Справа №591/174/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1092/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Гагіна М. В. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Сумської області, Охтирського міського відділу головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, Охтирського міськрайонного суду Сумської області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури та суду,

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з позовом, свої вимоги мотивував тим, що відносно нього Охтирським МВ ГУМВС України в Сумській області в 2005-2006 роках порушувалися кримінальні справи №06030043, №04530048, №06530029, які були закриті з реабілітуючих підстав. За час перебування під слідством, у звязку з втратою заробітної плати, пенсійних внесків та 7% акції підприємства, йому було спричинено майнову шкоду на загальну суму 166 000 грн., з яких 160 000 грн. позивач просив стягнути на його користь, а 6 000 грн. Пенсійному фонду України. Окрім того, зазначав, що незаконним розслідуванням та судовим розглядом йому була завдана також і моральна шкода, яку він оцінює в 2 570 000 грн.

Рішенням Зарічного районного суду м Суми від 31 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неповне зясування обставин справ, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що судом першої інстанції, при винесенні оскаржуваного рішення, не взято до уваги те, що строк позовної давності не поширюється на вимоги про стягнення моральної ( немайнової ) шкоди та неможливість отримати від органу досудового розслідування постанови про визначення розміру матеріальної шкоди.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника прокуратури Сумської області, який заперечує проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №2-2-77/10 Охтирського міськрайонного суду Сумської області, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду не відповідає.

Згідно з ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст.ст. 205 і 207 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1) та 2) ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження в справі якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та, відповідно, якщо є таке, що набрало законної сили рішення суду ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відмовляючи ОСОБА_4 в задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту звернення до Охтирського МВ ГУМВ України в Сумській області, органу вищого рівня або прокуратури Сумської області з питанням відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, а тому позов заявлено передчасно, обрано неналежний спосіб захисту.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки його було зроблено внаслідок неповного з»ясування обставин справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів цивільних справ та як встановлено судом першої інстанції, відносно ОСОБА_4 17 травня 2005 року слідчим прокуратури Великописарівського району Сумської області порушено кримінальну справу за ознаками ч. 1 ст. 366 КК України №04530048 та обрано щодо нього, запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області 27 грудня 2005 року позивача визнано винним за ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області від 02 березня 2006 року вирок Охтирського міськрайонного суду скасовано, а справу повернуто для проведення додаткового розслідування.

20 лютого 2006 року слідчим Охтирського МРВ УМВС України в Сумській області відносно ОСОБА_4 порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України №06030043.

26 червня 2006 року за наслідками проведення аудиторської перевірки ЗАТ «Охтиркашляхбуд» відносно ОСОБА_4 Охтирським міжрайонним прокурором порушена кримінальна справа за ознаками ч. 3 ст. 365 КК України за №06530029.

28 грудня 2006 року постановою слідчого вказана справа об'єднана зі справою №06030043 за обвинуваченням ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 190 КК України.

05 лютого 2007 року постановою старшого слідчого Охтирської міжрайонної прокуратури кримінальну справу було закрито за відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України.

18 грудня 2006 року справа за обвинувачем Мартиченка І.П. за ч. 1 ст. 366 КК України направлена до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

14 березня 2007 року справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України направлено до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Постановою суду від 13 квітня 2007 року кримінальні справи об'єднані в одне провадження.

27 грудня 2007 року постановою, прокурора про зміну обвинувачення в суді ОСОБА_4 пред'явлене обвинувачення за ч. 1 ст. 190 КК України.

Постановою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 31 січня 2008 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України направлено для проведення додаткового розслідування, а постановою старшого слідчого СВ Охтирського МВ УМВС України в Сумській області від 12 квітня 2008 року дана кримінальна справа закрита за п. 2) ст. 6 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_4 складу злочину.

Отже, з вказаного часу у позивача виникло право на відшкодування майнової та моральної шкоди за спеціальним законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ( а.с. 2-4 ), ОСОБА_4 свої вимоги щодо відшкодування моральної шкоди мотивував перебуванням під слідством та судом по кримінальним справам №№04530048, 06030043 та 06530029, які були закриті з реабілітуючих підстав.

Між тим, з матеріалів цивільної справи №2-77/10 Охтирського міськрайонного суду Сумської області слідує, що в жовтні 2009 року ОСОБА_4 вже звертався до прокуратури Сумської області, Державного казначейства України та Охтирського МВ УМВС України в Сумській області з позовом, в якому просив стягнути на його користь майнову та моральну шкоду. Свої вимоги мотивував тим, що під час перебування під слідством та судом по кримінальним справам №№04530048, 06030043 та 06530029 він втратив заробітну плату, пенсію, його майно ( акції ) знецінилося, позивач зазнав моральних страждань через зміну звичайних життєвих звязків, погіршення стану здоровя.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені частково. Визначено відшкодування заподіяної моральної шкоди ОСОБА_4 у 2 700 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 01 червня 2010 року, апеляційну скаргу Державного казначейства України відхилено, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2010 року в даній справі в оскаржуваній частині залишено без змін.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2015 року, апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2010 року змінено в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди. Стягнуто на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 42 467 грн. за рахунок коштів Державного бюджету України.

В іншій частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області залишено без змін.

Слід зазначити також, що відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_4 про розяснення рішення апеляційного суду Сумської області від 27 квітня 2015 року, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області вказала, що при постановленні рішення 27 квітня 2015 року, апеляційний суд виходив з того, що позивач перебував під слідством та судом з 17 травня 2005 року по 12 квітня 2008 року по кримінальним справам №№04530048, 06530029, які 13 квітня 2007 року були обєднані в одне провадження зі справою №06030043. Таким чином, моральна шкода позивачу стягнута за весь період знаходження його під слідством та судом.

Отже, на час ухвалення оскаржуваного рішення, спір між сторонами з приводу відшкодування моральної шкоди, вирішено вказаним рішенням, що набрало законної сили.

Питання щодо стягнення втраченої заробітної плати також вже було предметом судового розгляду по справі №2-77/10 Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Зокрема, залишаючи без змін рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25 лютого 2010 року, яким позивачу було відмовлено у задоволенні цієї частини позовних вимог, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області виходила з того, що рішеннями Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 24.06.2005 року та від 03 квітня 2007 року ( а.с. 14-15 ) на користь ОСОБА_4 з ЗАТ « Охтиркашляхбуд « стягнуто заробітну плату за весь період - з 01 червня 2005 року по 14 вересня 2008 року, а також компенсації за втрату заробітку та за невикористану відпустку.

Крім того, вказаним рішеннями інстанційних судів встановлено, що позивач був звільнений з роботи 14 вересня 2005 року за п. 1) ст. 40 КЗпП України, а не у зв»язку з розглядом кримінальних справ щодо нього, між звільненням, невиплатою заробітної плати та кримінальним переслідуванням відсутній причинний зв»язок. За таких обставин, позивач не мав право на відшкодування заробітку за спеціальним законом.

Судом першої інстанції, була допущена неповнота з»ясування обставин справи, залишені поза увагою як наявні у справі докази, так і проігноровані заперечення відповідача проти позову, в яких йшлося про наявність судового рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області щодо відшкодування за рахунок держави заробітку, а також моральної шкоди ( а.с. 5-6, 29-30, 54 ). Внаслідок цього, в порушення приписів ст.ст. 212-215 ЦПК України, судом було ухвалено незаконне рішення у вказаній частині вимог.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що згідно з п. 2) ч. 1 ст. 205 та ч. 1 ст. 310 ЦПК України, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди та втраченого заробітку належить скасувати, а провадження у справі - закрити.

Щодо решти позовних вимог ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди у вигляді втрати майна - акції підприємства на суму 140 000 грн. та внесків до Пенсійного фонду України в розмірі 6 000, колегія суддів вважає, що рішення суду також підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю з підстав, передбачених п. 1) ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ст.ст. 1166, 1167, 1176 ЦК України, а також ст. 3 Закону України від 1 грудня 1994 року " Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду " ( далі - Закон ) у випадках, передбачених ст. 1 цього Закону, громадянинові відшкодовуються, зокрема, грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій, майно та моральна шкода.

Згідно зі ст.ст. 11-12 вказаного Закону та пунктів 11-12 Положення про застосування Закону України " Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду " від 04 березня 1996 року, у разі закриття кримінальної справи за відсутністю у діянні складу злочину слідчий зобов'язаний роз'яснити громадянинові порядок поновлення його порушених прав і відшкодування іншої шкоди. Розмір відшкодування майнової шкоди, зазначеної у ст. 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи досудового слідства, про що виносять постанову.

У разі незгоди з винесеною постановою про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора.

В такому ж порядку оскаржується і відмова органу досудового слідства винести вищезгадану постанову.

Матеріали як справи, що переглядається, так і справи №2-77/10 Охтирського міськрайонного суду Сумської області не містять доказів того, що позивач звертався до Охтирського міського відділу головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області з приводу винесення постанови про відшкодування майнової шкоди відносно вищевказаного втраченого майна, а також доказів того, що позивач оскаржував відповідні процесуальні рішення або бездіяльність органу досудового слідства в передбаченому Законом порядку.

Таким чином, оскільки визначення розміру грошових доходів, які втратив позивач унаслідок незаконних дій, належить до компетенції інших органів, а не суду, то в суду першої інстанції не було підстав для відкриття провадження у справі в цій частині, а помилково відкривши провадження, він повинен був таке провадження у справі в цій частині закрити з підстав, передбачених п. 1) ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 205-206, 310, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2015 року в даній справі скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді