АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9071/2015 Головуючий в 1 інстанції - Декаленко В.С.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Кабанченко О.А., Рубан С.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року в справі за позовом ПАТ акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 243 082,16 дол.США та 5 295 065,25 грн. та судові витрати.

В іншій частині вимог відмовлено.

Представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив про зміну рішення, яким стягнути заборгованість солідарно з трьох відповідачів в сумі 243082, 16 доларів США та 74 868 639,11 грн. пені, а також просив про солідарне стягнення судових витрат з усіх трьох відповідачів.

Скаргу обгруновував тим , що суд безпідставно зменшив розмір пені, оскільки сторонами в договорі було передбачено збільшення строку позовної давності до трьох років в тому числі і за вимогами про стягнення неустойки, яка обґрунтовано нараховувалась за умовами договору.

Скарга також містить доводи про те, що висновок суду про збільшення обсягу відповідальності боржника без згоди поручителя є помилковим оскільки такого збільшення не відбувалось, так як додаткова угода до кредитного договору в якій було передбачено збільшений розмір пені, порівняно з первинним кредитним договором була підписана помилково в день укладення кредитного договору, і збільшений розмір пені не застосовувався. Суд також не врахував, що в договорі поруки сторони погодили обставини у випадку виникнення яких обов'язковим є повідомлення про них поручителя та отримання його письмової згоди. Зміна розміру пені до таких обставин не відноситься за умовами укладеного сторонам договору.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача доводи скарги підтримав.

Відповідачі до апеляційного суду не з'явились. Просили розглядати справу за їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином

відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,

за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом.

Задовольняючи позов суд вважав встановленими такі обставини.

22.11.2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір , згідно умов якого Банк відкриває Позичальнику не відновлювальну відкличну кредитну лінію в сумі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США на строк з 22 листопада 2006 року по 22 листопада 2018 року із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13% річних (а.с. 11-16).

22.11.2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 136/06/840 від 22.11.2006 року (надалі - Договір про внесення змін № 1), згідно умов якого сторони домовились про наступне: Внести зміни до п. 3.3.2. Кредитного договору №136/06/840 від 22.11.06 року, укладеного між Банком та Позичальником, виклавши його в такій редакції: «За порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом сплачувати Банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню в розмірі 25% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу починаючи з 11-го числа, у якому виникла така про строчка . Строк позовної давності за цим договором встановлюється Сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків понесених Банком під час виконання умов цього договору» (а.с. 17).

Згідно п. 3.1 Кредитного договору, Банк зобов'язується, зокрема відкрити Позичальнику позичковий рахунок НОМЕР_1 та видати Позичальнику кредит в сумі 150 000,00 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США в строк до 22 листопада 2018 з позичкового рахунку НОМЕР_1 в ДКФ ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 300476, на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_1 в ДКФ ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 300476. За умови отримання банком у терміни не менше як за один банківський день до дати видачі коштів в межах кредитної лінії попередньої письмової заяви Позичальника та підтвердження Банком намірів по видачі кредитних коштів в рахунок кредитної лінії згідно зазначеної заяви Позичальника. Надання Банком кредитних коштів в межах суми кредитної лінії здійснюється на підставі надання позичальником письмової заяви про це.

Судом встановлено, що Банком були надані, а Відповідачем 1 отримані кредитні кошти в розмірі погодженому ними в Кредитному договорі, а саме в сумі 150 000,00 дол. США.

Факт отримання Відповідачем 1 кредитних коштів по Кредитному договорі об'єктивно підтверджується наданими суду Меморіальним валютним ордером № TR.634.2.1 від 22.11.2006 року та Виписками по особовому рахунку НОМЕР_1(том 2, а.с. 46, 47, том 3, а.с. 24-76).

Як вбачається з п. 3.3. Кредитного договору, сторони погодили, що Позичальник зобов'язується, зокрема використати кредит на зазначені в п.1.1. дійсного Договору цілі та сплатити заборгованість по сумі кредиту на рахунок НОМЕР_1 відкритий у ДКФ ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 300476. Сплачувати проценти за користування кредитом щомісячно, виходячи із процентної ставки, визначеної договором на рахунок НОМЕР_1 в ДКФ ВАТ АБ «Укргазбанк», МФО 300476, щомісячно (за термін фактичного користування грошовими коштами на протязі календарного місяця) у строк до 10 числа місяця, наступного за місяцем зарахування процентів....

Згідно п. 3.1.8. Кредитного договору Банк зобов'язується на залишок простроченої заборгованості за простроченим кредитом проценти нараховувати, виходячи із 14% річних, починаючи із дня виникнення простроченої заборгованості.

Судом встановлено, що в п. 3.3.1 Кредитного договору сторони погодили, що сплата заборгованості по сумі Кредиту буде здійснюватись кожного місяця починаючи з травня 2007 року по жовтень 2018 року рівними частинами розмір яких складає 1079, 14 дол. США, а в листопаді 2018 року - 1078,68 дол. США (а.с. 12-15).

Судом встановлено, що боржник свої зобов'язання за вказаними договорами, які стосуються повернення Кредиту та оплати процентів за його користування в строки та розмірі визначеному в п.п. 3.3.1., 3.3.2, належним чином не виконав, не здійснював вчасно оплату вказаних платежів, а в подальшому взагалі припинив їх сплачувати у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, яка станом на 18.12.2014 року становить 243 082, 16 доларів США та складається з: 50 719,12 доларів США - заборгованість за кредитом строкова; 82 281,68 доларів США - заборгованість за кредитом прострочена; 1 091,44 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків поточна; 108 989,92 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків прострочена, що об'єктивно підтверджується наданими суду Розрахунками заборгованості (том 2, а.с. 219-235)

Судом також встановлено, що право Банку на дострокове стягнення неповерненої суми кредиту, процентів за користування кредитом та витрат, понесених Банком передбачене також в укладеному між сторонами Кредитному договорі, а саме в п. 5.1.

Судом встановлено, та підтверджується відповідними доказами, що у позивача наявна відповідна банківська ліцензія та дозвіл на здійснення валютних операцій на валютному ринку України, які належать до фінансових послуг згідно зі ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (том 2, а.с. 17,18,19-20).

Згідно ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,

фінансовими вважаються, зокрема банківські та інші фінансові послуги, що надаються відповідно

до Закону України «Про банки і банківську діяльність». '

За приписами ж норм Закону України «Про банки і банківську діяльність» до банківських послуг, зокрема належить здійснення банком кредитних операцій.

З викладеного вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» отримавши ліцензію на здійснення валютних операцій набув право, зокрема на здійснення кредитних операцій в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 9 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність».

Враховуючи вищевикладене суд визнав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення заборгованості за Кредитним договором, як за тілом кредиту так і за відсотками, саме в іноземній валюті (Долар СІЛА, яка була валютою зобов'язань, яке виникло між сторонами), виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, а саме ч. 2 ст. 192, ч. З ст. 533 ЦК України та Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», а тому позивач має законне право на звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості у тій валюті, яка є валютою зобов'язання з даному випадку це долар США).

Як вже зазначалося вище судом визнано доведеними вимоги позивача про стягнення з Відповідача 1 заборгованості за Кредитним договором в розмірі 243 082, 16 доларів США, яка складається з: 50 719,12 доларів США - заборгованість за кредитом строкова; 82 281,68 доларів СІЛА - заборгованість за кредитом прострочена; 1 091,44 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків поточна; 108 989,92 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків прострочена

Судом встановлено, що станом на 16,04.2015 року - дату ухвалення рішення, Національним банком України було встановлено наступні офіційні курси іноземних валют, зокрема: долара США до гривні на рівні - 1 долар США = 21, 7830 грн.

Враховуючи вищевикладене, сума заборгованості за Кредитним договором, яка підлягає до стягнення в іноземній валюті, в гривневому еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення в загальному розмірі становить 5 295 065, 25 грн. (243 082,16 дол. США х 21,7830 грн.).

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними висновки суду про доведеність позовних вимог в частині стягнення заборгованості з боржника про стягнення кредиту та відсотків відповідає цим обставинам та вимогам закону.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду про можливість застосування ст. 551 ЦК України та зменшення розміру нарахованої неустойки.

Згідно п. 5.2 Кредитного договору, за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом. Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 3% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочення до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності, визначеної цим Договором.

Судом встановлено, що позивачем у зв'язку із порушенням Відповідачем 1 своїх зобов'язань по Кредитному договору була нарахована пеня в загальному розмірі 74 868 639, 11 грн., яка складається із: пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 32 446 499, 46 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 42 422 139, 65 грн.

Факт нарахування позивачем пені та її розмір підтверджується наданими суду Розрахунками заборгованості (том 2, а.с. 235, 236),

Відповідно до ст. 550 ЦК України, право у Кредитора на неустойку виникає незалежно від наявності у нього збитків, завданих Боржником невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Аналізуючи зазначену норму ЦК України в сукупності з іншими його нормами і з врахуванням тих правовідносин, які виникли між позивачем та Відповідачем 1, можна зробити висновок, що збитками в даному випадку вважається неповернена Боржником сума кредиту та не сплачена ним сума відсотків за його користування

Судом встановлено та визнано доведеною ту обставину, що сума заборгованості за Кредитним договором станом на 18.12.2014 року становила 243 082, 16 доларів США, та складається з: 50 719,12 доларів США - заборгованість за кредитом строкова; 82 281,68 доларів США - заборгованість за кредитом прострочена; 1 091,44 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків поточна; 108 989,92 доларів США - заборгованість зі сплати відсотків прострочена.

Гривневий же її еквівалент за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення становить 5 295 065, 25 грн. (243 082, 16дол. США х 21, 7830 грн.).

Тобто з врахуванням вищевикладеного, зазначена сума заборгованості, за Кредитним договором в розмірі 243 082, 16 дол. США (5 295 065, 25 грн.) і є збитками завданими позивачу внаслідок невиконання Відповідачем 1 своїх зобов'язань за Кредитним договором, в той же час як вже зазначалося вище, розмір пені, яка була нарахована позивачем за порушення Відповідачем 1 своїх зобов'язань складає 74 868 639,11 грн., розмір якої є значно вищим від завданих збитків.

Стаття 551 ЦК України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначеної норми ЦК України вбачається, що сторонам договору надано право самостійно встановлювати розмір неустойки (штрафу, пені) за порушення зобов'язання, якщо інше не встановлено законом. Крім того, зазначеною нормою, незважаючи на принцип свободи договору закріплений в ст. 6 ЦК України, надано право суду зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи зазначене, а також встановлені в судовому засіданні обставини, суд правомірно скористатися наданим йому правом, визначеним ч. З ст. 551 ЦК України та зменшив розмір пені до розміру завданих збитків - 5 295 065, 25 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводи скарги з приводу неправомірного зменшення судом неустойки. При цьому зазначає, що суд обґрунтовано послався на правову позицію ВС України, про необхідність зменшення розміру неустойки у випадку його перевищення розміру завданих збитків, яка міститься в Постанові від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, висновки якої, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, повинні враховуватись судом.

Стосовно вирішення позовних вимог, заявлених до поручителів судом встановлені наступні обставини.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 22.11.2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2 (надалі - Поручитель 1 або Відповідач І та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник або Відповідач 1), було укладено Договір поруки надалі - Договір поруки 2) (том 1, а.с. 18-20).

Крім того, 22.11.2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_3 (надалі - Поручитель 2 або Відповідач 3) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник або Відповідач 1), було укладено Договір поруки надалі - Договір поруки 2) (том 1, а.с. 21-23).

Згідно умов зазначених Договорів поруки, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Позичальником зобов'язань по кредитному договору № 136/06/840 від 22 листопада 2006 року, укладеному Кредитором з Позичальником, згідно з яким Позичальнику надається кредит в сумі 150 000,00 (сто п'ятдесят тисяч) доларів США на строк з 22 листопада 2006 року до 22 листопада 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитом із розрахунку 13 % річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами Кредитного договору. Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобов'язань по Кредитному договору. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і Позичальник - за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання - в повному обсязі.....(п.п. 1.1., 1.2., 1.3.).

З викладеного вбачається, що з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за Кредитним договором, між ним, Позичальником та Поручителями було укладено два самостійні Договори поруки і до об'єму відповідальності Поручителів перед Кредитором входить відповідальність за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об'ємі, що і Позичальника, зокрема за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафи, пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання - в повному обсязі.

Як вже зазначалося вище, судом встановлено, що 22.11.2006 року між ВАТ АБ «Укргазбанк» правонаступником всіх та обов'язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_4 було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 136/06/840 від 22.11.2006 року (надалі - Договір про внесення змін № 1), згідно умов якого сторони домовились про наступне: Внести зміни до п. 3.3.2. Кредитного договору №136/06/840 від 22.11.06 року, укладеного між Банком та Позичальником, виклавши його в такій редакції: «За порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом сплачувати Банку суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також пеню в розмірі 25% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу починаючи з 11-го числа, у якому виникла така прострочка. Строк позовної давності за цим договором встановлюється Сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків понесених Банком під час виконання умов цього договору» (а.с. 17).

Суд дослідивши зміст умов зазначеного Договору про внесення змін № 1 в сукупності з умовами укладених між сторонами Договорів поруки 1, 2 встановив, що в результаті його (Договору про внесення змін № 1) укладення відбулися такі зміни основного зобов'язання (Кредитного договору), в наслідок чого збільшилася відповідальність Поручителів в частині розміру сплати ними можливої неустойки (штрафу, пені) за невиконання або неналежне виконання Позичальником основного зобов'язання.

Вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Зроблений судом висновок про припинення поруки на підставі ст. 559ЦК України відповідає цим обставинам та вимогам Закону.

Доводи скарги про те, що не відбувалось зміни зобов'язань за укладеною між банком та боржником додатковою угодою, якою передбачалось збільшення розміру пені , так як збільшений розмір пені не застосовувався, колегією суддів не приймаються, тому, що до припинення поруки відповідно до вказаної норми призводять в тому числі і такі зміни основного зобов'язання, які можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Тобто доводи про те, що фактично пеня не була збільшена правового значення не мають. Посилання представника банку на те, що поручителі були обізнані про умови укладеного додаткового договору, так як він підписувався в один день з основним договором є недоведеними.

Так в п.п. 2.7., 2.6 Договорів поруки 1, 2 сторони погодили, що Кредитор зобов'язаний повідомити в письмовій формі про внесення до кредитного договору будь-яких змін та доповнень стосовно розміру суми кредиту, розміру процентної ставки за користування кредитом, строків виконання зобов'язань щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за користування на адресу Поручителя не пізніше наступного робочого дня.

Позичальник та Поручитель зобов'язуються не пізніше наступного робочого дня за днем отримання Поручителем повідомлення Кредитора про внесення змін до кредитного договору, надати Кредитору письмову згоду на внесення відповідних змін до п. 1.1. цього Договору.

Зі змісту зазначених умов Договорів поруки вбачається, що сторони погодили обставини у випадку виникнення яких обов'язковим є повідомлення про них Поручителя та отримання його письмової згоди, однак в переліку зазначених обставин відсутнє внесення змін та доповнень до основного зобов'язання стовно розміру неустойки (штрафу, пені), що на думку суду є неправильним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства України зважаючи на те, що сплата неустойки (штрафу, пені) входить до об'єму відповідальності Поручителів, а тому її збільшення в свою чергу збільшує розмір його відповідальності перед Кредитором, у зв'язку з чим на внесення таких змін до основного зобов'язання згода Поручителя є обов'язковою.

З врахуванням вищевикладеного, а також того, що Договори поруки не містять умов про протилежне, а саме умов про те, що згода Поручителя на внесення змін до основного зобов'язання (Кредитного договору) про збільшення розміру неустойки (штрафу, пені) не вимагається, суд прийшов до вірного висновку, що сторони при внесенні вищезазначених змін повинні були керуватися в першу чергу вимогами чинного законодавства та узгодити їх між особою (Кредитор повинен був отримати згоду Поручителів).

Представником позивача в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не спростовано, що Банком не було погоджено з Поручителями 1, 2 укладення Договору про внесення змін до Кредитного договору № 136/06/840 від 22.11.2006 року та не доведено до їх відома про це, хоча він (Договір про внесення змін № 1) був укладений в день укладення Договорів поруки 1, 2, в яких не міститься жодного посилання на цей договір, а тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову до поручителів, порука яких припинилась.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: