автомобіля», яке застосовується в Додатку № 1 до спірного Договору, при цьому міститься визначення поняття «поточна ціна автомобіля», яка є критерієм для розрахунку розміру складових поточних внесків та має тенденцію до збільшення. Відповідач, застосовуючи підміну понять («Ціна автомобіля» та «Поточна ціна автомобіля»), використовує нечесну підприємницьку діяльність, яка включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману тим самим порушуючи норми ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, умовами спірного Договору встановлено обовязок Позивача сплачувати періодичні платежі разом із щомісячною винагородою, розмір яких постійно змінюється залежно від поточної ціни на автомобіль, навіть після отримання автомобіля. Вказані порушення призводять до значного та постійного збільшення витрат Позивача при виконанні ним умов спірного Договору, що завдає останньому майнової шкоди та не узгоджується з тими витратами, які були визначені сторонами Договору в момент його вчиненні у графі «Ціна автомобіля у грн.» Додатку № 1 до спірного Договору. Отже з Договору вбачаються явно невигідні одній стороні (Позивачу) договірні умови, які протилежна сторона правочину (Відповідач) сформулювала в односторонньому порядку, тим самим створила істотний дисбаланс між правами та обовязками сторін за договором на свою користь і не врахувала при цьому інтересів Позивача. Крім того, Відповідач здійснював нечесну підприємницьку практику, оскільки під час пропонування продукції споживачу надавав у нечіткий та незрозумілий спосіб інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткій, незрозумілій або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. На момент вчинення спірного Договору Відповідач не розяснив Позивачу, що він не продає автомобілі, а надає послуги з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Як вбачається з рекламного оголошення «АвтоТак»: «Кращий шлях до твого авто», Відповідач не повно виклав інформацію стосовно надання своїх послуг, що є порушенням ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів». При укладанні спірного Договору, Відповідач допустив нечесну підприємницьку практику, не надав Позивачу необхідну, досутпну та достовірну інформацію про предмет Договору та строки його виконання, в Договорі використовуються неконкретизовані поняття (підміна понять) внаслідок чого Позивач був введений в оману щодо поняття товару, умов отримання, строків отримання бажаного автомобіля, чим порушено вимоги ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», внаслідок чого, Позивач помиляючись щодо обставин, які мають істотне значення, уклав оспорюваний Договір. З урахуванням наведеного та того, що зміст Договору є складним для сприйняття і розуміння правовї природи правочину, прав та обовязків сторін, спрямований на використання Відповідачем нечесної підприємницької практики, Позивач вважає, що спірний Договір укладено під впливом помилки щодо обставин, які мають істотне значення, при вчиненні Позивачем згаданого правочину, а зазначеним Договором порушено права Позивача, які підлягають захисту встановленим законом способом. Умови Договору є несправедливими та непрозорими, унаслідок чого утворюється істотний дисбаланс договірних прав і обовязків на шкоду споживачеві, і що Товариство здійснює нечесну підприємницьку практику, оскільки діяльність Товариства вводить споживача в оману, фонди групи з придбання автомобіля формуються виключно за рахунок внесків інших учасників системи, без залучення коштів Відповідача, в подальшому Учасник ОСОБА_2, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам ОСОБА_2, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів Відповідача оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому, Позивач сплачував Відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на купілю товару, яке надавалось не за рахунок Відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми, право отримати товар Позивачем залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками ОСОБА_2. Просить суд визнати недійсним з моменту укладення Договір № 714050 від 15 грудня 2014 року з усіма додатками, укладеними між Позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»; стягнути з Відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 80 159,48 грн. та судові витрати на користь держави.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та додаткові письмові пояснення до позовної заяви в яких зазначив, що виходячи зі змісту ч. 1 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги надаються фінансовими установами. Товариство не є фінансовою установою і на момент укладення оспорюваної угоди нею не було, так як не внесене до Реєстру фінансових установ, який веде Державна комісія з регулювання ринків фінансових послуг. Відповідно до положення ч. 1 ст. 7 вище вказаного Закону, особа набуває статусу фінансової установи, після внесення про неї запису до відповідного державного реєстру фінансових установ. Таким чином, Відповідач не вправі здійснювати діяльність з надання фінансових послуг. Просить суд визнати недійсним з моменту укладення Договір № 714050 від 15 грудня 2014 року з додатками до нього, стягнути з Відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 80 159,48 грн.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, в порядку судового доручення у Шевченківському районному суді м. Києва позов не визнав, заявив про розгляд справи у його відсутність та подав письмові заперечення проти позову, посилаючись на те, що 15 грудня 2015 року між ТОВ «АВТОПРОСТО» та позивачем був укладений Договір № 714050 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, який складається із основного тексту Договору, Додатку № 1 та Додатку № 2, котрі є невід'ємною його частиною Договору. До підписання Договору позивач одержав вичерпну інформацію про послуги, які надаються відповідачем, про предмет Договору, про права та обов'язки, що підтверджується його підписами у Договорі. Відповідно до умов Договору позивачу була надана можливість протягом чотирнадцяти календарних днів від дати його підписання на додаткове детальне ознайомлення з його умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі «АвтоТак», з гарантією повернення йому всіх сплачених коштів. ОСОБА_2 позивачем відповідної заяви подано не було. Посилання позивача на істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків, на несправедливість умов Договору є необґрунтованими та безпідставними, так як Договором передбачено як строк його дії, так і строк отримання учасником автомобіля, які не суперечать законодавству України. Кожен учасник має можливість самостійно регулювати строк отримання ним автомобіля в залежності від його фінансових можливостей і вправі прискорити отримання автомобіля шляхом механізму накопичення внесків, сплачуючи авансові внески або приймаючи участь в пропозиції авансових внесків. Просив суд в позові відмовити.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2012 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг було видано ТОВ «АВТО ПРОСТО» ліцензію на право провадження такого виду господарської діяльності як діяльність з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах на строк з 15 січня 2013 року по 15 січня 2018 року (а.с.42); 15 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» був укладений Договір № 714050, предметом якого є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок обєднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Договір укладено шляхом підписання Сторонами Договору та Додатку № 1 і Додатку № 2, які є невідємною його частиною (а.с.153-21); Згідно з Додатком № 1 до Договору позивач отримав право на придбання автомобіля ZAZ Vida, вартістю 136 500,00 грн. (а.с.16); відповідно до Додатку № 1 до Договору позивач зобов'язаний щомісячно сплачувати: «Періодичний платіж» - 1,1905 % від ціни автомобіля; «Щомісячну винагороду» - 0,415 % від ціни автомобіля + 3 % ПДВ (а.с.16); позивачем на виконання умов Договору 15 січня 2015 року було сплачено періодичні платежі із щомісячною винагородою в сумі 80 159,48 грн. (а.с.1).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 2 Розділу І Договору передбачено зобов'язання відповідача щодо організації та створення умов для придбання автомобілів учасниками програми «АвтоТак», здійснення адміністративних процедур, необхідних для сплати та передачі автомобіля учаснику.

Відповідно до ст. 4 Розділу І Договору Учасник зобов'язується виконувати зобов'язання, передбачені Договором про адміністрування, в порядку та строки, визначені Договором.

Статтею 5 Розділу І Договору визначено, що він діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених Договором.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року (далі Закону № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року), забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Отже, «пірамідальній схемі» властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

У той же час, предметом Договору, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах «АвтоТак», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 2 Розділу І Договору ТОВ «АВТО ПРОСТО» гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Договором.

Згідно із ст.ст. 6, 8 Розділу ІІ Договору надання права на отримання автомобіля здійснюється за механізмами накопичення внесків та пропозиції авансових внесків. ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов'язується надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику та здійснити оплату за автомобіль постачальнику протягом п'яти робочих днів після того, як учасник, який одержав право на отримання автомобіля, здійснить відповідні платежі згідно з умовами Договору, пов'язані із видачею автомобіля.

Відповідно до Договору між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та постачальником, останній не пізніше ніж протягом тридцяти календарних днів з дня отримання замовлення повинен передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля.

Передбачені Договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Договорі.

Таким чином, в Договорі чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім'я споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати - 100 відсотків від ціни автомобіля.

Договором передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеного Договору, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови Договору, має повне право вимагати від ТОВ «АВТО ПРОСТО» виконання ним свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

За системою придбання автомобілів у групах «АвтоТак» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Договором, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Договорі, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок чистого фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи.

Із матеріалів справи видно, що поняття «пірамідальна схема» як таке, що порушує норми чинного законодавства, в діяльності відповідача відсутнє.

Крім того, для віднесення схеми до «пірамідальної» необхідно керуватись Законом України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» № 2664-ІІІ від 12 липня 2001 року (далі Законом № 2664-ІІІ від 12 липня 2001 року), відповідно до ч. 5 ст. 1 якого під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Суд вважає, що правовідносини між сторонами регулюється Законом № 2664-ІІІ від 12 липня 2001 року.

Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону № 2664-ІІІ від 12 липня 2001 року та доповнено п. 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган) (далі - Нацкомфінпослуг), затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження від 9 жовтня 2012 року № 1676 «Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах») (далі - Ліцензійні умови).

Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах.

Діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг.

Згідно з п. 1.2 ч. 1 Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи.

Відповідно до Договору система "АвтоТак" - це торговельна марка зареєстрована згідно із законодавством України та використовується для позначення послуг «АВТО ПРОСТО» з адміністрування системи придбання автомобілів у групах. Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи - порядковий номер його в групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників не відбувається. Право на отримання автомобіля здійснюється в порядку, передбаченому угодою (ст. ст. 5, 6 додатку № 2 до угоди), і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи.

За схемою придбання товарів у групах придбання товарів для кожного споживача (крім останнього) відбувається, у тому числі й за рахунок внесків інших учасників. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш «активними», за умови виконання ними умов договору.

Оскільки ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у группах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, то що така діяльність здійснюється товариством легітимно.

Суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що він був введений в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача, оскільки таке посилання суперечить суті правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону № 2664-ІІІ від 12 липня 2001 року.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Із матеріалів справи видно, що під час укладення Договору ОСОБА_1 отримав примірник Договору та додатки до нього, які містять опис послуг ТОВ «АВТО ПРОСТО».

Відповідно до п 19.2 ст. 19 Розділу ІІ Договору підписання цього Договору та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами його умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору й додатків до нього.

Згідно з п. 12.1.5 ст. 12 Розділу ІІ Договору учаснику надається 14 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Договором та прийняти чи відмовитись від участі в системі «АвтоТак». При цьому в разі розірвання Договору протягом 14 днів з дати його підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО». Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ «АВТО ПРОСТО» про розірвання Договору.

У судовому засіданні встановлено, що позивач із заявою про розірвання Договору у зазначений термін до ТОВ «АВТО ПРОСТО» не звертався.

Щодо несправедливості умов Договору.

Згідно ч. 2 ст. 18 Закону № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналіз умов спірного Договору дає підстави для висновку, що у ньому відсутні умови, які є несправедливими та встановлюють жорсткі обов'язки споживача (позивача), так як надання фінансової послуги обумовлене власним розсудом виконавця (відповідача).

Таким чином, відсутні правові підстави для визнання спірного договору недійсним.

Щодо вимог позивача про те, що в Договорі не встановлено строк після якого він припиняє дію.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України строком є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Статтею 5 Розділу І Договору визначено, що він діє протягом семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених Договором.

Загальна кількість періодичних платежів за графіком внесків, які повинен сплатити позивача зазначена у Додатку № 1 до Договору і складається з 84 внесків.

Учасник вправі сплачувати щомісяця, як мінімум, один періодичний платіж разом із щомісячною винагородою. Таким чином, Учасник може сплачувати ціну автомобіля максимально протягом 84 місяців.

Таким чином, Договором встановлений строк його дії, визначені права та обовязки сторін протягом цього строку.

Щодо вимог позивача в тій їх частині, що між сторонами наявний дисбаланс у їх відповідальності через встановлення умовами Договору жорстких обовязків для позивача та відсутності таких обовязків для відповідача.

Згідно п. 13.1 ст. 13 Розділу ІІ Договору сторони домовляються, що наслідки невиконання зобовязань за Договором регулюються умовами Договору, а, у випадках, не передбачених ними, відповідними нормами чинного законодавства. Фінансова установа несе повну майнову матеріальну відповідальність перед Учасником за невиконання Фінансовою установою зобовязань по договору про адміністрування, наслідком чого стало невиконання усіма або окремими учасниками групи обовязків по сплаті періодичних платежів, які мають надходити у фонд групи.

Крім того, п. 13.2 ст. 13 Договору передбачено що, якщо ОСОБА_2 не проводить перший Розподіл товару у групі щонайпізніше у місяці, наступному за місяцем, в якому настав термін сплати першого періодичного платежу разом із щомісячною винагородою в даній групі, Учасник не сплачує щомісячну винагороду протягом наступних двох місяців.

Отже, спірний Договір передбачає відповідальність ТОВ «АВТО ПРОСТО» за порушення договірних зобовязань.

Крім того, жодною умовою Договору не предбачено, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязань.

Також, Відповідач за умовами Договору не має права в односторонньому порядку розірвати Договір, за винятком систематичного невиконання Учасником своїх зобовязань, на відміну від Учасника, що має можливість розірвати Договір за власним бажанням.

Щодо умов Договору про можливість Відповідачем збільшувати ціну без надання Позивачу права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Так згідно п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року несправедливими є, зокрема, умови договору про визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору.

Згідно ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 15 Закону № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року інформація про продукцію повинна містити дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції.

Як видно предметом, укладеного між сторонами Договору, не є автомобіль, а є фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак.

Щомісячна вартість послуг встановлена у відсотках, а не в твердій сумі і чітко зазначена в Додатку № 1 до Договору і складає 0,415% від вартості автомобіля + ПДВ.

Таким чином, зміна вартості автомобіля не впливає на сталий відсотковий розмір вартості послуг (товару в розумінні Закону № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року), наданих за Договором, який є незмінним і становить 0,415% від вартості автомобіля.

Крім того, право на визначення розміру щомісячних платежів відповідно до поточної ціни автомобіля також передбачено ст. 6 Ліцензійних умов, відповідно до якої, ліцензія під час провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах з урахуванням вимог цих Ліцензійних умов може змінювати розмір періодичних платежів на підставі зміни поточної ціни товару, встановленої постачальником.

Керуючись ст. 10, ст. 11, ст. 60, ст. 212, ст. 214 ЦПК України, ч.ч. 1, 2 ст. 215, ч. 1 ст. 230, ст. 626, ст. 627, ст. 628, ч. 1, ч. 2 ст. 631, ч. 1 ст. 632 ЦК України, п. 1.2 Ч. 1, ст. 6 Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, затверджених Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 жовтня 2012 року № 1676, ч. 5 ст. 1, ч.1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» № 2664-ІІІ від 12 липня 2001 року, ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 18, п. 13 ч. 3 ст. 18, ч.1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, ст. 2, ст. 4, ст. 5 Розділу І, ст. 5, ст. 6, ст. 8, п. 12.1.5 ст. 12, п.п. 13.1 ст. 13, п.п. 13.2 ст. 13, п. 19.2 ст. 19 Розділу ІІ Договору № 714050 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі від 15 грудня 2014 року, укладеного між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про визнання правочину недійсним та застосування реституції відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги до Іванівського районного суду Херсонської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4