АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9997/2015 Головуючий у 1-й інстанції Сенько М.Ф.
Доповідач: Кравець В.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Ратнікової В.М., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, вирішити питання судових витрат та відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць.

В мотивування вимог посилалася на те, що відповідач ухиляється від обов'язку утримувати свою дитину, зокрема не надає матеріальної допомоги, що змусило її звернутися до суду за захистом прав та законних інтересів дитини.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року - позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 500 грн., щомісячно, починаючи з 29 квітня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання судових витрат.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив його з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам.

Вказує на те, що відповідач не надав переконливих доказів того, що він не здатний влаштуватися на роботу та приймати участь у повноцінному утриманні сина. За 6 років відповідач жодного разу не надав будь-яку допомогу сину, навіть продуктів харчування, які він, нібито, вирощує на власному городі.

Крім того, вона має ще одну неповнолітню дитину - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуває на її повному утриманні.

Зазначила, що заробітна плата, яку вона отримує не дає можливість повністю забезпечити фізичний, духовний розвиток дитини.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн., суд виходив з того, що рівень доходів відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі 1000.00 грн., оскільки він проживає в селі на Кіровоградщині і його дохід складається з участі у веденні господарства.

Судом встановлено, що з 18.04.2009 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. (a.c. 2-3).

Проте, між сторонами існують суперечки з приводу утримання та матеріального забезпечення дитини, оскільки відповідачем не заперечується, що участі в утриманні дитини він не приймає.

Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно вимог ч.1, 2 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак за умови, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.

Згідно зі статтями 181, 182 СК України за відсутності домовленості між батьками про спосіб виконання ними обов'язку утримувати дитину розмір аліментів визначається судом з урахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини, стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дитини.

До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на дитину у розмірі 500 грн. щомісячно, оскільки визначений розмір аліментів є об'єктивним з огляду на вимоги закону щодо відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та обов'язку обох батьків її утримувати.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити..

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді