Справа № 629/799/16-ц
№ провадження 6/629/25/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Шевцова О.А.,

секретаря судового засідання Торенко Ю.П.,

розглянувши матеріали подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

До Лозівського міськрайонного суду Харківської області звернувся з поданням державний виконавець відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2.

Подання обґрунтоване тим, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області (далі ВДВС Лозівського МУЮ Харківської області) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження ВП № 31370613 від 27.01.2012 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.10.2011 року.

До теперішнього часу борг, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій не сплачені.

Державний виконавець з посиланням на норми Закону України «Про прядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України», Закону України «Про державну прикордонну службу України», Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 Цивільного процесуального Кодексу України, просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобовязань за виконавчим документом.

У судовому засіданні державний виконавець підтримав подання, наполягав на його задоволенні, з підстав, які зазначені у поданні.

Суд, дослідивши подання та додані до нього матеріали, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», статтею 6 якого встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Статтею 11 п. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З урахуванням положень вищенаведених нормативних актів, право громадянина України на виїзд за межі України може бути обмежене за поданням державного виконавця, у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням.

Дослідженням доказів, які надані суду державним виконавцем, встановлено, що на підставі виконавчого листа Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.12.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.10.2011 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.01.2012 року (ВП № 31370613).

Судом досліджені копії відповідей на запити державного виконавця до установ і організацій, уповноважених здійснювати реєстрацію права власності на окремі види майна, з яких вбачається, що інформація щодо реєстрації нерухомого майна за ОСОБА_2 відсутня. На запит до УПФУ в Лозівському районі Харківської області повідомлено, що серед осіб-боржників, які отримують пенсії, відносно ОСОБА_2 інформацію не знайдено. Згідно відповіді з бази даних «АМТ» зареєстрованих за боржником транспортних засобів не знайдено. Згідно даних Державної податкової служби України, відомості про суми нарахованого (сплаченого) доходу податковим агентом та утриманих з них податку, а також про здійснення підприємницької діяльності боржником, відсутні.

Оскільки тимчасове обмеження права виїзду може застосовуватися за поданням державного виконавця у разі ухилення боржника від виконання рішення, суд вважає, що державним виконавцем повинні бути надані суду докази, які свідчать про свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання обовязків по виплаті аліментів за рішенням суду. Але з наданих суду доказів не вбачається, що боржник обізнаний про наявність виконавчого провадження, відсутні докази отримання ним копії постанови про відкриття виконавчого провадження, здійснення викликів боржника державним виконавцем, а також, що боржник своїми свідомими діяннями чи бездіяльністю ухиляється від виконання зобовязань за рішенням суду. Доводи, які свідчать про ухилення від виконання боржником рішення відсутні і у самому поданні державного виконавця щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

З урахуванням того, що законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, суд не вбачає підстав для тимчасового обмеження ОСОБА_2 у її конституційному праві на виїзд за межі України.

На підставі ст. 33 Конституції України,ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 313 Цивільного кодексу України, п. 18 ст. 11Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів, з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.А. Шевцов