Справа № 211/1832/15-ц
Провадження № 2/211/1179/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

11 серпня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н. О.

при секретарі Зоріній С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Товарна біржа «Новий вік», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання дійним договору купівлі - продажу , визнання майна спільною сумісною власністю , поділ майна та визначення порядку користування майном, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в обгрунтування якого вказала, що 12.11.1994 року нею та відповідачем було укладено шлюб, від шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Перебуваючи у шлюбі з відповідачем , за рахунок спільних коштів , ними було придбано житлову квартиру , розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Ціна даного майна 13466,00 грн. Договір купівлі - продажу укладався та був зареєстрований на Товарній біржі "Новий вік" 12.10.2001 року за р. № 1-274, відповідно до ст. 15 діючого на той час ЗУ "Про товарну біржу". Договір був укладений на імя відповідача та він пройшов відповідну реєстрацію в Криворізькому БТІ 24.10.2001 року, що підтверджується відповідною відміткою на копії договору купівлі-продажу. На час оформлення правовстановлюючих документів на квартиру, позивач не звернула увагу що ці документи оформлені на відповідача , оскільки у них існувала сімя та розривати шлюб на той час вона наміру не мала. Із часу придбання вказаної житлової квартири , позивач та відповідач користувалися, володіли нею, несли всі витрати на утримання майна. Так сталося, що спільне життя у сторін не склалося у звязку з чим у 2006 року вони припинили мешкати разом . 20.05.2008 року шлюб між сторнами було розірвано. Позивач з двома дітьми залишилася жити в вищевказаній квартирі, а відповідач виїхав з неї, зареєстрований в квартирі, всі документи оформлені на нього, але ніяких витрат він не сплачує. На даний час позивач має бажання оформити субсидію так як оплачувати комунальні послуги дуже важко, але вона не може цього зробити, так як квартира оформлена лише на відповідача , а він не бажає приймати в цьому участь та їй допомогти у оформленні субсидії. З метою оформлення 1/2 частки квартири позивач зверталася до нотаріуса та їй було вказано, що договір купівлі-продажу зареєстрований на товарній біржі не є підставою для оформлення права власності , тому позивач не може підтвердити право власності на майно придбане під час шлюбу і відповідно не може підтвердити своє право на 1/2 частину даного майна. Позивач та відповідач в момент укладення договору купівлі-продажу , перебували у шлюбі та досфгли згоди у всіх питаннях із третіми особами щодо всіх суттєвих умов договору, сплатили на їх користь із спільного сімейного бюджету вартість житлової квартири та з того часу 2006 року всією сімєю мешкали у квартирі. Підтвердженням фактичного укладення договору 12.10.2001 року, може служити Договір купівлі-продажу від 12.10.2001 року , зареєстрований на Товарній біржі "Новий Вік" за № 1-274. В звязку з вищевикладеним позивач просить суд : визнати договір купівлі-продажу , укладений 12.10.2001 року між ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , зареєстрований на Товарній біржі "Новий вік" за р. № 1-274, на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 - дійсним, оскільки вказана квартира була придбана під час шлюбу, то позивач просить визнати майно - житлову квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю - ОСОБА_3 та ОСОБА_2, та поділити майно - житлову квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 61,21 кв. м., житловою площею - 44,5 кв. м., між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визначивши за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку даного майна, а також оскільки позивачеві необхідно відкрити окремі лицеві рахунки та оформити субсидію, то вона просить визначити порядок користування житловою квартирою між нею та відповідачем, виділивши їй порядок користування в житловій квартирі, розташованій за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, б. 71, кв. 8, загальною площею 61,21 кв. м. , житловою площею - 44, 5 кв.м., житлову кімнату за № 3 житловою площею 7,6 кв. м. , житлову кімнату № 4 , житловою площею 9,3 кв. м., залишивши в користуванні відповідача ОСОБА_3 житлову кімнату № 8 , заг. площею 10,4 кв. м. . Залишити в спільному користуванні позивача та відповідача : житлову кімнату 2, заг. площею 17,2 кв.м., обладнану балконом, коридор 1, площею 5,7 кв. м., кухню 5, площею 5,7 кв. м., вбудовану шафу 9, площею 1,3 кв. м., вбиральню 7, площею 1,1 кв.м., ванну кімнату 6, площею 2,1 кв.м.

Позивач у судове засідання не з'явився, у справі є її заява, у якій вона просить розглянути справу у її відсутність, на позовних вимогах наполягає.

Відповідач у судове засідання не зявився, належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Представник третьої особи - Товарної біржі «Новий вік » та треті особи ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлялися, причини неявки суду не відомі.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3Л .перебуваючи у шлюбі з відповідачем з 12.11.1994 року, за рахунок спільних коштів подружжя, придбали житлову квартиру , розташовану за адресою: АДРЕСА_1. (л.с. 8 - договір купівлі-продажу нерухомого майна).

Договір купівлі - продажу оформлявся на товарній біржі «Новий вік».

Позивач та відповідач зробилм зі своєї сторони всі дії , спрямовані на виконання договору , що цілком підтверджується вказаним договором купівлі-продажу від 12.10.2001 року. Оформити нотаріально договір не представляється в даний час можливим.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини з порядку належного оформлення та форми договору купівлі продажу житлового будинку (квартири), передбаченими ст.227 ЦК України 1963 року, норми якої діяли на момент укладення угоди. Згідно до ст.153 ЦК України 1963 року, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Приписами ч.2 ст.47 ЦК України 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається. Згідно до ч.2ст.220 ЦК України: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На цей час правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з введенням в дію ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди /1998 рік/ норми щодо реєстрації правочинів не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна позивачем на момент укладання спірної угоди виконано.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Зважаючи на те, що угода купівлі-продажу фактично відбулася, а сторони всі свої зобов"язання за договором виконали, нерухоме майно на час укладання угоди було належним чином зареєстроване, суд вважає за можливе визнати вищезазначену угоду дійсною.

Відповідно до ст. 22 КпШС України, все майно придбане подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідно ст. 69 СК України, дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Отже, суд приходить до висновку, що придбана в шлюбі квартира за адресою м. Кривий ріг, вул. пр. Гагаріна, 71/8 належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 70 СК України, що у разі поділу майна , що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна жружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Отже позовна вимога позивача , щодо поділу майна, а саме квартири за адресою м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, 71/8 по 1/2 частині кожному підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про визначення порядку користування квартирою , то суд вважає, вона підлягає задоволенню виходячи з наступного: відповідно копії технічного паспорту на житлову квартиру за адресою м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, 71/8, ця житлова квартира знаходиться на третьому поверсі пятиповерхового житлового будинку , має загальну площу 61,21 кв.м., та житлову площу 44,5 кв. м.., складається з чотирьох житлових кімнат, одна з яких прохідна. (а.с. 9,10).

Житлова квартира є річчю , яку поділити в натурі не можливо, а також не можливо виділити в натурі 1/2 частку із квартири та обладнати окремим виходом.

Постановою Пленуму Верховного суду України за №13 від 25.12.1992 року надано розяснено про виділ у натурі частини житлового приміщення , та зазначено, ще це припустимо тільки при наявності технічної можливості переобладнання житлового приміщення в ізольоване з окремим виходом.

В даному випадку квартиру переобладнати неможливо, оскільки вона знаходиться в жилому будинку , в якому знаходяться інші мешканці та інші квартири.

Відповідно до п. 14 ППВСУ за № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності " зазначено, що квартира , яка є спільною смісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі , якщо таке можливо, якщо можливо виділити сторонам окремі ізольовані житлові приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири , якщо про це заявлено позов.

Відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи № 124 від 08.07.2015 року проведеної ПП "Експоцентр" експертом ОСОБА_9, вартість квартири за адресою АДРЕСА_1 станом на 06.07.2015 року становить 359584,00 грн.

В звязку з тим, що позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири, то вона мала сплатити судовий збір в розмірі 1797,90 грн., тобто половина від 3595, 80 грн.. При зверненні до суду позивач вже сплатила 730 грн. судового збору , тому з неї підлягає стягненню сума недосплаченого судового збору в розмірі 1067,10 грн.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 47, 153, 227 ЦК України 1963 року, ст. 267 ЦК України 2003року, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Товарна біржа «Новий вік», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання дійним договору купівлі - продажу , визнання майна спільною сумісною власністю , поділ майна та визначення порядку користування майно - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу , укладений 12.10.2001 року між ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , зареєстрований на Товарній біржі "Новий вік" за р. № 1-274, на житлову квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 - дійсним.

Визнати майно - житлову квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю - ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Поділити майно - житлову квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 61,21 кв. м., житловою площею - 44,5 кв. м., між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, визначивши за ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/2 частку цього майна.

Визначити порядок користування житловою квартирою між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, виділивши ОСОБА_2 в користування в житловій квартирі, розташованій за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Гагаріна, б. 71, кв. 8, загальною площею 61,21 кв. м. , житловою площею - 44, 5 кв.м., житлову кімнату за № 3 житловою площею 7,6 кв. м. , житлову кімнату № 4 , житловою площею 9,3 кв. м.. Залишивши в користуванні відповідача ОСОБА_3 житлову кімнату № 8 , заг. площею 10,4 кв. м. .

Залишити в спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 : житлову кімнату 2, заг. площею 17,2 кв.м., обладнану балконом, коридор 1, площею 5,7 кв. м., кухню 5, площею 5,7 кв. м., вбудовану шафу 9, площею 1,3 кв. м., вбиральню 7, площею 1,1 кв.м., ванну кімнату 6, площею 2,1 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1067, 10 грн. (одна тисяча шістдесят сім гривень десять копійок).

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_10