НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/1904/15
№ 2/183/1706/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі

головуючої судді Березюк В.В.

секретаря Тен І.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новомосковськуцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яким в остаточній редакції від 10 липня 2015 року просив стягнути з ОСОБА_3 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнути з відповідачів солідарно 600,00 грн. в рахунок відшкодування вартості проведення експертного товарознавчого дослідження, 396,00 грн. витрат на проведення дефекації кузова автомобіля, 5 314,61 грн. витрат повязаних із втратою вартості автомобіля після пошкодження, а також 314,00 грн. судового збору і 1 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що23.04.2014 року о 07.40 годині на вул. Шосейна, в районі будинку № 125 в с. Підгороднє, Дніпропетровського району Дніпропетровської області відповідач, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не переконавшись в безпечності маневру, виїхав на полосу попутного руху та допустив зіткнення з автомобілем позивача. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено його автомобіль, а сам позивач отримав легкі тілесні ушкодження. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2014 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку експерта № 184/14 від 25 серпня 2014 року вартість ремонту його автомобіля склала 23 186,46 грн., яка складається з витрат на придбання запчастин в розмірі 11 837,46 грн. та витрат на проведення ремонтних робіт автомобіля в сумі 11 349,00 грн. Також, ним були понесені витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 600,00 грн. Крім того внаслідок ДТП він був змушений проводити додаткові витрати на проведення дефектації кузова свого автомобіля, вартість якої становить 396,00 грн. І, зокрема, в результаті пошкодження автомобіля значно знизилася його товарна вартість, яка складає 5 314,61 грн.

Після скоєння ДТП позивач звернувся до страхової компанії, в якій було застраховано автомобіль відповідача. Страхова компанія відшкодувала йому матеріальну шкоду в сумі 23 186,76 грн. ОСОБА_4 ця сума не враховує витрати на проведення експертизи в сумі 600,00 грн., витрати на проведення дефектації кузова автомобіля в сумі 396,00 грн., та суму втрати товарної вартості автомобіля після його пошкодження у розмірі 5 314,61 грн.

За таких обставин, з метою відшкодування цих втрат, позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

В судовому засідання позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просив суд в його задоволенні відмовити, надавши письмові заперечення. При цьому представник відповідача ОСОБА_4 зазначив, що автомобіль відповідача був застрахований ПрАТ «СГ «ТАС» із встановленим лімітом в 50 000,00 грн. У зв'язку з цим, саме страхова компанія має відшкодовувати суму збитків в межах встановленого ліміту. Крім того, позивач взагалі не звертався до Страхової компанії з цими вимогами, а тому звернення з ними до відповідача ОСОБА_3 в судовому порядку є передчасним. Дані обставини, на думку представника відповідача, є підставою для відмови в позові.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.04.2014 року о 07.40 годині на вул. Шосейна, в районі будинку № 125 в с. Підгороднє, Дніпропетровського району Дніпропетровської області ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, не переконавшись в безпечності маневру, виїхав на полосу попутного руху та допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних ушкоджень, а пасажир автомобіля ОСОБА_5 отримав легкі тілесні ушкодження (а.с.13).

Згідно з постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.08.2014 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3 (а.с.13).

Відповідно до висновку експерта № 184/14 від 25 серпня 2014 року вартість ремонту автомобіля НОМЕР_2, складається з: 5 314,61 грн. величина втрати товарної вартості автомобіля, 369,00 грн. вартість дефекації кузова автомобіля, 600,00 грн. вартість проведення автотаваривознавчої експертизи (а.с.14-29).

Суду надано копію поліса № АС/3570652 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, згідно з яким забезпечений транспортний засіб автомобіль НОМЕР_1, та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50 000,00 грн. (а.с.47).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з положеннями ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Пунктом 32.7 статті 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відповідно до пункту 8.6.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів.Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики).

Тобто величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюється як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ.

Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема, згідно з підпунктом "е" цього пункту величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується у разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо).

Отже, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли провадиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, що впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, стекол, шин, тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується.

Системний аналіз указаних положень законодавства, а також абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статті 1194 ЦК України, пункту 32.7 статті 32 Закону, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти таких висновків. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.

Методикою передбачено можливість і порядок обчислення показника втрати товарної вартості колісного транспортного засобу як складової загального розміру майнової шкоди, яка завдана власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП. Оскільки від сплати відповідного відшкодування законодавством звільнено страховика, то його згідно зі статтями 1166, 1187, 1194 ЦК України може бути стягнуто з особи, яка завдала шкоду.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, витрати позивача, повязані з проведенням експертизи, проведенням дефекації кузова автомобіля та матеріальні збитки за втрату товарної вартості автомобіля підлягають стягненню з особи, винної у вчиненні ДТП, тобто з відповідача і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування моральної шкоди, то в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.10, 60 ЦПК України, сторони по справі повинні доводити ті обставини, на які вони посилаються під час своїх вимог та заперечень.

Крім того, відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

П. 22. 3 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Обґрунтовуючи вимоги позову в частині відшкодування моральної шкоди, позивач посилався на те, що пошкодженням автомобіля йому спричинена моральна шкода, отже виходячи зі змісту ст. 23 ЦК України, вбачається, що позивач просив відшкодувати моральну шкоду, передбачену п. 3 названої статті, а тому на підставі п. 22.3 Закону відповідальність за такий вид моральної шкоди несе особа, яку визнано винною у ДТП, а не страховик чи МТСБУ.

Тобто, суд приходить до переконання, що моральна шкода підлягає стягненню з відповідача, оскільки сама по собі дорожньо-транспортна пригода та її наслідки призводить до душевних хвилювань.

Однак, суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи глибину душевних хвилювань та порушення нормального порядку життя позивача, керуючись вимогами розумності та справедливості вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму моральну шкоду у розмірі 2 000,00 грн.

Посилання позивача на той факт, що врезультаті ДТП були спричинені тілесні ушкодження його сину, а відтак і цим йому спричинена моральна шкода, приймаються судом до уваги, але, як було зазначено вище, п. 22. 3 ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу. В свою чергу, п.2 ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Тобто, у разі наявності та доведеності такої моральної шкоди, вона підлягає стягненню зі страховика, але позовних вимог про стягнення зі страховика моральної шкоди позивачем не заявлялося, як не надано позивачем доказів і того, що він звертався з цього приводу до Страхової компанії.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача ОСОБА_3слід стягнути на користь позивача 600,00 гривень (відшкодування вартості проведення експертного товарознавчого дослідження); 396,00 ( вартість дефекації кузову); 5 314,61 гривень (величина втрати товарної вартості автомобіля після пошкодження) та моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної в сумі та 2 000,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог, предявлених до ОСОБА_3 - відмовити.

В частині позовних вимог, предявлених до Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» - відмовити повністю.

Крім того, адвокатом ОСОБА_6 позивачу надавалась правова допомога, яка підлягає частковому відшкодуванню на підставі ст.ст.79,88 ЦПК України, Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, і з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 800,00 гривень.

Разом із тим, відповідно до вимог ЗУ "Про судовий збір" та ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суму судового збору в розмірі314,00 гривень.

Керуючись ст. ст. 23, 9931166, 1167, 1191,1194 ЦК України, 1, 2, 6, 22, 36 ЗУ "Про обов'язковестрахуванняцивільно-правовоївідповідальностівласниківназемнихтранспортнихзасобів", ст. ст.10, 59, 60, 88, 110, 209, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 600,00 гривень (відшкодування вартості проведення експертного товарознавчого дослідження); 396,00 ( вартість дефекації кузову); 5 314,61 гривень (величина втрати товарної вартості автомобіля після пошкодження).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної в сумі та 2 000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 314,00 гривень, витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 800,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог, предявлених до ОСОБА_3 відмовити.

В частині позовних вимог, предявлених до Приватного акціонерного товариства «Страхова група ТАС» - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Новомосковський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Березюк