У х в а л а

09 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до зборів власників приватного підприємства «Екобескид» ОСОБА_5, приватного підприємства «Екобескид» про визнання незаконним звільнення за прогул, скасування наказу, зобов'язання змінити формулювання причини звільнення, стягнення вихідної допомоги, проведення повного остаточного розрахунку та відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами приватного підприємства «Екобескид» та голови зборів власників приватного підприємства «Екобескид» ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним вище позовом, у якому з урахуванням уточнень просив визнати незаконним його звільнення за прогул без поважних причин та скасувати наказ від 12 листопада 2014 року № 26, зобов'язати збори учасників ПП «Екобескид» змінити формулювання причини звільнення, а саме: запис в трудовій книжці від 12 листопада 2014 року № 26 «звільнений за прогул без поважних причин у відповідності до п.4 ч. І ст. 40 КЗпП України» замінити на «звільнений за власним бажанням у зв'язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства у відповідності до ч. 3 ст.38 КЗпП України», стягнути з приватного підприємства «Екобексид» (далі - ПП «Екобескид») 4 500 грн компенсації в розмірі тримісячного середнього заробітку у зв'язку з порушенням трудового законодавства у відповідності до ст. 44 КЗпП України; 7 200 грн ненарахованої і невиплаченої зарплати за січень - листопад 2014 року, 1 039 грн компенсації за невикористані відпустки, 3 583 грн 50 коп. за роботу у вихідні дні, 2 432 грн - за затримку проведення остаточного розрахунку, 5 тис. грн на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, 9 тис. грн витрат на правову допомогу.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що з 14 травня 2012 року між ним та ПП «Екобексид» укладено безстроковий трудовий договір. За попередньою домовленістю з власником підприємства ОСОБА_5 було визначено, що щомісячна заробітна плата у нього складатиме 5 тис. грн щомісячно, при цьому 1 500 грн він отримуватиме в бухгалтерії підприємства, а 3 500 грн - у бухгалтерії за місцем знаходження офісу власника підприємства ОСОБА_5 по АДРЕСА_1. Зазначав, що до грудня 2013 року всі умови щодо оплати праці виконувались у повному обсязі. На початку 2014 року бухгалтер ПП «Екобексид» як оплату праці почала виплачувати йому по 700 грн щомісячно, мотивуючи тим, що це вказівка власника підприємства, а іншу частину зарплати нібито буде доплачувати сам ОСОБА_5 Він (позивач) не погодився на таку систему оплати праці і неодноразово попереджав про свою незгоду. 28 жовтня 2014 року він подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням з підстав, передбачених п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв'язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства. Всупереч вимогам чинного законодавства власник ПП «Екобексид» ОСОБА_5 вимагав від нього відпрацювати ще два тижні і 12 листопада 2014 року згідно з наказом № 26 його було звільнено з роботи за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ч. І ст.40 КЗпП України.

Ураховуючи наведене, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 17 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано незаконним звільнення за прогул без поважних причин з посади директора ПП «Екобексид» ОСОБА_4 Скасовано наказ від 12 листопада 2014 року № 26 про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ПП «Екобексид». Змінено формулювання причини звільнення ОСОБА_4 з посади директора ПП «Екобексид» із звільнення за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ч. І ст. 40 КЗпП України на звільнення за власним бажанням у зв'язку з порушенням роботодавцем трудового законодавства відповідно до ч. 3 ст.38 КЗпП України з 12 листопада 2014 року. Зобов'язано ПП «Екобексид» внести відповідні записи до трудової книжки ОСОБА_4 Стягнуто з ПП «Екобексид» на користь ОСОБА_4 тримісячний середній заробіток у зв'язку з припиненням трудового договору з підстав порушення власником законодавства про працю, що становить 2 439 грн. Вказана сума визначена без врахування податків і обов'язкових платежів. Стягнути з ПП «Екобексид» на користь ОСОБА_4 1 тис. грн моральної шкоди. Стягнуто з ПП «Екобексид» на користь ОСОБА_4 9 тис. грн за правову допомогу. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційних скаргах ПП «Екобескид» та голова зборів власників приватного підприємства «Екобескид» ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення місцевого суду.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку, що порушення судом норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до зборів власників приватного підприємства «Екобескид» ОСОБА_5, приватного підприємства «Екобескид» про визнання незаконним звільнення за прогул, скасування наказу, зобов'язання змінити формулювання причини звільнення, стягнення вихідної допомоги, проведення повного остаточного розрахунку та відшкодування моральної шкоди призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик