Справа № 428/6929/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі :

головуючого судді- Александрової Н.В.,

при секретарі- Голуб Т.М.,

за участю позивача- Іванової Л.М.,

представника відповідача- Степанчук О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сєвєродонецька цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання спільного майна, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 є її колишнім чоловіком, з яким їй та їх доньці ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить квартира № 1, що розташована у будинку № 25-а по вул. Маяковського в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Відповідач, який в квартирі не мешкає, але зареєстрований у ній, участі в утримання спільної власності не приймає. Протягом останніх трьох років нею за утримання належного їм нерухомого майна було сплачено 11570,26 грн., а саме за вивіз сміття 857,50 грн., теплоенергію 7351,28 грн., газопостачання 1046,32 грн. та квартплату 2315,16 грн., а тому 1/3 частка відповідача в утриманні майна становить 3856,75 грн., яку просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовну заяву, обставини, викладені в ній на її підтвердження, просила її задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 1/3 частку від витрат на утримання спільного майна у розмірі 3856,75 грн.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині витрат на газопостачання у розмірі 348,77 грн., за вивезення побутових відходів у розмірі 285,83 грн., у загальному розмірі 634,60 грн., в решті позовних вимог просила відмовити, посилаючись на те, що хоча відповідач ОСОБА_2 в належній йому квартирі і зареєстрований, але не мешкає, послугами не користується, так як мешкає за адресою Луганська область, Кременський район, с. Новоастрахань, вул. Артема, 35, без реєстрації, а отже, відповідно до п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків,послуги повинні сплачувати власники, співвласники, наймачі чи орендарі відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, якими вони безпосередньо користуються.

Вислухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків та встановив відповідні їм правовідносини.

У судовому засіданні встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна 19 квітня 1994 рокуАДРЕСА_1, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 25-а, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, відповідачу ОСОБА_2, та згідно пояснень сторін, їх спільній дитині ОСОБА_3.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД № 084181 ОСОБА_5 під час укладення шлюбу узяла прізвище чоловіка ОСОБА_1.

Згідно ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Як видно з позовної заяви та пояснень сторін у судовому засіданні, договором або будь якою домовленістю між позивачем та відповідачем розмір часток у праві спільної сумісної власності не визначався, а отже вони є рівними, а саме становлять по 1/3 частці у кожного з співвласників.

З копії домової книги, що було підтверджено у судовому засіданні сторонами, видно, що в квартирі № 1, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 25-а, зареєстровано позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, та їх спільну дитину ОСОБА_3, яка змінила прізвище на Бугеря.

Згідно ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобовязаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, пов'язаними із спільним майном.

Позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь 1/3 частки витрат на утримання спільного майна у розмірі 3856,75 грн., а саме квартири № 1, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 25-а, вважає, що таке право в неї є внаслідок того, що вона, як співвласник, який понесла витрати за останні три роки у розмірі 11570,26 грн. щодо утримання спільного з відповідачем майна, має право на відшкодування 1/3 частки витрат, тобто за сплачену за відповідача ОСОБА_2 частку витрат, який участі у витратах на утримання спільного майна не приймає. При цьому, представник відповідача щодо цих обставин не заперечувала, а отже дані обставини доказуванню не підлягають, хоча і підтверджуються наданим суду розрахунком та оригіналами квитанцій по їх оплаті.

Як видно з позовної заяви та наданого суду розрахунку, витрати позивача на утримання квартири № 1, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 25-а, становлять 11570,26 грн., а саме за вивіз сміття 857,50 грн., за газопостачання 1046,32 грн. та квартплату 2315,16 грн., які розраховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб, а саме трьох власників, а за теплоенергію у розмірі 7351,28 грн., які нараховують на площу квартири незалежно від кількості зареєстрованих осіб, а тому 1/3 частка цієї суми становить 3856,75 грн.

В судовому засіданні встановлено, що згідно наданих оригіналів квитанцій за сплату комунальних послуг за зазначений в позовній заяві період позивачем сплачено 12328,07 грн., а вимоги заявлені на суму 11570,26 грн., тому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає дану справу в межах заявлених позовних вимог.

Заперечення представника позивача щодо невизнання позовних вимог в частині стягнення витрат за квартплату та теплову енергію з посиланням на п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, суд не бере до уваги з наступних підстав.

Відповідно до п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року N 45 мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі): мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; можуть обирати відповідальну за виконання встановлених правил особу; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання; розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг.

У разі, коли між мешканцями квартири відсутня згода щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг, плата розподіляється: за електроенергію при загальному лічильнику - пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря); за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень - за чисельністю членів сімї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць; за послуги з централізованого опалення, утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій - за встановленими тарифами відповідно до опалювальної та загальної площі приміщення, яким користується співвласник, наймач (орендар).

При посиланні на п. 10 зазначених Правил представник відповідача зазначає, що позивач не має права вимагати від відповідача відшкодування витрат на утримання їх спільної кватири з тих підстав, що відповідач не проживає в ній згідно довідки № 128 від 20.032015 року Новоастраханської сільської ради, а отже не користується нею, а п. 10 передбачена лише сплата послуг, якими користується співвласник.

Згідно абз. 3 ст. 13 Конституції України власність зобовязує.

Як вже було встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири № 1, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 25-а, якому, згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, при цьому, згідно ч. 2 ст. 317 ЦК України на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Загальною юридичною наукою України визначено, що право користування у субєктивному значенні - це закріплена нормами права (тобто юридично забезпечена) можливість добування корисних властивостей речі для задоволення потреб власника чи інших осіб.

У судовому засіданні представником відповідача суду будь-яких належних чи допустимих доказів позбавлення відповідача права на користування належною йому на праві спільної сумісної власності квартири № 1, яка розташована за адресою Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Маяковського, 25-а, не надано, крім того, як вже було встановлено у судовому засіданні відповідач зареєстрований в квартирі і на нього нараховуються житлово-комунальні та інші послуги, а отже відповідач в розумінні діючих норм права користується належною йому квартирою. При цьому п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року N 45, не містить будь-яких положень щодо звільнення співвласника від обовязку щодо утримання його майна, яке визначено у положенні ст. 360 ЦК України, яка не містить будь-яких застережень щодо визначення іншого договором або законом. Також згідно пояснень позивача та представника відповідача, між позивачем та відповідачем будь-якого договору щодо порядку користування та утримання майном не укладалось.

Суд зауважує, що за послуги з теплопостачання заборгованість на співвласників квартири нараховується незалежно від їх кількості або осіб, які мешкають чи не мешкають в ній, при цьому співвласники та особи, які мешкають в квартирі, не можуть в односторонньому порядку відмовитись від отримання цих послуг в житлове приміщення, а тому послуги з теплопостачання є утриманням житла, які повинен сплачувати власник та співвласник, як і послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які сплачуються з метою збереження та належного безпечного функціонування житла, незалежно від того, чи проживає власник чи співвласник у квартирі.

Таким чином суд вважає, що заперечення представника відповідача ґрунтується на помилковій підміні понять користування, мешкання та місця проживання, які є різними за своїм змістом, а тому з урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 про стягнення на її користь 1/3 частки від витрат на утримання спільного майна у розмірі 3856,75 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

З відповідача на користь позивача підлягають також стягненню судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн. відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 82, 88, 212-215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на утримання спільного майна задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на утримання спільного майна 3856,75 грн., а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Александрова