Справа № 265/6095/15-ц
Провадження № 2/265/2560/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Міхєєва І.М.,

при секретарі Федоровій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про встановлення факту проживання понад п'ять років однією сім`єю з спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та зміну черговості отримання права на спадщину,

В С Т А Н О В И В:

04 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, у якому просила визнати факт її проживання з ОСОБА_3 однією сім`єю понад п'ять років, визнати її спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом та визнати за нею право на спадкування після смерті ОСОБА_3 разом із спадкоємцем першої черги ОСОБА_2 Свій позов обґрунтовувала тим, що вона протягом 27-ми років проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю в будинку № 5 по вулиці Плановій в м. Маріуполі, без реєстрації шлюбу. Разом з ОСОБА_3 вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство. В 2013 році ОСОБА_3 захворів на важку тривалу хворобу, насилу пересувався та потребував стороннього догляду, з цього часу по день його смерті позивач доглядала за ним. 9 березня 2015 року ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилась спадщина на домоволодіння №72 по вул. Тітова в м. Маріуполі та домоволодіння № 5 по вулиці Плановій в м. Маріуполі. Із заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 звернувся син спадкодавця ОСОБА_4 та вона, однак, зважаючи на те, що шлюб між нею та ОСОБА_3 не було зареєстровано, вона звернулася до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та доповнила, що проживала разом з ОСОБА_3 з 1997 року по день його смерті в будинку який належав ОСОБА_3 За час спільного проживання вони купили автомобіль, меблі, побутову техніку, бюджет був спільний, вели спільне господарство. В 2013 році ОСОБА_3 важко захворів та переніс операцію, після операція потребував стороннього догляду, який повністю здійснювала вона. Син ОСОБА_3, відповідач по справі, проживав разом з ними періодично, приблизно протягом двох років. Після смерті ОСОБА_3 вони разом з відповідачем звернулися в нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

В подальшому позивач ОСОБА_1 надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні визнав позов в повному обсязі та не заперечував, що позивач проживала разом з його батьком по день його смерті понад двадцяти років по вулиці Плановій, 5 в місті Маріуполі, вони дійсно проживали однією сімєю вели спільне господарство, в 2013 року батько важко захворів та потребував стороннього догляду, який здійснювала позивач, проти задоволення позову не заперечував.

В подальшому відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву з проханням закінчити розгляд справи в його відсутність, просив позов задовольнити.

Суд, перевіривши матеріали справи наданими доказами, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, ОСОБА_3 помер 9 березня 2015р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 899998, виданим 10.03.2015р. Орджонікідзевським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 479.

Після смерті ОСОБА_3 в Четвертій Маріупольській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 355/2015, відповідно до якої з заявами про прийняття спадщини звернувся син померлого ОСОБА_2 та позивачка ОСОБА_1, якій було розяснено про необхідність підтвердження факту проживання однією сімєю зі спадкодавцем у судовому порядку.

Судом встановлено, та це не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 протягом 27-ми років проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю в будинку № 5 по вулиці Плановій в м. Маріуполі, вони були пов'язані спільним побутом, вели спільне господарство, але не зареєстрували шлюб. З 2013 року через важку тривалу хворобу ОСОБА_3 потребував стороннього догляду, який надавала йому ОСОБА_1 Після смерті ОСОБА_3 одночасно з його сином ОСОБА_2 12.08.2015р. звернулась до Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак їй було запропоновано підтвердити факт проживання однією сімєю зі спадкодавцем у судовому порядку.

Факт проживання позивача разом з ОСОБА_3 понад пяти років по вулиці Плановій в будинку № 5 в м. Маріуполі також підтверджено Актом від 28.09.2015 року, складеним секретарем комітету самоорганізації «Таганрозький».

За змістом ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Пунктами 20, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК. Спадкування за законом здійснюється позачергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обв'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім'єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини (п.5.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Позивач є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_3 четвертої черги (особою, яка проживала зі спадкодавцем однією сім'єю у фактичних шлюбних відносинах протягом більше ніж пять років), ані позивач, ані померлий не були в цей час в іншому зареєстрованому шлюбі, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні з пояснень позивача та відповідача.

Як передбачено ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 однією сім'єю більше п'яти років до часу відкриття спадщини, а тому є спадкоємцем четвертої черги за законом, вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Частиною 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Згідно довідки Маріупольського відділення бюро судово- медичної експертизи, від 10.03.2015 року, причиною смерті ОСОБА_3 стала двобічна гнійна абсцедируюча пневмонія.

Факт того, що ОСОБА_3І через тяжку хворобу потребував допомоги та таку допомогу протягом тривалого часу ОСОБА_3І надавала позивач, у судовому засіданні не заперечував відповідач.

Враховуючи вказане, а також те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 11, 14, 57, 60, 81, 88, 197, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1259, 1264, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, про встановлення факту проживання понад п'ять років однією сім`єю з спадкодавцем, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом та зміну черговості отримання права на спадщину - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 однією сімєю понад пять років до часу відкриття спадщини в будинку № 5 по вулиці Плановій в м. Маріуполі.

Визнати ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого 9 березня 2015 року.

Змінити черговість отримання спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3, померлого 9 березня 2015 року та визнати за ОСОБА_1 право на спадкування разом з спадкоємцем першої черги.

Рішення суду може бути оскаржено особами, які брали участь у розгляді справи в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І.М. Міхєєва