Справа № 243/9082/15-ц
Провадження № 2/243/4745/2015
08 жовтня 2015 року
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючої судді Ільяшевич О.В.,
при секретарі Хміль О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Словянську цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
До судового засідання ОСОБА_1 не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання. Направила на електронну адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечувала.
Відповідно до ч. 6 ст. 74 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також свідки, експерти, спеціалісти і перекладачі можуть бути повідомлені або викликані в суд телеграмою, факсом чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
Таким чином законодавець, окрім надіслання судової повістки поштою або через кур'єрів, визначив три способи повідомлення осіб, які беруть участь у справі про час та дату розгляду справи: телеграмою; факсом; іншими засобами, які забезпечують фіксацію виклику.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем та його представником, окрім адреси місця проживання у м. Донецьк, зазначений також номер мобільного звязку відповідача, інших відомостей суду не надано.
З огляду на викладене, в даному випадку, були наявні лише два способи повідомлення відповідача про час та дату розгляду справи: за допомогою поштового відправлення судової повістки або телефонограми.
Таким чином, з урахуванням викладеного, та у відповідності до розяснень ВССУ(вих № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року) Словянський міськрайонний суд Донецької області мав можливість повідомити відповідача ОСОБА_2 про час та дату розгляду справи лише за наявним в розпорядженні суду номером мобільного телефону - шляхом відправлення телефонограми.
18 вересня 2015 року телефонограмою № 5, зареєстрованою в журналі телефонограм Словянського міськрайонного суду №1.1.40 під номером 6, відповідач був особисто повідомлений, що справа призначена до розгляду на 18 вересня 2015 року (а.с.13,16).
Отже, під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача, однак відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у в судове засідання 08 жовтня 2015 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи суду не надав, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами зареєстрований 17 липня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, за актовим записом № 456 (а.с.9).
Згідно довідки № 272 від 02 вересня 2015 року навчається у 1-Б класі Словянської ЗОШ I-III ступенів № 15 Словянської міської ради Донецької області (а.с.8).
ОСОБА_2 добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає та фактично ніяк матеріально не допомагає у утриманні дитини, хоч спроможний її надавати, оскільки працездатний, працює лікарем у м. Донецьку у лікувальному закладі.
Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Також, у постанові Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано рекомендації,що при вирішені питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Отже, суд повинен повно та всебічно встановити обставини, на які посилаються сторони, щодо виникнення права на отримання аліментів та їх розміру, і ці обставини повинні бути доведеними належними та допустимими доказами відповідно до ст. 60 ЦПК України.
Приписи ст.183 СК України встановлюють, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Судом достовірно встановлено, що дитина дійсно проживає з позивачем, має задовільний стан здоровя, власних доходів немає, а тому потребує матеріальної допомоги.
При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач отримує щомісяця пільгову пенсію, з урахуванням свого матеріального становища, надавати матеріальну допомогу своїй доньці до досягнення нею повноліття щомісяця.
З огляду на викладене, оскільки передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено, домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто, з врахуванням встановлених у судовому засіданні обставин, досліджених наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд вважає, що слід стягувати аліменти з відповідача на користь позивачки у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню.

У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У звязку з тим, що судом позов задоволено, суд стягує з відповідача в дохід держави 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180,182 , 183 СК України, ст. ст. 10, 58, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 224-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити повністю.

Стягувати із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН невідомий, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, тимчасове зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6 «а», кв. 7, аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН невідомий, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_7, в дохід держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до до Апеляційного суду Донецької області (Розпорядження ВССУ № 33/0/38-15 від 21 травня 2015 року "Про відновлення роботи Апеляційного суду Донецької області") через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 13 жовтня 2015 року.

Головуюча суддя: О.В. Ільяшевич