Справа № 404/138/15-ц
Номер провадження 2/404/1060/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

при секретарі Гусак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом в.о. прокурора м. Кіровограда, до Кіровоградської міської ради, ОСОБА_1, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, про визнання недійсним рішення, державних актів та зобовязання повернути земельну ділянку,-

В С Т А Н О В И В :

В.о. прокурора м. Кіровограда звернувсь до суду з позовом, в якому позовні вимоги викладені наступним чином: визнати недійсним рішення Кіровоградської міської ради № 1525 від 06.11.2008 року; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 424575, виданий 18.02.2009 року ОСОБА_1, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 01 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 424576, виданий18.02.2009 року ОСОБА_1, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02; зобовязати ОСОБА_1 повернути Кіровоградській міській раді земельну ділянку площею 1000,00 кв.м. з кадастровим номером :06:047:0089 та земельну ділянку площею 1200,00 кв.м. з кадастровим номером :06:047:0088, шляхом складання акту прийняття-передачі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Кіровоградської міської ради від 16.11.2008 року № 1525 затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2200,00 кв.м. по пров. Виноградному в м. Кіровограді для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) і для ведення садівництва та акт визначення розміру збитків для відшкодування власникам землі та землекористувачам повязаних з вилученням земельної ділянки. Крім того, вищевказаним рішенням передано ОСОБА_1 у власність земельні ділянки по пров. Виноградному площею 1000,00 кв.м. (землі одно- та двоповерхової житлової забудови) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови та площею 1200,00 кв.м. (рілля) для ведення садівництва за рахунок земель сільськогосподарського призначення, що перебувають у запасі. На підставі вищевказаного рішення, відповідач отримала державні акти на право власності на земельні ділянки. Проте, прокурор стверджує, що рішення Кіровоградської міської ради від 16.11.2008 року № 1525 є недійсним, оскільки Генеральним планом м. Кіровограда, що затверджений рішенням Кіровоградської міської ради від 12.09.2000 року № 627, землі в районі провулку Виноградному в м. Кіровограді, в тому числі спірні земельні ділянки, віднесено до території зелених насаджень загального користування. Зміни до містобудівної документації (Генерального плану м. Кіровограда) стосовно вищевказаних земельних ділянок не вносились. Таким чином, земельні ділянки в районі пров. Виноградному в м. Кіровограді, що передані у власність ОСОБА_1, відносяться до земель загального користування населеного пункту, а тому не можуть бути передані у приватну власність. Наведене на думку прокурора вказує на відсутність у Кіровоградської міської ради достатніх підстав та не додержання вимог чинного законодавства України при прийнятті відповідного рішення та відповідно, на відсутність підстав для оформлення державних актів на вказані земельні ділянки.

Прокурор м. Кіровограда в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що на замовлення ОСОБА_1, з метою внесення змін до Генерального плану м. Кіровограда, було розроблено містобудівне обґрунтування внесення змін до містобудівної документації стосовно земельних ділянок, що є предметом спору. Отже, саме майбутнім власником земельної ділянки робилися спроби зміни функціонального призначення земельних ділянок з метою узаконення їх відведення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення садівництва. Крім того, прокурор зазначив, що передача спірних земельних ділянок у приватну власність призвела до скорочення озеленених територій та територій, на яких можливий активний відпочинок мешканців міста, що свідчить про порушення прав жителів територіальної громади міста на користування такими територіями, а також спричиняє погіршення санітарно-гігієнічних, рекреаційних та спортивно-оздоровчих умов життя громадян, фізичного та естетичного виховання дітей та молоді.

Представник відповідача, Кіровоградської міської ради, в судовому засіданні 19.02.2015 року конкретної правової позиції щодо позовних вимог не висловив. В судові засідання, призначені на 23.02.2015 року, 23.03.2015 року, 20.04.2015 року, 13.05.2015 року, 19.06.2015 року, 10.07.2015 року та 13.07.2015 року, представник відповідача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про наступний розгляд справи (т. 1, а.с. 180), повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 1, а.с. 201, 245) та розписка (т. 2, а.с. 121). Представник Кіровоградської міської ради подав до суду заяву (вх. № 6112 від 23.02.2015 року) про розгляд справи без його участі, а також письмові пояснення (т. 1, а.с. 150-152), в яких зазначено, що зелені насадження загального користування відносяться до земель рекреаційного призначення та останні (межі їх території, місце розташування і розміри таких земельних ділянок) повинні встановлюватись (визначатися) проектами землеустрою з організації та встановлення меж території рекреаційного призначення за рішенням відповідних сільських, селищних міських рад. В свою чергу, Кіровоградською міською радою не приймалось рішення та не затверджувався проект землеустрою з організації та встановлення меж території рекреаційного призначення по пров. Виноградному. Генеральний план міста Кіровограда, який затверджений рішенням Кіровоградської міської ради від 12.09.2000 року № 627 не віднесений чинним законодавством до документів, який би встановлював (визначав): правовий режим та режим використання й охорони земельних ділянок в т.ч. рекреаційного призначення; межі, місце розташування і розміри земельних ділянок в т.ч. рекреаційного призначення. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить винести законне та обєктивне рішення з урахуванням обставин, встановлених при розгляді даної справи.

Представник відповідача, ОСОБА_1, в судовому засіданні 19.02.2015 року, 23.02.2015 року, 23.03.2015 року, 20.04.2015 року, 13.05.2015 року, 19.06.2015 року, 10.07.2015 року та 13.07.2015 року проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні позову, про що надав суду письмові заперечення (вх. № 5756 від 19.02.2015 року, т. 1, а.с. 153-165, 181-191). В обґрунтування заперечень зазначено, що спірні земельні ділянки отримані у власність ОСОБА_1 законно та у відповідності до вимог чинного законодавства. Позивачем в обґрунтуванні позовних вимог, без належного посилання на достовірні докази, зроблено помилкові висновки щодо незаконності рішення Кіровоградської міської ради та передачі ОСОБА_1 у власність земельних ділянок по пров. Виноградному в м. Кіровограді.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.03.2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, ОСОБА_2 (т. 1, а.с. 233).

Представник третьої особи, ОСОБА_2 в судовому засіданні 20.04.2015 року, 13.05.2015 року, 10.07.2015 року та 13.07.2015 року проти задоволення позовних вимог заперечив в повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні, про що надав відповідні письмові пояснення. Зі змісту пояснень вбачається, що спірні земельні ділянки на даний час, на підставі договорів купівлі-продажу, належать на праві власності ОСОБА_2, а тому рішення в справі безпосередньо може вплинути на її права та обовязки. ОСОБА_2 не може відповідати власним майном за дії чи бездіяльність інших осіб. Майнові права третьої особи як громадянина України гарантуються положеннями Конституції України. Своє право ОСОБА_2 реалізувала виключно та відповідно до закону з дотриманням всіх законних вимог, а тому вона не може бути обмеженою в своїх конституційних правах. Договори купівлі-продажу земельних ділянок дійсні та ніким не оспорені. ОСОБА_2 як добросовісний набувач не знала та не могла знати про будь-які обмеження в правах ОСОБА_1 щодо продажу вказаного майна та набуття нею права власності, а тому третя особа вважає, що ОСОБА_1 мала всі необхідні права цивільної дієздатності щодо вчинення вказаного правочину (т. 2, а.с. 4-7).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора м. Кіровограда, представників відповідачів та третьої особи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне.

Згідно витягу із рішення № 1596 від 08.12.2005 року сімнадцятої сесії четвертого скликання Кіровоградської міської ради «Про регулювання земельних відносин» погоджено місце розташування та надано згоду на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в районі Лелеківки (пров. Виноградний) за рахунок земель інші відкриті землі, зокрема: ОСОБА_1 площею 0,22 га (в тому числі по угіддях: 0,22 га інші відкриті землі), з них площею 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 0,12 га для ведення садівництва (т. 1, а.с. 48, 138).

Проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва за адресою: м. Кіровоград, пров. Виноградний, відповідно до статей 123, 124 Земельного кодексу України, статей 5, 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено відвести ОСОБА_1 у власність земельну ділянку 0,22 га, з них 0,1 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 0,12 га для ведення садівництва за рахунок земель запасу (т. 1, а.с. 41-62).

Висновком Кіровоградського міського управління земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах № 1408 від 27.04.2006 року (т. 1, а.с. 51), висновком Державного управління екології та природних ресурсів в Кіровоградській області № 324 від 19.04.2006 року (т. 1, а.с. 52), висновком Державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 438/03-1 від 21.04.2006 року (т. 1, а.с. 53), висновком Управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин № 1984 від 28.04.2006 року (т. 1, а.с. 54) та Відділом охорони культурної спадщини, туризму і культури Управлінням культури і туризму за № 3-1019 від 13.04.2006 року (т. 1, а.с. 55), розглянувши проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки ОСОБА_1 та погоджено його. На вказаній земельній ділянці наявні такі обмеження: використовувати земельну ділянку за визначеним цільовим призначенням; складання планово-картографічного матеріалу про відновлення, встановлення та погодження зовнішніх меж земельної ділянки; умови додержання природоохоронних вимог; утримання прилеглої території в належному санітарному стані

Рішенням одинадцятої сесії пятого скликання Кіровоградської міської ради № 1525 від 06.11.2008 року затверджено містобудівне обґрунтування внесення змін до містобудівної документації (Генерального план м. Кіровограда), зміни функціонального та цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та ведення садівництва. Затверджено ОСОБА_1 проект землеустрою. Передано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку по пров. Виноградному загальною площею 2200,00 кв.м., з них 1000,00 кв.м. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по угіддях: одно- та двоповерхової житлової забудови за рахунок земель житлової та громадської забудови; 1200,00 кв.м. для ведення садівництва , по угіддях: садів за рахунок земель сільськогосподарського призначення (т. 1, а.с. 121, 137).

Комунальним підприємством «Кіровоградський земельно кадастровий центр» передано під охорону та зберігання ОСОБА_1 межові знаки в кількості 4 штук, які встановлені на межі земельної ділянки площею 0,22 га, про що свідчить акт передачі межових знаків від 26.11.2008 року (т. 1, а.с. 122).

На підставі рішення сесії Кіровоградської міської ради № 1525 від 06.11.2008 року ОСОБА_1 видано державні акти на право власності на земельну ділянку, а саме: державний акт, серії ЯЗ № 424575 від 18.02.2009 року на право власності на земельну ділянку, площею 1200,00 кв.м., яка розташована за адресою: м. Кіровоград, пров. Виноградний, цільове призначення якої для ведення садівництва, кадастровий номер земельної ділянки: :06:047:0088 (т. 1, а.с. 9) та державний акт, серії ЯЗ № 424576 від 18.02.2009 року на право власності на земельну ділянку, площею 1000,00 кв.м., яка розташована за адресою: м. Кіровоград, пров. Виноградний, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки: :06:047:0089 (т. 1, а.с. 10).

За інформацією Управління містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради № 3750 від 30.12.2014 року, відповідно до Генерального плану м. Кіровограда (т. 1, а.с. 12) затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 12.09.2000 року № 627) земельна ділянка, розташована в районі пров. Виноградного відноситься до території зелених насаджень загального користування (т. 1, а.с. 11).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

В звязку з чим, для визначення цільового призначення земельної ділянки необхідно в першу чергу документацію із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель, авторського нагляду за виконанням проектів тощо.

Статтею 2 вищевказаного Закону визначено, що землеустрій зокрема забезпечує: реалізацію державної політики щодо використання та охорони земель; наукове обґрунтування розподілу земель за цільовим призначенням з урахуванням державних; встановлення особливого режиму та умов використання й охорони земель; встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів; прогнозування, планування і організацію раціонального використання та охорони земель на національному, регіональному, локальному і господарському рівнях.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок належать до видів документації із землеустрою, визначених статтею 25 Закону України «Про землеустрій».

Генеральний план в переліку документів із землеустрою не зазначений, а тому він не являється документацією із землеустрою якою регулюється встановлення і закріплення на місцевості меж територій природно заповідного фонду, оздоровчого, рекреаційного та іншого природоохоронного призначення.

Таким чином, цільове призначення земельних ділянок визначається документацією із землеустрою. З матеріалів справи вбачається, що документацією із землеустрою на земельні ділянки по пров. Виноградному в м. Кіровограді, які відведені ОСОБА_1 у власність, визначено цільове призначення земель, а саме: для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення садівництва (т. 1, а.с. 9, 10).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про основи містобудування» до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать зокрема: визначення території для містобудівних потреб згідно з рішенням відповідної ради; надання відповідно до закону містобудівних умов і обмежень забудови земельних ділянок; забезпечення в установленому законодавством порядку розробки і подання на затвердження відповідних рад місцевих містобудівних програм, генеральних планів, детальних планів, планів червоних ліній.

Аналізуючи рішення Кіровоградської міської ради № 1596 від 08.12.2005 року можна зробити висновок, щодо затвердження проекту землеустрою, спірні земельні ділянки були визначені як інші відкриті землі, тобто землі щодо яких не визначено цільове призначення та відсутні будь-які обмеження щодо користування, а тому режиму охорони даних земель не було визначено.

На запит в.о. прокурора м. Кіровограда Управлінням містобудування та архітектури Кіровоградської міської ради повідомлено, що до Генерального плану м. Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 12.09.2000 року № 627, в період з 2008 по 2015 роки зміни не вносились (т. 1, а.с. 195).

Положеннями статті 1 Закону України «Про планування і забудову території» визначено, що генеральний план населеного пункту - містобудівна документація, яка визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту.

Детальний план території - містобудівна документація, що визначає зонування територій, розташування червоних ліній, інших ліній регулювання забудови, зон, у яких встановлюються планувальні обмеження, розміщення та функціональне призначення об'єктів містобудування, види забудови для окремих районів, мікрорайонів, кварталів та районів реконструкції існуючої забудови населених пунктів.

Статтею 12 Закону України «Про планування і забудову території» встановлено, що відповідно до генеральних планів населених пунктів сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, а також Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами зокрема організують розроблення та затвердження місцевих правил забудови, детальних планів території, планів червоних ліній, іншої містобудівної документації та проектів.

Згідно статті 13 Закону України «Про планування і забудову території» детальний план території розробляється згідно з генеральним планом населеного пункту та визначає: розташування червоних ліній, ліній регулювання забудови; розташування окремих земельних ділянок та об'єктів містобудування, вулиць, проїздів, пішохідних зон, щільність, поверховість, інші параметри забудови, містобудівні умови і обмеження забудови земельних ділянок; розташування інженерно-транспортної інфраструктури; принципи формування архітектурно-просторової композиції забудови; інші вимоги, визначені державними будівельними нормами

Спеціально уповноважені органи з питань містобудування та архітектури відповідно до детального плану території подають висновки і пропозиції сільським, селищним, міським радам та їх виконавчим органам, Київській і Севастопольській міським державним адміністраціям для наступного прийняття рішень у межах повноважень, визначених законом, щодо вибору, вилучення (викупу), надання у власність або користування (оренду) земельних ділянок.

З вищевикладеного вбачається, що під час вибору земельної ділянки та надання її у власність спеціально уповноважений орган з питань містобудування та архітектури керується не Генеральним планом, а Детальним планом території.

За інформацією Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 2921/22-05-24 від 05.05.2015 року рішення щодо розроблення та затвердження детального плану території м. Кіровограда Кіровоградською міською радою не приймалися. Порядок розроблення та затвердження детального плану визначаються, зокрема, статтею 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Питання розмежування територій зелених насаджень загального користування регулюється детальним планом території (який на даний час не розроблений) та Планом зонування території м. Кіровограда, затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради № 2456 від 17.09.2013 року. Відповідно до статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення (т. 2, а.с. 28).

За статтею 14 Закону України «Про планування і забудову території» планом червоних ліній відповідно до генерального плану населеного пункту, детального плану, даних Державного земельного кадастру, містобудівного кадастру населеного пункту визначається розташування червоних ліній.

Відповідно до планів червоних ліній сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи в межах повноважень, визначених законом, а також Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у разі делегування їм таких повноважень: встановлюють межі земель загального користування населених пунктів; вирішують питання вибору, вилучення (викупу), надання у власність або користування (оренду) земельних ділянок, встановлюють на відповідній території єдині умови та обмеження використання земель, визначених для містобудівних потреб; визначають технічні умови для розміщення та утримання інженерно-транспортної інфраструктури.

За приписом пункту 5 частини 1 статті 30-2 Закону України «Про планування і забудову території» громадському обговоренню підлягають розроблені та погоджені в установленому законодавством порядку проекти місцевих правил забудови та проекти містобудівної документації, які пройшли в установленому законодавством порядку державну експертизу, а саме: містобудівного обґрунтування розміщення об'єктів містобудування.

Частиною 4 статті 30-2 вищевказаного Закону визначено, що проектування і будівництво окремих будівель і споруд, не передбачених чинним генеральним планом (для малих і середніх населених пунктів), детальним планом території (для великих, більших і найбільших населених пунктів), не допускається і не виноситься на обговорення.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку розроблення проектів землеустрою з організації та встановлення меж територій природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1094 замовником проекту землеустрою може бути сільська, селищна, міська рада, обласна, районна, Київська або Севастопольська міська держадміністрація, землевласник або землекористувач, інша особа відповідно до закону. У разі прийняття судом рішення про розроблення проекту землеустрою його замовником є фізична або юридична особа, на користь якої прийнято рішення. Проект землеустрою розробляється відповідно до завдання, затвердженого замовником, яке є невід'ємною частиною договору про розроблення проекту землеустрою.

Тому прокуратурою Кіровоградської області до Кіровоградського окружного адміністративного суду подано позову заяву щодо визнання неправомірною бездіяльності Кіровоградської міської ради в частині забезпечення розробки документації із землеустрою щодо організації і встановлення меж ландшафтного заказника місцевого значення «зеленого соснового масиву в районі вул. Лісопаркова» (т. 2, а.с. 29-31)

Таким чином, у звязку з не прийняттям Детального плану території та не визначенням червоних ліній (які є підставою для розмежування земель загального користування), земельні ділянки по пров. Виноградному в м. Кіровограді являлися відкритими землями та законно були відведеними у власність ОСОБА_1, а також, враховуючи, що територія пров. Виноградного в м. Кіровограді не визначена як зелені насадження загального користування суд приходить до висновку, що рішення Кіровоградської міської ради № 1525 від 06.11.2008 року приймалось відповідно до вимог чинного законодавства.

Крім того слід зазначити, що прокурор м. Кіровограда в обґрунтування позовних вимог щодо вимог до відповідача ОСОБА_1 не посилався на положення норм земельного законодавства України, якими визначений порядок та підстави примусового припинення права власності на земельну ділянку. Так, підстави та порядок примусового припинення права власності на земельну ділянку з 1 січня 2002 року визначені в главі 22 Земельного кодексу України 2001 року. Ці норми передбачають підстави припинення прав (права власності та права користування) на земельні ділянки як у добровільному, так і примусовому порядку, з обєктивних і субєктивних причин, а також за наявності та за відсутності вини власників і землекористувачів.

Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений у статті 140 Земельного кодексу України 2001 року і є вичерпним: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про припинення права власності на земельну ділянку чи право користування нею лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140-149 Земельного кодексу України. Аналіз статті 140 Земельного кодексу України дає підстави для висновку про те, що зазначена норма підлягає застосуванню тільки до тих правовідносин, коли право власності на земельну ділянку набуто особою правомірно із передбачених законом підстав та у передбаченому законом порядку.

Такий висновок узгоджується з іншими правовими нормами.

Особливість набуття права на земельні ділянки полягає в наявності чітко визначеної в законодавстві процедури, за якою в субєктів виникають повноваження щодо володіння, користування й розпорядження земельною ділянкою.

Таке набуття права на земельні ділянки передбачає обовязкове прийняття уповноваженим органом держави (органом влади чи органом місцевого самоврядування) відповідного рішення, яке є обовязковою юридичною підставою для подальшого укладення договору на відчуження земельної ділянки та юридичного оформлення на неї відповідних прав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 повністю дотримана процедура набуття права на земельну ділянку (т. 1, а.с. 41-131), а органом місцевого самоврядування рішення про припинення права власності на земельну ділянку не приймалось.

Щодо позовної вимоги про визнання недійсними державних актів на право власності на спірні земельні ділянки, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Оскільки державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, повязаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Таким чином, у разі встановлення судом неправомірного отримання особою земельної ділянки або отримання її з непередбачених законом підстав особа не набуває права власності на неї, а тому ненабуте право власності не може бути припинено відповідно до статті 140 земельного кодексу України 2001 року.

Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 140 Земельного кодексу України 2001 року висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 червня 2013 року № 6-57цс13, яка відповідно до частини першої статті 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Отже, відповідно до статей 16 Цивільного кодексу України, 152 Земельного кодексу України 2001 року способами захисту цивільних прав, у тому числі у сфері земельних правовідносин, є як примусове припинення прав на земельну ділянку (статті 140, 143-146 Земельного кодексу України 2001 року), так і визнання недійсними угод (стаття 152 Земельного кодексу України 2001 року, стаття 215 Цивільного кодексу України) із застосуванням реституції або віндикації у разі витребування земельної ділянки (статті 387, 388 Цивільного кодексу України), а також визнання недійсним акта органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування та державного акта на право власності на земельну ділянку, виданих на підставі незаконних рішень.

Таким чином, передбачені статтями 140-149 Земельного кодексу України 2001 року та статтею 152 Земельного кодексу України 2001 року, статтями 215, 216, 387, 388 Цивільного кодексу України способи захисту прав є різними за своєю суттю й характером, а тому їх обовязкове одночасне застосування законом не передбачено.

Тобто даний спір не може бути вирішено у спосіб, обраний прокурором одночасно.

Крім того, відповідачем заявлено про сплив позовної давності. Між тим, прокурор стверджує, що про незаконність спірного рішення йому стало відомо лише 29.12.2014 року, коли на його адресу надійшли матеріали ЖЕО № 39267 від 26.12.2014 року за фактом проведення земельних робіт в районі вул. Московській в м. Кіровограді, а тому строк позовної давності ним не пропущено.

Проте, і стаття 261 Цивільного кодексу України визначає, що початком перебігу строку є день, коли особа довідалась або повинна була (могла) довідатися про порушення свого права.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти.

За змістом статті 261 Цивільного кодексу України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

При цьому норма частини першої статті 261 Цивільного кодексу України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх субєктивних прав, відтак обовязок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Оскільки позивач, як юридична особа, набуває та здійснює свої права і обовязки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноважень яких належав контроль у сфері земельних відносин.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України в постанові від 29.10.2014 року № 6-152цс14.

Однак, в звязку з тим, що відповідачем та третьою особою не надано достатніх доказів щодо пропущення прокурором строку позовної давності, в суду відсутні законні підстави для застосування наслідків їх пропуску.

Також під час розгляду справи встановлено, що на даний час власником спірних земельних ділянок є третя особа ОСОБА_2, про що свідчать витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 32315891 від 16.01.2015 року та № 32314764 від 16.01.2015 року, наданого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 231, 232; т. 2, а.с. 8-9).

У відповідності до вимог статті Цивільного процесуального кодексу України право вибору особи, яка має відповідати за позовом належить виключно позивачеві, при цьому, суд позбавлений можливості самостійно проводити заміну неналежного відповідача чи залучати співвідповідача до участі у справі. Прокурором відповідне клопотання не подано. Тобто, позовні вимоги про визнання недійсними державних актів на право власності спірних земельних ділянок та їх повернення Кіровоградській міській раді звернуті до неналежного відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах закону, а тому не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами статті 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись Законом України «Про планування і забудову території»; Законом України «Про основи містобудування»; Законом України «Про землеустрій»; Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.ст. 22, 140-149, 152 Земельного кодексу України; ст.ст. 16, 215, 216, 261, 387, 388 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда