Справа №591/1699/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кривцова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/1506/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 24 червня 2015 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3,

про визнання договору поруки припиненим,

зустрічним позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3,

про визнання договору поруки припиненим,

зустрічним позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3,

про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 24 червня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволений в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № К2НСАЕ00000036 від 29 серпня 2008 року в загальній сумі 18882,49 доларів США, що за курсом 27,85 грн. відповідно службового розпорядження НБУ від 20 лютого 2015 року складає 525 877,21 грн.

Відмовлено за необгрунтованістю в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Задоволений зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору поруки припиненим.

Порука за договором поруки, укладеним 29 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 визнана такою, що припинена.

Задоволений зустрічний позов ОСОБА_5 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору поруки припиненим.

Визнана такою, що припинена порука за договором поруки, укладеним 29 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5

Задоволений зустрічний позов ОСОБА_6 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3, про визнання договору поруки припиненим.

Визнано поруку за договором поруки, укладеним 29 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6, такою, що припинена.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 3 654 грн.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 243 грн 60 коп. у відшкодування сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання договорів поруки припиненими, відмови у стягненні суми заборгованості з поручителів та ухвалити рішення, яким позов Банку задовольнити повністю.

При цьому, з посиланням на ст.559 ЦК України зазначає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, у їхньому ж випадку, після підписання Додаткової угоди №1 до Кредитного договору, обсяг відповідальності поручителів не збільшився, а навпаки - зменшився, а тому відсутні підстави для визнання договорів поруки припиненими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гакаля Р.В., який апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, пояснення представника ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_8- ОСОБА_9, який проти скарги заперечує, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з огляду на наступне.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позов у частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за вищеназваним кредитним договором підтверджується наявними у справі доказами, будь-яких обґрунтованих заперечень проти розрахунку заборгованості від ОСОБА_3 не надходило, підстав для звільнення відповідача від платежів по кредитному договору судом не встановлено, будь-яких заяв від ОСОБА_3 щодо зменшення суми пені суду надано не було.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову у частині вимог щодо стягнення заборгованості з поручителів та задовольняючи зустрічні позови про визнання договорів поруки припиненими, суд першої інстанції дійшов до висновку, що в додатковій угоді до кредитного договору, яка була укладена без згоди поручителів, визначена інша дата остаточного погашення заборгованості за договором, тобто строк погашення відстрочений на два роки, що призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування кредитними коштами, а крім того, встановлений новий графік погашення кредиту і встановлено ще один штраф у розмірі 2760,42 долари США, який буде нараховано у разі несвоєчасного виконання зобов'язань, тобто збільшився обсяг штрафних санкцій, то таким чином було змінено основне зобов'язання, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителів.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Цей висновок суду узгоджується з матеріалами справи та відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 546 ЦК Украни виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Звертаючись у березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду з позовом до ОСОБА_3, як до позичальника, та до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, як до поручителів, просило стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором К2НСАЕ00000036 від 29 серпня 2008 року у розмірі 18 882, 49 доларів США, що за курсом НБУ від 20 лютого 2015 року становить 525 877, 21 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 29 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір К2НСАЕ00000036, за яким Банк зобов'язався надати відповідачу ОСОБА_3 кредит у розмірі 22 442,72 долари США на термін до 28 серпня 2013 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленими договором. Банк виконав зобов'язання за договором, та надав відповідачу кредит, а позичальник свої зобов'язання не виконав, і не здійснював погашення кредиту у встановлені договором строки, в зв'язку з чим виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 18 882,49 доларів США, в тому числі 10 342,46 доларів США - заборгованість за кредитом, 1,34 долара США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 7 630,97 доларів США - пеня, 8,98 долара США - штраф (фіксована частина), 898,74 долара США - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором К2НСАЕ00000036 між Банком та ОСОБА_4, між Банком та ОСОБА_5 та між Банком та ОСОБА_6 були укладені договори поруки. Боржник та поручителі несуть відповідальність як солідарні боржники. В зв'язку з невиконанням основним боржником своїх зобов'язань за кредитним договором, Банком було направлено письмові вимоги до поручителів із зазначенням невиконаних зобов'язань за кредитним договором. В ході розгляду справи позивачем надане додаткове обґрунтування позовних вимог (а.с.78-81), в якому він вказав, що за кредитно-заставним договором відповідач ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 22 442,72 долари США, з яких: для придбання автомобіля у розмірі 20 000 доларів США, та залишок суми: на оплату коштів за реєстрацію предмета застави на оплату перших страхових платежів за договорами страхування, на оплату винагороди за надання фінансового інструменту, на оплату вартості поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, на сплату страхових платежів. Оскільки ОСОБА_3 неналежним чином виконував свої зобов'язання за кредитним договором, 23 червня 2009 року Банк звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль, і рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2011 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на заставлений автомобіль задоволений. 05 жовтня 2010 року заставлений автомобіль був реалізований за ціною 14 357,37 доларів США, а кошти спрямовані на погашення заборгованості. 29 березня 2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 укладена додаткова угода № 1 до кредитно-заставного договору № К2НСАЕ00000036 від 29 серпня 2008 року, згідно якої суму заборгованості, що виникла в період заборгованості зменшили на 2 760,42 долари США, а також встановлений строк остаточного погашення заборгованості за кредитним договором - 29 квітня 2015 року. Відповідно до п.п.1.5.4 даної додаткової угоди, відповідач сплачує Банку штраф у розмірі 2760,42 доларів США.

05 червня 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, кожен окремо, звернулися до ПАТ КБ «ПриватБанк» із зустрічними позовними заявами про визнання договорів поруки припиненими. Свої зустрічні вимоги обґрунтовували тим, що 29 березня 2011 року між Банком та основним боржником ОСОБА_3 була укладена додаткова угода №1 до кредитно-заставного договору, згідно якої встановлено новий графік погашення кредиту, встановлено новий строк остаточного погашення заборгованості за кредитним договором, а саме - 29 квітня 2015 року, також сторонами додаткової угоди погоджено сплату нового додаткового штрафу у розмірі 2 760,42 доларів США, зявились інші пункти договору. Кожен з поручителів вважає, що оскільки вони не укладали додаткових угод, як це передбачено п. 13 договору поруки, не давали згоди на зміну умов зобов'язання, а така зміна зобов'язання потягнула несприятливі наслідки для поручителів, оскільки збільшився обсяг відповідальності поручителів, відповідальність настала на інших умовах, то договір поруки згідно ст. 559 ЦК України вважається припиненою.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 29 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитно-заставний договір №К2НСАЕ00000036 (а.с.12-17), за умовами якого Банк зобов'язався надати позичальнику кредит на умовах договору, а позичальник зобов'язався використати кредит на цілі, визначені договором, сплатити проценти за користування кредитом, сплатити банку винагороди, визначені договором та погасити кредит (глава 6 Договору) (а.с.13).

Як вбачається з Кредитного договору, розмір кредиту становив 22 442,72 долари США; дата погашення кредиту - до 28 серпня 2013 року; процентна ставка 17,04 річних, періоди сплати з 15 по 19 числа кожного місяця, чергові страхові платежі - з метою виконання зобов'язань позивальнику відкрита кредитна лінія 8 862,18 доларів США, також за умовами договору позичальник зобов'язався сплатити банку винагороди. Мета кредиту - придбання автомобіля Toyota Camry, 2004 року випуску (а.с.17).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № К2НСАЕ серпня 2008 року були укладені три окремі договори поруки з ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 19, 20, 21), за умовами яких поручителі зобов'язалися відповідати перед банком за погашення заборгованості по зобов'язаннях ОСОБА_3 за кредитним договором на засадах солідарних боржників в разі невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором (а.с.11-12).

Згідно п.11,п.12 договорів поруки вони діють до повного виконання зобовязань за кредитно-заставним договором, а порука за цими договорами припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Згідно п.13 договорів поруки всі зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладання відповідної додаткової угоди.

На порушення зазначених вимог Банк без згоди поручителів 29 березня 2011 року уклав з позичальником Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № К2НСАЕ00000036 від 29 серпня 2008 року, за умовами якої встановлений новий графік погашення кредиту, продовжений строк дії договору (а.с.88-91). За первинним кредитно-заставним договором позичальник та поручителя взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 28 серпня 2013 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів (п. 17.1.4 Кредитного договору, а.с. 17), тоді як за додатковою угодою, укладеної між Банком та позичальником, визначена інша дата остаточного погашення заборгованості за договором - 29 квітня 2015 року (п. 1.2 Додаткової угоди, а.с.88).

Крім того, в Додатковій угоді з'явились нові положення, зокрема, п.1.5.4. Додаткової угоди визначений новий штраф у сумі 2760,42 доларів США, а у п.1.5.2 визначено, що вся заборгованість за кредитом, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й) день, рахується простроченою. Кредитний договір, за виконання якого поручалися відповідачі у справі,таких положено не містив.

Додаткова угода між Банком та позичальником ОСОБА_3 укладалась без згоди поручителів.

Заслуговує на увагу і пояснення представника відповідача про те, що згідно розрахунку заборгованості станом на 22 березня 2011 року (а.с.5-6) сальдо поточної заборгованості за кредитним договором складало 14510,02 долара США, сальдо простроченої заборгованості - 2001,18 доларів США. А після укладення Додаткової угоди - 29.03.2011 року «сальдо поточної заборгованості» склало 16748,95 доларів США, що на 237,75 доларів більше від разом взятих сальдо поточної та простроченої заборгованості станом на 22.11.2011 року.

З огляду на викладене, колегія суддів знаходить висновок суду про припинення поруки таким, що відповідає зібраним у справі доказам та ґрунтується на Законі.

Всупереч вимогам ст.60 ЦПК України Банк не надав доказів про надання поручителями згоди на укладання додаткової угоди, а отже і на збільшення обсягу їх відповідальності, суд обґрунтовано відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України визнав поруку припиненою.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновкі суду першої інстанції, не дають підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -