Провадження № 2/752/312/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.07.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором оренди,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за орендною платою в розмірі 81729,81 гривень, пені в сумі 198031,86 гривень, 3% річних в сумі 3258,76 гривень, інфляційних збитків в розмірі 8836,06 гривень, зобов»язання відповідача вчинити дії, передбачені п.7.6 Договору оренди № 1 від 01.11.2011 р., повернути будівельні риштування площею 288,9 кв.м. та стягнення судових витрат у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 01.11.2011 р. був укладений Договір оренди № 1, відповідно до умов якого ОСОБА_2 у тимчасове володіння та користування були передані будівельні риштування для виконання робіт в АДРЕСА_1. Обсяг риштувань становив 528 кв.м.. Того ж дня сторони обумовили, що обсяг риштувань буде становити 628,8 кв.м., про що зроблені відповідні рукописні дописки з переліком майна, що передавалось додатково.

В період з 01.11.2011 р. по 01.01.2012 р. відповідач здійснив користування майном. Термін дії договору складав 30 діб та сплинув 01.12.2011 р.

На початку січня 2012 р. відповідач здійснив часткове повернення майна в обсязі 339,1 кв.м., про що роблені рукописні дописки у акті приймання-передачі майна, а інша частина риштувань в обсязі 288,9 кв.м. залишилась у його користуванні.

Позивач посилається на те, що відповідач продовжує користуватись орендованим майном, однак не вносить орендної плати відповідно до умов Договору оренди, термін якого хоча і був визначений сторонами протягом 30 днів, однак міг бути продовжений.

В ході судового розгляду позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог і зміну предмету позову, відповідно до якої просив стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі в розмірі 108077,49 гривень, пеню в сумі 334337,32 гривні, 3% річних в розмірі 5496,53 гривні, інфляційні збитку в сумі 66427,30 гривень, а також просив стягнути з відповідача суму вартості втрачених будівельних риштувань площею 288,9 кв.м. в розмірі 39495 гривень.

Позовна заява в частині стягнення з ОСОБА_2 суму втрачених будівельних риштувань була повернута судом позивачу, оскільки зміна предмета позову після початку розгляду справи не допускається.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідач відповідно до умов Договору оренди № 1 повинен сплатити орендну плату за користування будівельними риштуваннями, які не були повернуті у визначений в Договорі строк.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що відповідачу у користування були передані дійсно будівельні риштування в обсязі, зазначеному в Договорі 528 кв.м., а не 628,8 кв.м., як зазначає позивач, оскільки дописки в Акті були здійснені самим позивачем і не погоджені сторонами. 01.01.2012 р. частина риштувань була повернута, а інша частина в обсязі 188,9 кв.м. Була викрадена на будівельному об»єкті, в зв»язку з чим позивачу були повернуті кошти відповідно до вартості цього майна, в зв»язку з чим Договір оренди припинив свою дію в зв»язку з його виконанням. Представник відповідача зазначив, що вимоги позивача про стягнення орендної плати є необґрунтованими, не доведеними, оскільки він був повідомлений про втрату частини будівельних риштувань.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Судом встановлено, що 01.11.2011 р. між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір оренди № 1, відповідно до якого відповідач взяв у тимчасове володіння та користування будівельні риштування для виконання робіт на об»єкті з адресою: АДРЕСА_1

Відповідно до п.1.3 Договору оренди обсяг риштувань або площа фасаду, яку вони дозволяють закрити становить 528 кв.м.

Сторони домовились, що передача майна здійснюється за актами (накладними).

Відповідно до п.5.1 Договору оренди ціна оренди майна, що орендується розраховується з розцінки 0,3 грн за календарний день за 1 кв.м. риштувань.

Також сторони погодили, що термін дії оренди становить 30 діб.

Згідно Акту прийому-передачі майна в оренду Орендодавець передав, а Орендар прийняв 528 кв.м. будівельних риштувань згідно переліку, зазначеному в Акті на загальну суму 95010 гривень.

Зазначений акт містить дописки, здійснені позивачем, про отримання відповідачем додатково 100,8 кв.м. риштувань.

Суд не може прийняти до уваги твердження позивача, що відповідачу було передано 628 кв.м будівельних риштувань, оскільки відповідач не визнає зазначені обставини, будь-які зміни до Договору оренди щодо кількості майна, що передається в оренду сторонами не вносились, і матеріали справи не містять інших доказів на підтвердження зміни кількості будівельних риштувань, що передавались в оренду за Договором від 01.11.2011 р.

В ході розгляду справи встановлено і це не заперечувалось сторонами, що 01.01.2012 р. відповідач повернув позивачу частину будівельних рихтувань в обсязі 339,1 кв.м.

Частина риштувань в обсязі 188,9 кв.м. не була повернута позивачу в зв»язку із втратою зазначеного майна.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, який спільно з відповідачем виконував будівельні роботи на об»єкті за адресою: АДРЕСА_1, підтвердив факт викрадення риштувань і повернення власнику орендованого майна лише його частини. Також свідок повідомив суду, що відповідач повернув кошти за викрадені будівельні риштування, які не були повернуті.

Однак, суд не може визнати доведеним факт відшкодування відповідачем вартості втраченого майна, оскільки свідок безпосередньо не був присутній при розрахунках, які здійснював відповідач, і не може зазначити, яка сума була сплачена.

Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача орендну плату за користування будівельними риштуваннями, а саме частиною, яка не була повернута, починаючи з 01.02.2012 р.

Однак зазначені вимоги не відповідають положенням чинного законодавства та правовідносинам, що склались між сторонами.

Відповідно до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

В силу положень ст.762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Тобто, законом чітко встановлено, що орендна плата вносить за користування річчю.

Однак, як зазначалось судом , частина будівельних риштувань, яка не була повернута, є втрачено, про що було відомо позивачу і на спростування зазначених обставин доказів не надано.

Відповідно до п.7.4 Договором оренди № 1 Орендар несе відповідальність у разі втрати або пошкодження речі у виді відшкодування вартості втраченого майна.

З огляду на викладене, суд вважає, що спосіб захисту, який обрав позивач, будучи повідомленим про втрату частини будівельних риштувань, не відповідає положенням Договору оренди № 1, в зв»язку з чим суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і в зв»язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договором оренди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя