Номер провадження: 22-ц/785/6225/15
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Бабія А.П., Варикаші О.Д.

при секретарі Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної в результаті скоєння дорожньо транспортної пригоди за апеляційною скаргою представника Військової частини НОМЕР_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 квітня 2015 року,

встановила:
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 89367,34 грн., моральної шкоди в розмірі 10000 грн. та судові витрати в розмірі 993,68 грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що 12.09.2014 року близько 18 годин 05 хвилин на перехресті вулиць Прохорівська - Генерала Ватутіна, який є нерегульованим, сталося зіткнення автомобіля УАЗ-31514, в/н НОМЕР_2 який належить військовій частині НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_3 ) під керуванням матроса ОСОБА_2 який, рухався по вул. Прохорівській з боку вул. Мечникова в напрямку вул. М`ясоїдівська, при повороті ліворуч у напрямку вул. Г.Ватутіна скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-21099 д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в прямому зустрічному напрямку, після чого автомобіль ВАЗ-21099 д/н НОМЕР_4 відкинуло на припаркований попереду автомобіль Nissan Almera classic д/н НОМЕР_5 який належить ОСОБА_1 , який після зіткнення підкинуло на правий тротуар, після чого скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_4 . В момент ДТП його в автомобілі не було, він знаходився на роботі.

В результаті даної ДТП з вини водія ОСОБА_2 , його автомобіль Nissan Almera classic д/н НОМЕР_5 отримав механічні пошкодження, внаслідок чого йому було заподіяно матеріальну шкоду. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи Одеського НДІСМЕ №5200 від 10.11.2014 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 89367,34 гривень.

У зв`язку з тим, що власником автомобіля УАЗ-31514 в/н НОМЕР_2 є військова частина НОМЕР_1 , а водій ОСОБА_2 в момент скоєння ДТП перебував та перебуває у трудових (службових) відносинах з власником автомобіля, тому саме з відповідача просить стягнути матеріальну шкоду. Крім матеріальної шкоди йому також завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях пережитих ним внаслідок пошкодження його автомобіля, який вже тривалий час не ремонтується у зв`язку з відсутністю таких коштів, також був порушений звичний спосіб його життя.

В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07квітня 2015 року позов задоволений частково. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 48709,19 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 993,68 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, представник Військової частини НОМЕР_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на корись позивача матеріальної шкоди у розмірі 48709,19 грн. в зв`язку з тим, що рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи і ставиться питання про ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди в повному обсязі. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується і не є предметом апеляційного розгляду. Апеляційний суд розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачки моральної шкоди, оскільки у разі якщо, апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частини судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в який частині вимог рішення не оскаржується.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що 12.09.2014 року близько 17 годин 15 хвилин на перехресті вулиць Прохорівська - Генерала Ватутіна, який є нерегульованим, сталося зіткнення автомобіля УАЗ-31514, в/н НОМЕР_2 який належить військовій частині НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_3 ) під керуванням матроса ОСОБА_2 який, рухався по вул. Прохорівській з боку вул. Мечникова в напрямку вул. М`ясоїдівська, при повороті ліворуч у напрямку вул. Г.Ватутіна скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ-21099 д/н НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в прямому зустрічному напрямку, після чого автомобіль ВАЗ-21099 д/н НОМЕР_4 відкинуло на припаркований попереду автомобіль Nissan Almera classic д/н НОМЕР_5 який належить ОСОБА_1 , який після зіткнення підкинуло на правий тротуар, після чого вказаний автомобіль скоїв наїзд на малолітнього пішохода ОСОБА_4 .

Згідно до висновку судової автотехнічної експертизи Одеського НДІСМЕ №5202 від 12.11.2014 року, яка знаходиться в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000922 від 13 вересня 2014 року, обставини зіткнення автомобілів УАЗ-31514 в/н НОМЕР_2 , ВАЗ-21099 д/н НОМЕР_4 , Nissan Almera classic д/н НОМЕР_5 в розглянутих умовах ДТП належні дії водія автомобіля УАЗ-31514 в/н НОМЕР_2 регламентувалися вимогами п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху, відповідно яким при повороті ліворуч водію ОСОБА_2 слід було дати дорогу зустрічним транспортним засобам. Тобто в умовах даного нерегульованого перехрестя, де водій автомобілю УАЗ перетинав дві зустрічні смуги, йому слід було впевнитися в безпеці руху для водіїв, що знаходилися в обох смугах, у тому числі й для водія автомобіля ВАЗ-21099 д/н НОМЕР_4 . Оскільки автомобіль УАЗ знаходився в технічно справному стані у водія цього транспортного засобу ОСОБА_2 була наявність технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ. Оскільки з моменту цього зіткнення водій автомобіля ВАЗ рухався вже в аварійній обстановці, що призвело до зіткнення з автомобілем Nissan Almera classic д/н НОМЕР_5 , його відкидання з наїздом на пішохода, водій автомобілю УАЗ належним виконанням вказаних вимог мав технічну можливість уникнути всієї ДТП в цілому.

Наявність технічної можливості у водія автомобілю УАЗ уникнути подію належним виконанням вимог п. 10.1 та 16.13 Правил дорожнього руху, відсутність у водія ВАЗ технічної можливості уникнути подію належним виконанням вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху означає, що в причинному зв`язку з фактом ДТП, з експертної точки зору, знаходяться фактичні дії водія автомобіля УАЗ, які не відповідати вимогам п. 10.1 та 16.13 ПДР.

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 08.12.2014 р. водій транспортного засобу транспортної машини - УАЗ-31514 в/н НОМЕР_2 , - військовослужбовець військової частини НОМЕР_3 матрос ОСОБА_2 скоїв порушення правил водіння транспортної машини, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження які спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також завдало матеріальну та моральну шкоду потерпілим: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .

Таким чином вина водія автомобілю УАЗ-31514 в/н НОМЕР_2 , ОСОБА_2 у скоєні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 12.09.2014 р., встановлена судом у повному обсязі. Вказаний автомобіль належить Військовій частині НОМЕР_1 (колишня військова частина НОМЕР_3 ).

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 5200 від 10.11.2014 р. вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобілю Nissan Almera д/н НОМЕР_5 , пошкодженого при ДТП від 12.09.2014 р. становить 48709,19 грн.

Згідно зі ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Ст. 1187 ЦК України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом , використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З відповідача, як власника транспортного засобу, слід стягнути на користь позивача завдану йому матеріальну шкоду, розмір якої встановлений висновком судової автотоварознавчої експертизи № 5200 від 10.11.2014 р., в розмірі 48709,19 грн.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У зв`язку з тим, що відповідач моральної шкоди позивачу не завдавав, тому в частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди слід відмовити.

Також суд першої інстанції зазначив, що згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судові витрати, а саме витрати по сплаті судового збору в розмірі 993,68 грн.

З висновками суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди колегія погоджується в повному обсязі. Як зазначалося вище, рішення суду першої інстанції в іншій частині не оскаржується і не є предметом розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги в частині скасування рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, зводяться до того, що суд першої інстанції не дав належну оцінку запереченням відповідача у справі, а також розгляд справи за відсутністю третьої особи яка як зазначається в апеляційній скарзі, була сповіщена належним чином про день та час розгляду справи. Фактично доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції з їх оцінкою

Колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди за наявністю наявних у справі доказів. Неявка третьої особи не перешкоджала розгляду справи.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв`язку із цим при пред`явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Позивач в позовних вимогах зазначив, що відповідачем не була застрахована цивільно-правова відповідальність транспортного засобу УАЗ-31514 в/н НОМЕР_2 , як при розгляді справи в суді першої інстанції так і до апеляційної скарги відповідачем на надано будь яких доказів на підтвердження страхування цивільно-правової відповідальності транспортного засобу УАЗ-31514 в/н НОМЕР_2 в зв`язку з чим, до участі у справі судом першої інстанції правомірно не залучалася страхова компанія.

Разом з тим колегія вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 993,68 грн. сплачені позивачем при поданні позовної заяви в повному обсязі в той час як позовні вимоги були задоволені частково.

Частиною 1 статті 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки позов задоволений частково, колегія змінює рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат з визначенням, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 487 грн. 09 коп.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:
Апеляційну скаргу представника Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07квітня 2015 року змінити в частині визначення розміру судових витрат які підлягають стягненню з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 487 грн. 09 коп.

Визначити загальну суму яка підлягає стягненню з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 в розмірі 49196 грн. 28 коп.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий О.А. Ступаков

Судді А.П. Бабій

О.Д. Варикаша