Справа №2-4565/10
11 травня 2010 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Плавича І.В.,
при секретарі Бабаєвій З.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Одеська товарна біржа,
В провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Одеська товарна біржа.
Проте, в теперішній час ОСОБА_1 й ОСОБА_2 не мають можливості розпоряджуватись вказаною квартирою, оскільки згаданий договір купівлі-продажу не був посвідчений нотаріально, що на момент його укладення законом не вимагалось. Однак, з огляду на факт виконання сторонами усіх істотних його умов, позивачі просили суд визнати даний правочин дійсним.
У відкритому судовому засіданні ОСОБА_1 й ОСОБА_2 цілком підтримали заявлені позовні вимоги, просили суд позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі.
Повноважний представник Одеської товарної біржі у судове засідання не зявився, установа повідомлялась судом про розгляд цивільної справи, причини неявки представника у засідання суду не відомі.
Згідно ст. 224 ч.ч.1,2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Тобто, з огляду на неявку відповідачів по даній цивільній справі, врахувавши думку сторони позивачів, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку, постановивши про викладене відповідну ухвалу.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги виниклі обставини та пояснення позивачів за суттю спору і підставами звернення в суд, оглянувши відповідний договір купівлі-продажу, надавши належну юридичну оцінку виниклим між сторонами правовідносинам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Як сукупно регламентують ст.ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Водночас, біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі.
Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
У звязку з тим фактом, що правовідношення стосовно майнових прав щодо відповідної квартири дійсно виникли до набрання чинності діючим Цивільним кодексом України, але вже після набрання ним чинності не припинились, суд переконаний в обґрунтованості керуватись положеннями діючого на даний момент Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона передає або зобовязується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Зі згаданого Договору випливає, що суму вартості відчужуваного майна у повному обсязі продавці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали від покупців ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (ОСОБА_2 після укладення шлюбу) І.О. до підписання договору, засвідчивши цей факт власними підписами.
Безумовно, як чітко вказує ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу, зокрема, квартири або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Суд звернув увагу на те, що на момент укладення Договору, діяв Цивільний Кодекс УРСР від 18 липня 1963 року із відповідними подальшими змінами, який таких вимог до подібних правочинів (договорів купівлі-продажу квартир) не встановлював.
Згідно ст. 202 ч.1 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.
Дійсно, як регламентує ст. 215 ч.ч.1,2 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Разом з тим, як зазначає ст. 220 ч.2 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
У відповідності до ст. 328 ч.1 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, на підставі ст. 328 ч.2 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Зважаючи на дані вимоги законодавства й регламентацію виниклих між сторонами по справі правовідносин, судом не встановлено неправомірності в діях продавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відносно підстав для відчуження зазначеної раніше квартири. В той же час, суд не вбачає порушень закону і в придбанні позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також ОСОБА_7 вказаної нерухомості.
Таким чином, сукупно викладене обумовлює обґрунтованість визнати нікчемний Договір дійсним, оскільки й позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, й відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на момент його укладення були членами Одеської товарної біржі, та вимоги діючого на той час цивільного законодавства були виконані в повному обсязі, враховуючи, зокрема, фактичне виконання умов договору сторонами та подальшу державну реєстрацію відповідних майнових прав.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Одеська товарна біржа задовольнити у повному обсязі.
Розяснити учасникам цивільного процесу, що у разі визнання судом договору дійсним, наступне нотаріальне посвідчення такого договору не вимагається.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або в порядку ст. 295 ч.4 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.