Справа № 200/497/15-ц
провадження № 2/200/1153/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберової Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування вимог в позовній заяві посилається на те, що 18.08.2013 року вона позичила ОСОБА_2 грошову суму у розмірі 5 000,00 Євро строком до 18.03.2014 року, про що нею була складена розписка. З настанням дати повернення позичених коштів відповідач свої договірні зобов"язання не виконала, отримані в борг кошти не повернула, а 22.03.2014 року написала і дала їй розписку про повернення позичених коштів до 10.07.2014 року. Після цього відповідач ще надавала їй розписки про повернення позичених коштів від 12.07.2014 року строком повернення коштів до 05.09.2014 року та від 12.09.2014 року зі строком повернення заборгованості до 31.12.2014 року. Однак до цього часу відповідач гроші їй у вказаній сумі не повернула.

Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 5 000,00 Євро та суму процентів за період з 19.03.2014 року по 12.01.2015 року у розмірі 7214,00 грн., а також понесені витрати по справі.

В судове засідання позивач не з'явилася, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, в окремій заяві, наданій до суду, представник позивача просив розглянути справу у його відсутність та в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника відповідача вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно зі ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, 18.08.2013 року ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 в борг 5 000,00 Євро строком до 18 березня 2014 року, про що нею була складена розписка. Однак до вказаного строку сума боргу відповідачем не була повернута, а 22 березня 2014 року вона написала позивачці розписку про повернення вказаної суми боргу до 10 липня 2014 року. Не повернувши борг у вказаний строк, відповідач надала позивачу дві розписки про повернення зазначених коштів від 12.07.2014 року зі строком повернення до 05.09.2014 року та від 12.09.2014 року зі строком повернення коштів до 31 грудня 2014 року.

Разом з цим, встановлено, що у вказаний строк відповідачем борг у сумі 5000,00 Євро позивачці повернутий не був, тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У розписках наданих відповідачем від 18.09.2013 року, 22.03.2014 року, 12.07.2014 року, 12.09.2014 року розмір процентів не визначений, отже їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Сума процентів за період з 19.03.2014 року по 12.01.2015 року складає 7 528,00 грн., що підтверджується розрахунком, наданим позивачем, та не спростованим відповідачем. Разом з цим, з урахуванням меж позовних вимог, з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сума процентів у розмірі 7214,00 грн., як просить позивач до стягнення у позовній заяві.

Будь-яких доказів в спростування позовних вимог відповідачем суду не надано.

Зважаючи на положення ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в розмірі 1001 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 5 000,00 Євро.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок процентів в розмірі 7214,00 грн. та понесені витрати по справі в сумі 1001 грн. 80 коп., а всього 8215,80 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 дня з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Т.О. Кудрявцева