Справа № 666/3002/15-ц
Провадження № 2/666/1628/15
РІШЕННЯ

Іменем України

12.08.2015 року Дніпровський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді - Стамбули М.І.

при секретарі - Довбуш О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що між ним та відповідачем був укладений договір позики на суму 15 000 Доларів США, на підтвердження якого була написана розписка. За 2012-2015 роки відповідачем було повернуто 12 600 доларів США. На вимогу позивача повернути решту суми в розмірі 2400 доларів США він не реагує та заявив, що взагалі відмовляється їх повертати. Оскільки, в розписці строк повернення грошових коштів не було зазначено позивачем було направлено відповідачу вимогу про повернення 2400 доларів США. Враховуючи, що відповідач повинен повернути на час подання позову 2400 доларів США, тому позивач просить стягнути борг в еквіваленті в національній валюті в розмірі 50 499,08 грн.

У судове засідання з'явився представник позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставах вказаних у позовній заяві та пояснив, що грошові кошти в іноземній валюті відповідачем були отримані в борг та просить стягнути залишок боргу в еквіваленті в національній валюті в розмірі 50 499,08 грн.

У судове засідання з'явився відповідач та його представник, позовні вимоги не визнали та подали до суду письмові заперечення. Також відповідач вказав, що він дійсно отримав від позивача вказану грошову суму, але не у борг, а за певні послуги, а саме, за їх домовленістю купив обладнання за свої кошти для ОСОБА_1 у м. Одеса та відправив обладнання у м. Славянськ, останній виплатив йому суму в розмірі 15 000 доларів США та попросив написати розписку.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши сторін, суд вважає необхідним відмовити в задоволені позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 20.02.2012 року було написано розписку про, те що він отримав 15 000 доларів США. Даний факт сторонами не заперечувався.

Згідно зі статтею 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Таким чином, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

З дослідженої судом розписки вбачається, що ОСОБА_2 дійсно отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в іноземній валюті розміром 15 000 доларів США, але в розписці не зазначено, що вказані грошові кошти передані у борг або ОСОБА_2 їх позичив, тобто за своїми правовими ознаками розписка не підтверджує укладання договору позики між сторонами та не підтверджує факту отримання відповідачем коштів у борг.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтвердили доводи та пояснення відповідача ОСОБА_2, а саме той факт, що гроші були отримані відповідачем не у борг, а для закупівлі обладнання у м. Славянськ.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що 20.02.2012 року ОСОБА_2 було написано розписку на суму 15 000,00 доларів США, але з самої розписки не вбачається, що між сторонами укладено договір позики та останній має борг перед ОСОБА_1 в розмірі 50 499,08 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обставини наведені в позовній заяві.

Керуючись ст.ст.10, 11,60, 212,213,215 ЦПК України, ст.ст.16, 1046, 1047, 1048 ЦК України -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - відмовити у зв»язку з необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції через Дніпровський районний суд м. Херсона шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в порядку ст.294 ЦПК України.

Суддя Стамбула М.І.