Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1510/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Н. Ю.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

15.07.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Єгорової С.М.,

суддів: Дуковського О.Л., Карпенка О.Л.

із секретарем - Липою А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Фідобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко Оксана Петрівна про визнання договору іпотеки, що витікає з кредитного договору недійсним, за апеляційною скаргою ПУАТ «Фідобанк» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПУАТ «Фідобанк» (далі: Банк), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3, приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П., про визнання недійсним договору іпотеки № 014/0456/3/ 16242/1, посвідченого 27.05.2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П. по реєстру № 1413, укладеного між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є відповідач, та ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 27.05.2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Ерсте Банк» був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 35600 доларів США зі строком користування кредитними коштами до 26.05.2018 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 14, 5 % річних.

У забезпечення виконання кредитного зобов»язання 27.05.2008 року між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №014/0456/3/16242/01, посвідчений 27.05.2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П. за реєстр. № 1413, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності.

Вважає договір недійсним, тому що як співласник квартири, яка належить іпотекодавцям на праві спільної власності, не була присутня при посвідченні оспорюваного договору, не підписувала його і взагалі не знала про його існування до жовтня 2011 року.

Один із співвласників квартири ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач як єдиний спадкоємець першої черги за законом прийняла спадщину, яка відкрилась після його смерті.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2015 року задоволено позов. Визнано недійсним договір іпотеки № 014/0456/3/16242/1, посвідчений 27.05.2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О. П. по реєстру № 1413, укладений між ВАТ «Ерстебанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Вирішено питання про відшкодування судоих витрат.

Відповідач ПУАТ «Фідобанк» звернувся з апеляційною скаргою, в якій з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив всі докази і не дав оцінки їм у сукупності, не вирішив питання про наслідки спливу позовної давності.

Третя особа - приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П. в судове засідання апеляційного суду не з»явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, надала до суду заяву про неможливість її участі через зайнятість, що не перешкоджає розглядові справі відповідно до ст. 305 ЦПК УКраїни.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення представника Банку ОСОБА_6, який підтримав доводи апеляційної скарги, позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_7, третьої особи - ОСОБА_3, які заперечували проти скасування рішення суду, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обгрунтованість судового рішення, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про іпотеку, суд першої інстанції виходив із того, що позивачеві не було відомо про існування вказаного договору та вона його не підписувала, що підтверджується висновками судової почеркознавчої експертизи, а тому наявні підстави передбачені ст. ст. 203, 215 ЦК України для визнання його недійсним.

Висновки суду відповідають вимогам матеріального й процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.05.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 014/0456/3/16242 (невідновлювальної кредитної лінії) на суму 37600 доларів США, зі строком користування кредитними коштами до 26.05.2018 року, зі сплатою 14,5 відсотків річних (а.с. 10-11).

Для забезпечення виконання вищевказаного договору в той же день між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки № 014/0456/3/16242/01, посвідчений 27.05.2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Зубко О.П. за № 1413 (а.с. 12-15).

Згідно п. 1.2. іпотечного договору, предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцям на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Кіровоградською міською радою від 13.11.1996 року за № 18249, зареєстрованого в ОКП «Кіровоградське ООБТІ» 13.11.1996 року за № 21592 в книзі №87 (а.с.7, 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 03.11.2009 року, виданого Міським відділом по реєстрації смертей Головного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 8).

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 294 від 22.10.2013 року, досліджуваний підпис розташований в графі: «ОСОБА_2», в договорі іпотеки № 014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008 року виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с.123-129).

Згідно висновку експерта Наукового-дослідного експертно- криміналістичного центра № 364 від 25.12.2013 року підпис в розділі "9. Реквізити та підписи сторін», в графі «ОСОБА_2» у примірнику договору іпотеки № 014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008 року, наданому приватним нотаріусом Зубко О.П., виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою. Ознак навмисної зміни почерку ОСОБА_2 у підписі в розділі "9. Реквізити та підписи сторін", в графі "ОСОБА_2" у примірнику договору іпотеки не виявлено. Рукописний запис "ОСОБА_2." в розділі "9. Реквізити та підписи сторін", в графі "ОСОБА_2" у примірнику договору іпотеки № 014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008, наданому ОСОБА_2, виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою. Рукописний запис "ОСОБА_2." в розділі "9. Реквізити та підписи сторін", в графі "ОСОБА_2" у примірнику договору іпотеки № 014/0456/3/ї6242/01 від 27.05.2008, наданому приватним нотаріусом Зубко О.П., виконаний не ОСОБА_2, а іншою особою (а.с.112-122).

За висновком додаткової судово-почеркознавчої експертизи № 5 від 12.03.2014 року, підписи від імені ОСОБА_2 в пункті 9 «Реквізити та підписи сторін» у: оригіналі договору іпотеки № 014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008 року, наданого ОСОБА_2 на 3 арк.; оригіналі договору іпотеки, вилученого згідно акту № 1 від 28.11.2013 року у приватного нотаріуса Зубко О.П, на 4 аркушах; оригіналі договору іпотеки № 014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008 р., наданого ПУАТ «Фідобанк», на 3 аркушах; виконані однією особою. Підписи від імені ОСОБА_2 в пункті 9 «Реквізити та підписи сторін» у цих договорах виконані не ОСОБА_2, а іншою особою. Рукописні тексти «ОСОБА_2.» в пункті 9 «Реквізити та підписи сторін» у оригіналі договору іпотеки №014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008р., наданого ОСОБА_2, на 3 аркушах та оригіналі договору іпотеки №014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008р., наданого ПУАТ «Фідобанк», на 3 аркушах виконані однією особою. Рукописний текст «Кириченко ГС.» в пункті 9 «Реквізити та підписи сторін» в оригіналі договору іпотеки №014/0456/3/16242/01 від 27.05.2008р., вилученого згідно акту №1 від 28.11.2013 року у приватного нотаріуса Зубко О.П, на 4 аркушах, виконаний іншою особою (а.с.104-111).

Встановивши, що позивач у встановлений законом спосіб не надавала згоду на передачу спірного нерухомого майна, яке на праві спільної власності належить ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, в іпотеку Банку за іпотечним договором від 27.05.2008 року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання його недійсним.

Згідно з ст. 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передано в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Згідно із ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків.

Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, до правочинів, які належить вчиняти у письмовій формі належать: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив із того, що відповідно до висновку почеркознавчої експертизи позивач не підписувала оспорюваний договір іпотеки, що укладений між Банком та ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_2 від 27.05.2008 року у забезпечення виконання зобов"язань ОСОБА_3 перед Банком по кредитному договору, тобто при укладенні оспорюваного договору іпотеки як сторона договору не мала волевиявлення на вчинення цього правочину, договір не підписувала та не виявляла бажання на настання правових наслідків, обумовлених договором, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Зазначений висновок узгоджується також із висновком про підписання оспорюваного договору іпотеки іншою особою, а не ОСОБА_2, викладеним у рішенні Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 квітня 2014 року по справі №404/4563/13-ц, номер провадження 2/404/7/14, залишеному без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 04.06.2014 року, ухваленому між тими самими сторонами, яке набрало законної сили і яке відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України носить преюдиційний характер (а.с. 16-20).

Матеріали справи №404/4563/13-ц, номер провадження 2/404/7/14, які містять оригінали висновків судової почеркознавчої експертизи, були оглянуті в судовому засіданні при розгляді даної справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 3,4 ст. 60 ЦПК України).

Згідно ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Посилання представника Банку на те, що позивач знала про надання ОСОБА_3 кредиту і як майновий поручитель ознайомилась з умовами кредитного договору, про що підписала заяву, не підтверджено належними доказами і не спростовує висновків суду щодо відсутності волевиявлення позивача на укладення оспорюваного правочину про передачу квартири, що перебуває у спільній власності, в іпотеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 ЦПК України, для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» розяснено, що призначення експертизи у цивільних справах допускається як під час судового розгляду, так і в процесі підготовки до нього.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник Банка не звертався до суду з клопотанням про призначення судово-почеркознавчої експертизи для з"ясування питання, чи було виконано підпис ОСОБА_2 як майновим поручителем у заяві про ознайомлення з умовами кредитного договору, у забезпечення виконання якого укладено оспорюваний договір іпотеки.

У відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду даної справи судом першої інстанції дотримано вимоги процесуальних норм, в тому числі ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов"язку сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, надано належну оцінку зібраним у справі доказам, як кожному окремо, так і у їх сукупності.

Судом досліджено надані сторонами докази та перевірено усі обставини, на посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень щодо укладеного договору.

Зазначене вище свідчить про дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, правильне вирішення спору, який виник щодо визнання недійсним іпотечного договору.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч. ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У матеріалах справи відсутня заява представників Банку про застосування позовної давності, що позбавляло суд першої інстанції підстав для застосування наслідків, передбачених ст. 267 ЦК України, тому доводи апеляційної скарги щодо пропущення позивачем строку позовної давності з урахуванням передбачених ст. 303 ЦПК України меж розгляду справи не перевіряються судом апеляційної інстанції.

Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають встановленим у справі обставинам, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Посилання представника Банку в обгрунтування доводів апеляційної скарги на рішення судів, якими вирішувалось питання про стягнення кредиту і звернення стягнення на іпотечне майно (а.с.159-168), не спростовує висновків суду щодо порушення вимог закону при укладенні оспорюваного договору іпотеки і не погодження його умов з позивачем.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Фідобанк»відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий суддя:

Судді: