Провадження № 4-с/127/102/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 липня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Академічна Клініка» на дії та бездіяльність посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві та зобовязання вчинити дії, за участі заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Академічна Клініка» звернулося до суду зі скаргою на дії та бездіяльність посадових осіб Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у м. Києві та зобовязання вчинити дії. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01 липня 2015 року скарга в частині визнання неправомірним рішення щодо передачі майна на зберігання, рішення заступника начальника відділу від 21 квітня 2015 року щодо відмови в задоволенні вимоги боржника про зміну відповідального зберігача майна, зобовязання державного виконавця передати майно боржника на відповідальне зберігання ОСОБА_1, про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів із розшуку майна та зобовязання провести повторний опис майна боржника в присутності представника боржника прийнята до провадження та до участі в справі залучена заінтересована особа - ПАТ АКБ «Укргазбанк» як правонаступник ПАТ АКБ «Київ». Скарга мотивована тим, що на виконанні відділу примусового виконання рішень УДВС Головного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист № 127/13362/13-ц, виданий 20 лютого 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ТОВ «Академічна Клініка» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» грошових коштів (виконавче провадження № 46803376). Одночасно, у ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві відкриті виконавчі провадження про повернення від ТОВ «Академічна Клініка» на користь ТОВ «Інтер Медтехніка» медичного обладнання та стягнення коштів (заявник не має можливості повернути предмети лізингу ТОВ «Інтер Медтехніка», оскільки майно протиправно утримується та використовується ТОВ «Інститут планування сімї», про що відкрито кримінальне провадження від 14 лютого 2015 року). Заявник звернувся до відділу із заявою від 11 березня 2015 року, в якій містилось посилання на всі відкриті виконавчі провадження відносно заявника та перелік майна за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача, та пропонував стягнути зазначене майно на виконання всіх перелічених виконавчих проваджень. Заявою від 08 квітня 2015 року заявник вимагав не передавати майно боржника на відповідальне зберігання ТОВ «Інститут планування сімї» за наявного відкритого кримінального провадження від 14 лютого 2015 року. 09 квітня 2015 року державним виконавцем Бялим М.Г. проведено опис майна заявника та складено акт опису й арешту майна, куди включено 35 найменувань загальною кількістю 85 предметів. Разом з тим вказує, що відповідно до акту опису від 28 квітня 2014 року, складеного державним виконавцем ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м. Києва в рамках виконавчого провадження №49925732, зазначено 102 найменування та 627 предметів, яке передано на зберігання директору ТОВ «Інститут планування сімї». Заявник вважає, що посадові особи ТОВ «Інститут планування сімї», на зберігання яким передано описане 09 квітня 2015 року майно боржника, ввели державного виконавця в оману щодо кількості майна з метою подальшого його привласнення. 16 квітня 2015 року заявник звернувся до відділу із заявою про заміну відповідального зберігача описаного майна та вжиття заходів для виявлення майна боржника, однак відповіді не отримував. Натомість, при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження стало відомо про лист-відповідь від 21 квітня 2015 року, відповідно до якого заступник начальника відділу зазначив про відсутність обґрунтування передачі описаного майна іншому зберігачеві, а вимогу залишив без задоволення. Заявник вважає, що така відмова є необґрунтованою, адже описане майно передане на зберігання посадовим особам ТОВ «Інститут планування сімї», за наявності відкритого кримінального провадження стосовно останніх щодо протиправного заволодіння майном ТОВ «Академічна клініка», вказує на ймовірне порушення його майнових прав у звязку з недобросовісним виконанням обовязків по зберіганню майна. Крім того, заявник зазначає про те, що його заява від 21 квітня 2015 року про вжиття заходів із розшуку майна боржника та проведення повторного опису майна з обовязковою присутністю представника боржника залишена без реагування, державним виконавцем не було вжито заходів, відповіді заявник не отримував, в матеріалах виконавчого провадження відсутній такий документ. За наведеного заявник просить визнати неправомірними рішення державного виконавця щодо передання майна боржника на зберігання посадовій особі ТОВ «Інститут планування сімї», визнати неправомірним рішення заступника начальника відділу від 21 квітня 2015 року щодо відмови у задоволенні вимоги боржника про зміну відповідального зберігача майна, зобовязати державного виконавця передати майно боржника на відповідальне зберігання ОСОБА_1, визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів із розшуку майна боржника та зобовязати провести повторний опис майна боржника в присутності представника боржника.

У судовому засіданні представник заявника (боржника) ОСОБА_2 скаргу підтримала з підстав викладених в останній та просила її задовольнити у повному обсязі.

Особи, дії яких оскаржуються, в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення скарги в частині визнання дій неправомірними, зважаючи на право власника користуватися своїм майном, однак вважала, що підстави для зобовязання державного виконавця вчиняти певні дії відсутні.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві перебуває виконавчий лист №127/13362/13-ц, виданий 20 лютого 2015 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ТОВ «Академічна Клініка» на користь ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Київ» 4 820 141,05 грн. (виконавче провадження ВП № 46803376). Відповідно до заяви боржника, яка прийнята відділом примусового виконання рішень 12 березня 2015 року, боржник повідомив про наявні виконавчі провадження щодо нього, які відкриті ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м.Києва та просив за відсутності коштів на банківських рахунках здійснити виконання рішення суду за рахунок майна, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. П.Майбороди,8 (а. с. 42-43). 09 квітня 2015 року боржник звернувся до відділу із заявою, відповідно до якої повідомив про наявне відкрите кримінальне провадження про викрадення статутних документів ТОВ «Академічна Клініка» відстороненим від посади керівником ОСОБА_3 та вимагав не передавати на відповідальне зберігання арештоване та описане майно боржника ТОВ «Інститут планування сімї», директором якого є ОСОБА_3 (а. с. 44).

Відповідно до акту опису та арешту майна від 09 квітня 2015 року, в межах виконавчого провадження № 46803376 державним виконавцем Бялим М.Г. в період з 19.05 год. до 21.27 год. за адресою: м. Київ, вул. П.Майбороди,8, за участі понятих в присутності в.о. директора ТОВ «Інститут планування сімї» ОСОБА_4, проведено опис майна, що належить боржнику. Майно знаходиться на 2-ому та 3-ому поверхах будівлі, які орендує ТОВ «Інститут планування сімї». Описане майно передане на відповідальне зберігання ОСОБА_4, який і отримав копію акта. Представник боржника не був присутнім під час опису і арешту майна (а. с. 45-48). Відповідно до додатку до акту опису майна від 09 квітня 2015 року до складу описано майна увійшло 35 найменувань 85 предметів (а. с 49).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Щодо вимоги боржника про визнати неправомірними рішення державного виконавця Бялого М.Г. щодо передання майна боржника на зберігання посадовій особі ТОВ «Інститут планування сімї» суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 11, ч. 5 ст. 57, ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу, - також зберігачу.

Відповідно до п. п. 4.2.1, 4.2.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 489/20802, в акті опису та арешту майна боржника повинні бути вказані, зокрема, прізвище, імя та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач). У разі необхідності після передачі майна на зберігання за постановою державного виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачу. У постанові зазначаються причина передачі майна іншому зберігачу, прізвище, імя та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна, та прізвище, імя та по батькові нового зберігача.

З наведеного вбачається, що зазначеним Законом та Інструкцією державному виконавцю надано право з врахуванням фактичних обставин, самостійно обирати особу, якій передається на зберігання описане та арештоване майно. Такими особами можуть бути як боржник, так і інші особи (зберігачі). Обґрунтовуючи свою вимогу до державного виконавця про не передавання арештованого майна на зберігання ТОВ «Інститут планування сімї», боржник в заяві від 09 квітня 2015 року зазначає про наявні кримінальні провадження стосовно керівника ТОВ «Інститут планування сімї» ОСОБА_3 № 0010283, № 0011825, № . Відповідними обставинами обґрунтована і скарга. Разом з тим, до матеріалів скарги заявник надав заяву НВП ТОВ «Сучасні медичні технології» до Прокуратури Шевченківського району м. Києва від 27 січня 2015 року про вчинення злочину (а. с. 68), витяг від 14 лютого 2015 року з кримінального провадження №, відповідно до якого від директора НВП ТОВ «Сучасні медичні технології» надійшла заява про привласнення медичного та офісного обладнання посадовими особами ДУ «ІПАГ АМНУ». Заява внесена до ЄРДР 14 лютого 2015 року з правовою кваліфікацією за ст. 191 ч. 1 КК України (а. с. 69).

Вказані обставини були і підставами для звернення 16 квітня 2015 року з заявою про зміну відповідального зберігача арештованого майна на представника боржника (а. с. 57).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За наведених заявником доказів, суд вважає, що останнім не доведено обставину наявності кримінальних проваджень стосовно посадових осіб ТОВ «Інститут планування сімї», зокрема ОСОБА_4, адже наданими письмовими доказами підтверджено лише про внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення кримінального праворушення лише посадовими особами ДУ «ІПАГ АМНУ» (дані про оголошення підозри відсутні), тому державний виконавець, за відсутності обставин, які вказують на зацікавленість та упередженість зберігача майна, вчинення кримінального правопорушення конкретною особою, вчинив дії по передачі арештованого майна на зберігання відповідно до норм діючого законодавства та у межах наданих йому повноважень з врахуванням відсутності підстав для не передачі арештованого майна. Отже, вимога заявника про визнати неправомірними рішення державного виконавця Бялого М.Г. щодо передачі майна боржника на зберігання посадовій особі ТОВ «Інститут планування сімї» задоволенню не підлягає.

Крім того, суд вважає, що не підлягає задоволенню вимога заявника про визнання неправомірним рішення заступника начальника відділу від 21 квітня 2015 року щодо відмови у задоволенні вимоги боржника про зміну відповідального зберігача майна зазначеної в заяві від 16 квітня 2015 року № 023-Д. Так листом від 21 квітня 2015 року заступник начальника відділу ОСОБА_5 на вимогу боржника від 16 квітня 2015 року зазначив про відсутність обґрунтування необхідності передачі описаного майна іншому зберігачу та залишив вимогу без задоволення (а. с. 59). Як зазначалось вище, підстави та порядок передання описаного майна іншому зберігачу визначений п. 4.2.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5. Як вбачається необхідність зміни зберігача заявник обґрунтовував наявними кримінальними провадженнями. Інших обґрунтувань необхідності зміни зберігача заявником не вказано. Однак, надані докази не підтверджують вчинення кримінального правопорушення зберігачем майна чи його злочинних намірів, про що твердить заявник. Доводи заявника ґрунтуються на припущеннях, а його заява щодо заміни зберігача є необґрунтованою. Таким чином, дана вимога не підлягає задоволенню. При цьому суд зауважує, що заявник не позбавлений права звернутися повторно з вимогою про заміну зберігача майна, відповідно обґрунтувавши свою вимогу та надавши відповідні докази. Щодо твердження представника заінтересованої особи про право заявника як власника на використання даного майна, то суд звертає увагу, що вказані обставини не були підставами обґрунтування заяви заявника про заміну зберігача.

За наведеного також не підлягає задоволенню і вимога заявника про зобовязання державного виконавця передати майно боржника на відповідальне зберігання представнику ОСОБА_1, яка є наслідком розгляду попередніх вимог.

Щодо вимоги заявника про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів із розшуку майна боржника та зобовязання державного виконавця провести повторний опис майна боржника в присутності представника боржника суд зазначає наступне.

Як зазначалось вище, відповідно до акту опису та арешту майна від 09 квітня 2015 року державним виконавцем проведено опис майна, що належить боржнику, та відповідно до додатку до акту опису майна до його складу увійшло 35 найменувань у кількості 85 предметів. Разом з тим, в рамках іншого виконавчого провадження 28 квітня 2014 року проведено опис і арешт майна боржника ТОВ «Академічна клініка», відповідно до якого описано та арештовано майно боржника ТОВ «Академічна клініка», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. П.Майбороди,8, в кількості 102 найменування 627 предметів, яке передано на зберігання директору ТОВ «Інститут планування сімї» ОСОБА_3 Заявник неодноразово звертався із заявами вказуючи про це та вимагав здійснити заходи для виявлення майна боржника та провести його опис та арешт (а. с. 58,61).

Відповідно до ст. 51, ч. 5 ст. 57, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець.

З наведеного вбачається, що Законом державному виконавцю надано право та повноваження в межах виконавчого провадження щодо розшуку майна боржника та його арешту. При цьому, відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Суд враховує, що в 2014 році в межах виконавчого провадження №42925732 було здійснено опис і арешт майна, яке зберігається за тією самою адресою та того самого боржника, що і в межах ВП № 46803376, а майно передане на відповідальне зберігання. Натомість, 09 квітня 2015 року державним виконавцем описано і арештовано значно менше одиниць майна боржника. Суд бере до уваги, що заявник неодноразово звертався до державного виконавця про проведення повторного опису і арешту майна та про його розшук, але такі клопотання та заяви залишені без задоволення, доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість скарги в частині визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невжиття заходів із розшуку майна боржника та не проведення його опису та арешту, що порушує права, зокрема і права боржника, та вважає за необхідне усунути вказані порушення, як-то визначено положеннями ст.387 ЦПК України, шляхом зобовязання державного виконавця провести розшук, опис та арешт майна боржника. Щодо вимоги заявника про проведення повторного опису в присутності представника боржника, то суд звертає увагу, що Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено такого обовязку державного виконавця повідомляти або залучати до проведення опису майна представників сторін. Натомість, відповідно до ст. 12 зазначеного Закону сторонам виконавчого провадження, зокрема і боржнику, надано право брати участь у провадженні виконавчих дій. Відповідно до п. 4.2.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо опис і арешт майна здійснюються за участю боржника або його представника, акт опису та арешту майна складається в двох примірниках. Перший залишається в провадженні державного виконавця, а другий видається боржнику під розписку на першому примірнику, що залишається у державного виконавця. Зі змісту цієї норми також вбачається, що участь боржника або його представника не є обовязковою при проведенні опису і арешту майна боржника.

На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 11, 40, 51, 57, 59, 82 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 489/20802, ст. 387 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 щодо невжиття заходів із розшуку майна боржника та не проведення його опису та арешту відповідно до заяви боржника від 21 квітня 2015 року.

Зобовязати державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_6 провести розшук майна боржника та його опис та арешт відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

В решті вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: