Справа № 350/968/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1832/2015
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Меленко О.Є.

секретаря Яковин М.Я.,

з участю представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на ухвалу Рожнятівського районного суду від 13 червня 2015 року про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а :

у червні 2015 року представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся із заявою про забезпечення позову до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме накласти арешт та заборону відчуження до повного погашення кредитної заборгованості, в межах суми позову, на все рухоме та нерухоме майно відповідача, оскільки існує реальна можливість відчуження спірного майна.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 30 червня 2015 року в задоволенні заяви ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вказує на порушення судом при постановленні ухвали норм процесуального права. Зазначає, що суд не врахував, що в забезпечення виконання зобов'язань було укладено іпотечний договір, згідно з яким передано в іпотеку нерухоме майно. Відповідно до п. 12 договору іпотеки, погоджувальна вартість переданого в іпотеку нерухомого майна складає 150 596 грн, а ринкова вартість заставного майна станом на 05.06.2015 року становить 247 000 грн. Отже, кредитний борг в розмірі 854 395,65 грн фактично забезпечений нерухомим майном вартістю меншою, як 30% від реальної кредитної заборгованості. Позивачем надано докази, що відповідач неналежно виконує свої зобов'язання щодо повернення боргу і може ухилитися від виконання судового рішення. Тому просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборони відчуження до повного погашення кредитної заборгованості в межах суми позову на все рухоме та нерухоме майно належне ОСОБА_3

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» апеляційну скаргу підтримав. ОСОБА_3, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що зобов'язання відповідача за кредитним договором забезпечені договором іпотеки, тому у випадку задоволення позову позивач матиме право на задоволення своїх вимог за рахунок заставного майна.

Проте, такий висновок суду першої інстанції є не обґрунтованим.

Відповідно до положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, про що зазначено в абзаці 1 п. 4 Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову".

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 854 395,65 грн.

Заявником наведено підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а саме: вартість заставного майна становить менше 30% суми заборгованості за кредитним договором.

Тому невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, висновок суду першої інстанції про безпідставність заяви про забезпечення позову не можна вважати обґрунтованим.

За таких обставин, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити.

Ухвалу Рожнятівського районного суду від 13 червня 2015 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, належне ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний номер НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_1, до повного погашення кредитної заборгованості в межах суми позову 854 395,65 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А.

Меленко О.Є.