АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Гаращенко Д.Р., Кравець В.А.

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2015 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року позивач звернувся із зазначеним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що 10 жовтня 2012 року між сторонами був укладений договір страхування № АТК 221168 майнових інтересів власника автомобіля «ЗАЗ TF69YO»реєстраційний номер НОМЕР_1.

16 лютого 2013 року представником страхувальника ОСОБА_2 було заявлено про настання страхового випадку та пошкодження належного відповідачу автомобіля.

За звітом з оцінки майна від 27 лютого 2013 року вартість матеріального збитку завданого належному відповідачу автомобілю склала 74 916.45 грн., за розрахунком та видатковим касовим ордером від 27 березня 2013 року № 1239 відповідачу сплачено 53050 грн. страхового відшкодування.

06 червня 2013 року Деснянським районним судом міста Києва був постановлений вирок за яким ОСОБА_2 пояснив, що користувався вказаним автомобілем підробляючи в таксі «Фаворит».

За п. 2.3.2.3 договору страхування АТК № 221168 від 10 жовтня 2012 року, страховик не відшкодовує збитки, заподіяні застрахованому транспортному засобу, що використовується як таксі, без попереднього письмового погодження зі Страховиком або якщо інше не зазначено в п. 1.12 цього Договору.

Зазначаючи, що страхувальник приховав факт використання застрахованого транспортного засобу як таксі внаслідок чого безпідставно отримав страхове відшкодування, посилаючись на ст. 1212 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь із відповідача 53 050 грн. понесених витрат по виплаті страхового відшкодування, 530.50 грн. судового збору. (а.с.1-48)

Відповідач проти позову заперечував, зазначив, що укладений відповідачем договір страхування не містив пункту 2.3.2.3 на підставі якого позивач просив стягнути гроші, застрахований автомобіль не використовувався як таксі. (а.с.114-117, 136-137)

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2015 року, з урахуванням ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 04 червня 2015 року про виправлення описки, в задоволенні позову ПрАТ «ПРОСТО-страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування відмовлено. (а.с.144-147, 161)

В апеляційній скарзі позивач посилався на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позов. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначив, що суд не врахував обставин та доказів якими позивач обґрунтовував заявлений позов і дійшов помилкових висновків про відмову в його задоволенні. (а.с.149-151)

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник відповідача ОСОБА_4 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

ОСОБА_1 до суду не прибув, був повідомлений врученням повістки представнику ОСОБА_4 про що у справі є докази. (а.с.177-178)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2012 року між сторонами був укладений договір добровільного страхування № АТК 221168 майнових інтересів власника автомобіля «ЗАЗ TF69YO»реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 (а.с.4-5, 80-81)

За п. 2.3.2.3 договору страхування АТК № 221168 від 10 жовтня 2012 року, страховик не відшкодовує збитки, заподіяні застрахованому транспортному засобу, що використовується як таксі, без попереднього письмового погодження зі Страховиком або якщо інше не зазначено в п. 1.12 цього Договору. (а.с.83-113)

16 лютого 2013 року представником страхувальника ОСОБА_2 було заявлено про настання страхового випадку та пошкодження належного відповідачу автомобіля.(а.с.8-9)

За звітом з оцінки майна від 27 лютого 2013 року вартість матеріального збитку завданого належному відповідачу автомобілю склала 74 916.45 грн., за розрахунком та видатковим касовим ордером від 27 березня 2013 року № 1239 відповідачу сплачено 53050 грн. страхового відшкодування. (а.с.14-37, 40-44)

06 червня 2013 року Деснянським районним судом міста Києва був постановлений вирок за змістом якого серед іншого зазначено, що ОСОБА_2 показав, що на період лютого 2013 року він користувався автомобілем ЗАЗ (Део Ланос), який взяв у свого товариша ОСОБА_6, підробляв в таксі «Фаворит». (а.с.10-13)

За повідомленням директора ПП «АТП Фаворит-транстехсервіс» від 28 січня 2015 року № 28/01/15, вказане підприємство не має відношення до автомобіля «ЗАЗ TF69YO»реєстраційний номер НОМЕР_1 і вказаний автомобіль в господарській діяльності підприємства, для надання послуг з перевезень пасажирів на таксі, та з будь-якою іншою метою не використовувався. (а.с.119)

За змістом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Оскільки між сторонами виникли правовідносини з договору добровільного страхування транспортного засобу, посилання позивача на положення ст. 1212 ЦК України колегія суддів визнала помилковим.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Пояснення ОСОБА_2 під час розгляду кримінальної справи, що 16 лютого 2013 року о 05.00 - 05.20 години йому зателефонувала ОСОБА_7 і він погодився підвезти її до станції метро «Лісова», не дає підстав для об'єктивного висновку, що зазначений автомобіль використовувався як таксі.

При цьому, до суду не надано будь-яких об'єктивних доказів, що застрахований автомобіль використовувався як таксі, був спрямований на замовлення диспетчером ПП «АТП Фаворит-транстехсервіс» із отриманням останнім або водієм плати за перевезення з використанням саме застрахованого автомобіля.

Доводи позивача про використання як таксі автомобіля «ЗАЗ TF69YO» реєстраційний номер НОМЕР_1 спростовуються і дослідженими колегією суддів матеріалами кримінальної справи, за якими ОСОБА_2 давав послідовні показання, що вказаний автомобіль він попросив і отримав 15 лютого 2013 року в користування на вихідні дні для своїх потреб і використовував його для поїздок по своїх справах, зокрема відвідування знайомих. (матеріали кримінальної справи № 120/211 а.с.26, 107-109)

Відповідно до положень частини 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, не впливають на правильність ухваленого судом рішення, тому з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування»- відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Д.Р.Гаращенко

В.А.Кравець

Справа № 22-ц/796/8164/2015

Унікальний номер 755/31698/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Гончарук В.П.

Доповідач Левенець Б.Б.