АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц /796/8661/2015 Головуючий в суді 1 інстанції - Цимбал І.К.
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Іноземної компанії зареєстрованої за законодавством республіки Беліз «ЕРТЕКС ЛТД», яка подана представником ОСКОЛКОВИМ Іваном Леонідовичем, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року про забезпечення позову та на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року про виправлення описки в ухвалі суду від 23.12.2014 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівська будівельно-інвестиційна компанія», Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародний авіаційний центр підготовки» про визнання правочинів недійсними,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного управління юстиції у м. Києві про визнання правочинів недійсними, скасування свідоцтв та рішень,

встановила:

В листопаді 2014 року позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Полісся», ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів», ТОВ «Чернігівська будівельно-інвестиційна компанія», ТОВ «Міжнародний авіаційний центр підготовки» про визнання правочинів недійсними.

У грудні 2014 року ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного управління юстиції у м. Києві про визнання правочинів недійсними, скасування свідоцтв та рішень.

Одночасно з зустрічною з позовною заявою представник ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» подав заяву про вжиття заходів забезпечення позову, а саме: накладення арешту на спірні нежитлові приміщення, право власності на які оспорюється. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що враховуючи характер позовних вимог, є підстави достовірно припустити, що в разі задоволення зустрічних позовних вимог виконання рішення суду може бути утруднено або виконати його буде неможливо.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на :

- нежиле приміщення № 1 (групи приміщень № 620) в літ. А, загальною площею 165,20 кв.м. - свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 24.04.2014 року, власник ОСОБА_5 ;

- нежитлове приміщення № 617, загальною площею 60 кв.м., свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_2 від 27.06.2014 року, власник ОСОБА_3 ;

- нежитлове приміщення № 618, загальною площею 72,60 кв.м., свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3 від 26.06.2014 року, власник ОСОБА_3;

- нежитлове приміщення № 619, загальною площею 53,30 кв.м., свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_4 від 26.06.2014 року, власник ОСОБА_3;

- нежитлове приміщення № 621 загальною площею 158, 10 кв.м., свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_5 від 27.06.2014 року, власник ОСОБА_3;

- нежитлове приміщення з № 1, № 2, № 3 (групи приміщень № 622) в літ. А загальною площею 59,90 кв.м., власник ОСОБА_4, договір про задоволення вимог іпотекодержателя № 2279 від 12.09.2014 року, укладений з ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Пономарьовою В.Ю.

22.01.2015 року представник ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» подала заяву про виправлення описки в ухвалі про вжиття заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що вказана ухвала не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не зазначені ідентифікаційні коди фізичних та юридичних осіб, а також відсутня адреса майна, на яке накладено арешт, у зв'язку з чим заявник просила викласти резолютивну частину ухвали у новій редакції, вказавши усі необхідні дані для виконання ухвали про забезпечення позову.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року заяву про виправлення описки задоволено.

Усунуто описки в резолютивній частині ухвали від 23 грудня 2014 року та викладено резолютивну частину ухвали у новій редакції, із зазначенням повної адреси нежитлових приміщень, на які накладено арешт: АДРЕСА_1; даних про правовстановлюючі документи, на підставі яких зареєстроване право власності позивачів; адреси місця проживання та реєстраційні номери облікових карток платників податків - ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Не погоджуючись з ухвалами, представник Іноземної компанії «Ертекс ЛТД» - Осколков І.Л. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 23.12.2014 року про вжиття заходів забезпечення позову та ухвалу суду від 09.02.2015 року про виправлення описки - у частині накладення арешту на нежитлові приміщення № 1, 2, 3 групи приміщень № 622 в літ. «А», за адресою АДРЕСА_1, та відмовити у задоволення заяви про забезпечення позову у цій частині, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Вказував, що Іноземна компанія «Ертекс ЛТД» («ЕRТЕХ LTD)» з 09.02.2015 року є іпотекодержателем нежитлових приміщень № 1, № 2, № 3 (групи приміщень № 622) в літ. «А» за адресою: АДРЕСА_1, приміщення № 622, загальною площею 59,9 кв.м. на підставі договору іпотеки від 09.02.2015 року.

Вказаним договором було забезпечено виконання зобов'язань, що виникло у ОСОБА_4 на підставі договору позики грошових коштів від 05.02.2015 року, укладеного з іноземною компанією «Ертекс ЛТД» («ЕRТЕХ LTD») у простій письмовій формі на суму 100 000 гривень. Строк виконання зобов'язань настав 15.02.2015 року, однак досі грошові кошти повернуті не були, при цьому ОСОБА_4 повідомив про неможливість повернення суми позики у зв'язку із матеріальними труднощами.

Вважає, що права іноземної компанії «Ертекс ЛТД» як іпотекодержателя за договором іпотеки від 09.02.2015 року грубо порушені, оскільки накладання арешту на майно, яке є забезпеченням наданої позики, може спричинити майнову шкоду скаржнику.

В судовому засіданні представники відповідача ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» вважали доводи апеляційної скарги безпідставними та просили залишити ухвали суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення 25.07.2015 року.

Інші сторони та їх представники в судове засідання також не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З виділених із цивільної справи матеріалів, вбачається, що 27.11.2014 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у даній справі.

Відповідно до змісту позовної заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, вони просять: визнати недійсним договір оренди нежилих приміщень в будинку АДРЕСА_1, укладений 01.03.2014 року між ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» і ТОВ «Чернігівська будівельно-інвестиційна компанія»; визнати недійсними договори суборенди нежилих приміщень від 07.03.2014 року та від 15.05.2014 року; усунути перешкоди власникам нежилих приміщень № 617-622 в будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у здійсненні ними права користування та розпоряджання своїм майном та стягнути з відповідачів на їх користь заподіяну матеріальну шкоду.

В позовній заяві позивачі посилались на те, що вони є власниками нежилих приміщень, а саме: ОСОБА_3 є власником нежитлових приміщень № 617, 618, 619, 621 по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтв про право власності від 26.06.2014 року та від 27.06.2014 року, виданих державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві; ОСОБА_4 є власником нежитлового приміщення № 622 за вказаною адресою на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 12.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Пономарьовою В.Ю.; ОСОБА_5 є власником нежитлового приміщення № 620 по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 24.04.2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві.

22.12.2014 року відповідач ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив:

- визнати недійсними договори дольової участі у будівництві житлового будинку на розі Харківського шосе та вул. Тростянецької в Дарницькому районі м. Києві, укладені з ОСОБА_5 25.12.2006 року та 07.04.2006 року; визнати незаконними та скасувати свідоцтва про право власності , видані ОСОБА_5 на нежитлові приміщення № 620 та № 622 по АДРЕСА_1.

- визнати недійсними договори дольової участі , укладені з ОСОБА_6 25.07.2005 року, 26.07.2005 року та 24.07.2005 року; визнати недійсними договори відступлення права вимоги від 25.09.2009 року на користь ОСОБА_3; визнати незаконними та скасувати свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме : на нежитлові приміщення № 617, 618, 619, 621 по АДРЕСА_1, видані ОСОБА_3

- визнати за ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» право власності на нежитлові приміщення № 617, 618, 619, 620, 621, 622 по АДРЕСА_1, а рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав власності на ці приміщення за ОСОБА_3 ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - скасувати;

- визнати недійсним договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений 12.09.2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Пономарьовою В.Ю.

Звертаючись із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежилі приміщення, представник ТОВ «Чернігівський завод по виробництву будівельних матеріалів» вказував, що підставами заявленого позову є ті обставини, що реєстрація права власності на спірні нежитлові приміщення здійснена незаконно, на підставі підроблених документів. Вважає, що ОСОБА_5, з метою перешкодити товариству відновити права на вказані нежитлові приміщення, уклав із ОСОБА_4 договір позики та надав у заставу нежитлове приміщення № 622, право власності на яке 12.09.2014 року було зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Також ОСОБА_5 передав в іпотеку приміщення № 620 шляхом укладення договору іпотеки з ТОВ «Каса народної допомоги», на забезпечення виконання кредитного договору. Представник ТОВ «ЧЗВБМ» також посилається на те, що ОСОБА_6 за допомогою ОСОБА_3 намагається вчинити такі самі дії з рештою приміщень, тобто передати їх в заставу для забезпечення виконання кредитних зобов'язань, що ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду.

При вирішенні даної заяви суд першої інстанції керувався положеннями ст. 151, 152, 153 ЦПК України та дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють припустити, що невжиття цих заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення зустрічних позовних вимог.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, право власності на які є предметом спору між сторонами, є співмірними із заявленими позовними вимогами. Оскільки майно може бути розтрачене чи відчужене до вирішення справи, що утруднить чи зробить неможливим виконання судового рішення, то судом зроблено обґрунтований висновок про необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги іноземної компанії «Ертекс ЛТД», яка не є стороною у справі, про те, що її право порушено накладенням арешту на нежитлове приміщення № 622 по АДРЕСА_1, що було передано в іпотеку за договором іпотеки від 09.02.2015 року, - колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки правовідносини між ОСОБА_4, який є власником спірного нежитлового приміщення, та іноземною компанією «Ертекс ЛТД» за договором іпотеки виникли, відповідно до наданої копії договору, 09 лютого 2015 року. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана ухвала була постановлена судом в судовому засіданні за участю представника позивачів 23 грудня 2014 року, тобто до передачі ОСОБА_4 в іпотеку спірного нежитлового приміщення. Таким чином, станом на час постановлення оскаржуваної ухвали від 23.12.2014 року іноземна компанія «Ертекс ЛТД» не була іпотекодержателем спірних приміщень, а тому її права та інтереси порушені не були.

Посилання апелянта на те, що накладення арешту на майно, яке є забезпеченням наданої позики, може спричинити майнову шкоду іноземній компанії «Ертекс ЛТД», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки у разі наявності пріоритету права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, що встановлений Цивільним кодексом України та Законом України «Про іпотеку», спори з даного приводу розглядаються судом в порядку позовного провадження.

Обґрунтованих доводів щодо незаконності чи необґрунтованості ухвали суду від 09.02.2015 року про виправлення описки в ухвалі від 23.12.2014 року про забезпечення позову - апеляційна скарга не містить, обов'язкових підстав для скасування зазначеної ухвали колегією суддів не встановлено.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвали суду від 23.12.2014 року про забезпечення позову та від 09.02.2015 року про виправлення описки постановлені з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстав для скасування ухвал не вбачається, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Іноземної компанії зареєстрованої за законодавством республіки Беліз «ЕРТЕКС ЛТД» - відхилити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року про виправлення описки - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: