УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом» ОСОБА_4 до Державного підприємства «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, мотивуючи його тим, що з грудня 1990 року працював в Долинській державній сортодослідній станції на посаді директора за контрактом від 21 січня 2015 року № 115. Додатковою угодою від 02 січня 2007 року до контракту були внесені зміни, відповідно до яких термін дії контракту подовжено до 02 січня 2013 року.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2013 року стягнуто з ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на його користь заробітну плату за 21 робочий день з 04 грудня 2012 року в межах строку визначеного контрактом по 02 січня 2013 року в розмірі 6 260 грн 10 коп. При звільненні заробітна плата йому не виплачена.

Просив стягнути з відповідача, яке є правонаступником Долинської державної сортодослідної станції, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 94 767 грн 18 коп., моральну шкоду в сумі 50 тис. грн та витрати на правову допомогу в сумі 5 тис. грн.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 лютого 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року рішення місцевого суду скасовано, ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на користь позивача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні в сумі 12 500 грн, на відшкодування моральної шкоди 500 грн, витрат на правову допомогу 1 тис. грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 лютого 2015 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року, ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що за своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

В пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» <nau://ukr99> роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st117>.

Факт невиплати в день звільнення належних позивачу сум встановлено судовим рішенням, провести розрахунок повинна була Долинська державна сортодослідна станція (голова комісії з ліквідації).

Оскільки 03 квітня 2013 року припинена реєстрація юридичної особи Долинської державної сортодослідної станції в зв'язку з реорганізацією, а її правонаступником є відповідач, то він і повинен нести відповідальність, передбачену ст.117 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st117>.

Таким чином, висновок про відсутність вини відповідача у затримці розрахунку при звільненні є безпідставним та суперечить правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-76цс 14, в постанові Верховного Суду України від 03 липня 2013 року у справі № 6-64цс13, в постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 року у справі № 6-39цс11, від 21 листопада 2011 року у справі № 6-60цс11.

У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Правова позиція щодо визначення розміру відшкодування за час затримки розрахунку на засадах співмірності в разі часткового задоволення позову при наявності спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні викладена в постановах Верховного Суду України від 27 березня 2013 року у справі № 6-15цс13 та від 20 листопада 2013 року у справі № 6-114цс13, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st360-7>, є обов'язковою для всіх судів України.

Оскільки позов про стягнення невиплаченої в день звільнення заробітної плати, який розглядався судами першої інстанції, апеляційної і касаційної інстанцій з квітня 2013 року по січень 2015 року, задоволено частково, то колегія суддів апеляційного суду з урахуванням всіх обставин справи та заборгованості з заробітної плати, встановленої судами в сумі 6 258 грн 21 коп, обгрунтовано вважала за необхідне стягнути відшкодування на користь позивача за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 12 500 грн, що підлягає стягненню з правонаступника Долинської державної сортодослідної станції - ДП «Центр сертифікації та експертизи насіння і садивного матеріалу».

Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня