Провадження № 2/521/4496/15
Іменем України
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Мирончук Н.В.,
при секретарі Варналій К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства СКБ «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 до Державного підприємства СКБ «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 31.03.2015 року відповідно до Наказу № 21-К, позивач був звільнений за власним бажанням з Державного підприємства «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія». Позивач просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3 031,34 гривень. Позивач вказує, що відповідач не провів із ним розрахунки по заробітній платі, які повинен був провести при звільнені 31.03.2015 року. Тому позивач звернувся з позовом за захистом своїх прав.
Позивач, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про слухання справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи двічі належним чином повідомлявся, причини неявки суду не повідомив.
У звязку з неявкою відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вивчивши надані до суду докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, на підставі всебічного, повного, об'єктивного і безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено, що позивач знаходився в трудових відносинах з відповідачем та, згідно Наказу № 21-К від 31.03.2015 року, ОСОБА_1 було звільнено з Державного підприємства «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія», за власним бажанням, за ст. 38 Кодексу законів про працю України. (а.с. 3).
Згідно зі статтею 47 Кодексу законів про працю, роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу.
Відповідно до Довідки відповідача № 144 від 25.06.2015 року, заборгованість позивачу по виплаті заробітної плати, станом на 31.03.2015р. складає 3031,34 грн.(а.с.4)
У відповідності зі ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором, власник або уповноважений ним орган, виплачує працівникові за виконану роботу.
В силу ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Проте, всупереч зазначеному законом, Відповідачем - ДП «СКБ «Молнія», не було виплачено ОСОБА_1 при його звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, що сторонами не заперечується.
Відповідно до ст. 117 КЗУпП, в разі невиплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум, у строки зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки, по день фактичного розрахунку.
Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що стягнення суми середньомісячного заробітку за затримку проведення розрахунку, відповідає фактичним обставинам справи.
Оскільки в судовому засіданні встановлено, що затримка розрахунку при звільненні позивача з роботи мала місце, враховуючи наведене, зібрані по справі докази та вищевказані норми цивільного законодавства дозволяють задовольнити позов щодо стягнення розміру суми середньомісячного заробітку за затримку проведення розрахунку.
Згідно п.п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року №100, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Таким чином, у судовому засіданні позов повністю знайшов свої докази і обґрунтування і тому підлягає задоволенню у повному обсязі.
Стосовно стягнення з відповідача судового збору, суд зазначає наступне.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову.
Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, в даному випадку судовий збір у сумі 243,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. 56 Конституції України, ст. ст. 116, 117 КЗУпП, ст. ст. 10, 11, 60, 62, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Державного підприємства СКБ «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задовольнити..
Стягнути з Державного підприємства «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» на користь держави державне мито в сумі 243,60 грн.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Мирончук Н.В.