Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/4593/15 Головуючий у 1-й інстанції: Смолка І.О.
Є.У.№ 331/1675/15-ц Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

При секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс», третя особа: Запорізька дирекція ПРаТ «Європейський страховий альянс», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 25 лютого 2012 року з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем ЗАЗ 1102, реєстраційний № С4504 ЗП, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний їй автомобіль NISSAN TEANA, реєстраційний № АР 7202ВІ отримав механічні пошкодження. За висновком експертного автотоварознавчого дослідження від11.03.2012 р. розмір майнової шкоди, завданої її автомобілю, становить 29 637,42 грн. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована в ПРат «Європейський страховий альянс». Посилаючись на те, що страхова компанія 16 липня 2012 року відмовила їй у виплаті страхового відшкодування, пославшись на вину ще одного учасника ДТП водія ОСОБА_4, просила суд на підставі ст.21.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягнути зі страхової компанії 29 637,42 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПРаТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_2 в рахунок сплати страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошову суму у розмірі 20 229,00 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові ПРаТ «Європейський страховий альянс» посилається на те, що при вирішенні спору судом не врахована вина іншого учасника ДТП водія ОСОБА_4, який, керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний №АР 6670 АМ, здійснив наїзд на автомобіль ОСОБА_3 Крім того, на думку апелянта, позивачем пропущений строк позовної давності, про застосування якого відповідачем було заявлено у суді першої інстанції.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 22, 1166, 1188, 1194 ЦК України, нормами Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходив із доведеності вини водія ОСОБА_3 у ДТП, відповідальність якого застрахована ПрАТ «Європейський страховий альянс».

Встановлено, що 25 лютого 2012 року водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем ЗАЗ 1162, рухаючись по проспекту Леніна в м. Запоріжжі, не витримав безпечну дистанцію та скоїв зіткнення з автомобілем NISSAN TEANA , яким керувала ОСОБА_2 Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль позивача задній бампер і протитуманні ліхтарі. ОСОБА_5 Запорізького районного суду Запорізької області від 9 квітня 2012 року водія ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення п.13.1 Правил дорожнього руху (а.с.10, 26).

За висновком експертного авто товарознавчого дослідження №15/1 від 11.03.2012 р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 20 739 грн., розмір майнової шкоди з урахуванням втрати товарної вартості 29 637, 42 грн. (а.с.11-25).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПрАТ «Європейський страховий альянс» на умовах Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/0127705 з встановленням ліміту відповідальності за шкоду заподіяну життю і здоров'я на одного потерпілого 100 000 грн., за шкоду, заподіяну майну 50 000 грн. із урахуванням франшизи 510 грн. (а.с.27).

27 лютого 2012 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 повідомили страховика про страховий випадок, проте останній листом від 16 липня 2012 року відмовив потерпілій у виплаті страхового відшкодування, пославшись на п.1,3 ч.1 ст.1188 ЦК України вину третього учасника ДТП водія ОСОБА_4, який внаслідок порушення п.13.1 ПДР допустив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3 (а.с.51).

ОСОБА_5 Хортицького районного суду Запоріжжя від 6 березня 2012 року вбачається, що водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний № НОМЕР_1 , по проспекту Леніна м. Запоріжжя не витримав безпечну дистанцію і скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ 1102 під керування водія ОСОБА_3За порушення ОСОБА_4 п.13.1 ПДР його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП (а.с.31).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка діяла на час ДТП) передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З урахуванням установлених обставин та вимог закону суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що за збиток, заподіяний позивачу, страхова компанія виплачує страхове відшкодування згідно з умовами договору страхування та нормами діючого законодавства, а також вірно стягнув з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 20 229 грн. в межах ліміту відповідальності страховика з урахуванням розміру франшизи і втрати товарної вартості, які підлягають відшкодуванню за рахунок винуватця ДТП.

Доводи апеляційної скарги про те, що шкоди майну позивача завдано також і діями водія ОСОБА_4, не ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

За приписами статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Як встановлено судом і вбачається із матеріалів справи, автомобіль ОСОБА_2 під час ДТП взаємодіяв тільки з автомобілем ОСОБА_3, який на порушення п.13.1 ПДД не витримав безпечну дистанцію і здійснив зіткнення з автомобілем позивача. Автомобіль водія ОСОБА_4, який після цього здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3, у взаємодію з автомобілем ОСОБА_2 не вступав.

Належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що збільшенню шкоди, завданої майну позивача, сприяла неправомірна поведінка водія ОСОБА_4, ні відповідач, ні третя особа ОСОБА_3 суду не надали. Та обставина, що автомобіль ОСОБА_4 внаслідок недотримання безпечної дистанції останнім здійснив зіткнення з автомобілем ОСОБА_3, не є достатньою підставою для висновку про спільну вину вказаних водіїв у пошкодженні автомобіля позивача. Матеріали справи не містять достовірних даних про те, що порушення водієм ОСОБА_4 ПДР знаходяться у прямому причинному звязку із заподіяною шкодою.

Судове рішення відповідно до ст.60 ч.4 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин підстав для притягнення водія ОСОБА_4 до цивільно-правової відповідальності за шкоду, завдану майну ОСОБА_6, не має.

Доводи апеляційної скарги про неповне зясування судом першої інстанції фактичних обставин справи являються неспроможними.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України дана оцінка всім доказам, які надавалися сторонами в ході розгляду справи. Клопотання про дослідження будь-яких інших доказів ні відповідач, ні третя особа в порядку, передбаченому ст.ст.134,136, 143 ЦПК України ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не заявляли.

Посилання апелянта на пропуск позивачем строку позовної давності не відповідають фактичним обставинам справи.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання страховиком зобов'язань за договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позовна давність за вимогами потерпілої особи про виплату страхового відшкодування повинна обчислюватися з моменту відмови страховика у здійсненні такої виплати, а не з моменту ДТП, як помилково вважає апелянт.

Як встановлено судом, з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування ОСОБА_2 звернулася до страхової компанії 6 березня 2012 року (а.с.50), листом від 16 липня 2012 року вих.№55 остання відмовила у здійсненні страхової виплати (а.с.51). З відповідним позовом до суду потерпіла звернулася у березні 2015 року, тобто з дотриманням передбаченого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Посилання апелянта в обґрунтування своїх доводів про пропуск позивачем позовної давності на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-112 цс 13 від 25 грудня 2013 року не заслуговують на увагу. Вказана правова позиція до спірних правовідносин не підлягає застосуванню, оскільки в ній йдеться про початок перебігу позовної давності для страхової компанії, яка виплатила страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту і до якої відповідно до ст.993 ЦК України перейшло право вимоги до винної особи. В даному випадку спір виник з інших правових підстав.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст.307,308,313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 червня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: