Справа № 495/3049/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: ОСОБА_1 (паспорт серії ВО № 174803 виданий 16.07.2009 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/3049/15-ц

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП

В С Т А Н О В И В:

07.05.2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП (а.с.1-3).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.05.2015 року відкрито провадження по справі № 495/3049/15-ц за позовом ПАТ «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Справу призначено до розгляду (а.с.26).

У судове засідання представник позивача не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.22).

Відповідач ОСОБА_1, в судовому засіданні пояснив, що дійсно 24.12.2012 року о 21:40 год. на дорозі Р-06 Ульянівка-Миколаїв мала місце дорожньо-транспортна пригода та згідно із винесеною 11.03.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області постанови встановлено саме його вину, у зв'язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності та стягнуто відповідний штраф. Між тим, відповідач зазначив, що він вважав, що завдану шкоду повинна відшкодовувати страхова компанія, у якій він був зареєстрований.

Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення відповідача, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 27.03.2012 року між ПрАТ «СК «Країна» (Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортну № АВ/1406971, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Mersedes Benz Atego, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.18).

24.12.2012 року на 950 м 75 км дороги Р-06 Ульянівка-Миколаїв мала місце дорожньо-транспортна пригода, а саме гр. ОСОБА_1, керуючи автомобілем Mersedes Benz Atego, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, допустив зіткнення з автомобілем МАЗ 0, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, про що свідчить складена працівниками МВС відповідна довідка № 9132262 (а.с.7).

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11.03.2013 року по справі № 495/258/13-п ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. на користь держави (об а.с.6).

Згідно із даною постановою, 11.03.2013 року о 21 год. 40 хв., на 950 м 75 км дороги Р-06 Ульянівка-Миколаїв, ОСОБА_1 керував автомобілем «Мерседес» д/н НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожньої обстановки та здійснив наїзд на транспортний засіб, який стояв на узбіччі, порушив п.п.12.3 Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Вину свою ОСОБА_1 визнав, яка підтверджується матеріалами адміністративної справи.

25.01.2013 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування, у відповідності до умов Договору добровільного страхування наземного транспортну № АВ/1406971 від 27.03.2012 року, у зв'язку з настанням страхового випадку (ДТП) (а.с.9).

Згідно із складеним та затвердженим ПАТ «СК «Країна» Страховим актом №26-56/26735/3.2.29, визначено розмір виплати страхового відшкодування страхувальнику, який склав 23 666,70 грн. (а.с.10) та проведено виплату вказаних грошових коштів, що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 2131 від 10.10.2013 року (а.с.5).

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової шкоди) (ч.1, п.п. 8, 9 ч.2 ст.16 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ПАТ «СК «Країна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже для відшкодування шкоди за правилами ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

- неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

- наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом даної статті завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду);

- причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

- вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди, про що висловив свою правову позицію Верховний Суд України (судова колегія з цивільних справ) в ухвалі від 21.12.2005 року.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 статті 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки самим їх володільцям, її відшкодування відбувається за правилами частини 1 вказаної статті. Так шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, винуватцем ДТП, внаслідок якого було пошкоджено транспортний засіб ОСОБА_2, визнано ОСОБА_1, а ПАТ «СК «Країна», як страховик по договору страхування, здійснило виплату страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що, у відповідності до ст.993 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57-61 Цивільного процесуального кодексу України, в матеріалах справи, наявні усі (належні та допустимі) докази, які свідчать про право ПАТ «СК «Країна» на відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, шляхом стягнення на його користь з ОСОБА_1 23 666,70 грн.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Підставу позову повинен довести саме позивач.

В свою чергу, згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність позовних вимог ПАТ «СК «Уніка», у зв'язку з чим позовна заява ПАТ «СК «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ПАТ «СК «Уніка» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, відповідач ОСОБА_1, у поданій до суду заяві з позовом погодився, але просив надати йому відстрочку строком на шість місяців, посилаючись на його тяжке фінансове (матеріальне) становище, напружену обстановку в країні та той факт, що він не відмовляється від своїх зобов'язань по погашенню заборгованості та зобов'язується її погасити.

Відповідно до статті 373 Цивільного процесуального кодексу України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

За змістом вказаної статті, підставою для відстрочення або розстрочки рішення суду є обставини, що утруднюють виконання такого рішення.

Крім того, вирішуючи питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання відповідачу відстрочки або розстрочки виконання судового рішення.

Враховуючи визнання відповідачем позову, його матеріальний стан та наміри і зобов'язання щодо погашення заборгованості, суд вважає за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_1 про надання йому відстрочки виконання рішення суду строком на шість місяців.

Керуючись ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 373 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер відсутній) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (04176, м. Київ, вулиця Електриків, 29 «А», , п/р 9867 в ПАТ КБ «Правекс-банк», м. Київ, МФО 380838):

- матеріальну шкоду, заподіяну в результаті ДТП у розмірі 23 666 (двадцять три тисячі шістсот шістдесят шість) гривень 70 (сімдесят) копійок;

- сплачений судовий збір за розгляд позовної заяви в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Відстрочити виконання рішення на шість місяців до 07.01.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко