Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.07.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді Бенца К.К.,

при секретарі Вайда Я.П.

за участю

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_3 подану в особі представника ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання та стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в особі уповноваженого представника ОСОБА_4 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання та стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Мотивуючи свої позовні вимоги, представник позивача вказує на те, що позивач ОСОБА_3 знаходилася з відповідачем по справі ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 05.02.2015 року. В шлюбі у них народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час навчається на 5-му курсі медичного факультету у звязку з чим потребує матеріальної допомоги . З посиланням на викладене, а також на положення ст.ст. 181,ч.1 ст.184,199 СК України просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1000 грн. щомісячно починаючи з дня предявлення позову і до досягнення нею 23-х річного віку.

Крім того, представник позивача зазначає, що позивач є інвалідом третьої групи, стан її здоровя незадовільний, вона хворіє, постійно перебуває під наглядом лікаря, вживає лікарські засоби для підтримки роботи серця та отримує пенсію по інвалідності з 02.08.2001 року. Оскільки позивач є непрацездатною особою, з посиланням на положення ч.2 ст. 76 Сімейного Кодексу України просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 500,00 гривень щомісячно.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених в позовній заяві. Зокрема пояснив, що йому відомо , що позивач отримує пенсію по інвалідності, а також позивач працює, однак не повний робочий день. Судом зобовязано представника позивача надати докази в підтвердження своїх пояснень, а саме довідку з місця роботи позивача та розмір одержаної заробітної плати, а також докази на підтвердження отримання позивачем пенсії по інвалідності та її розмір.

Натомість представник позивача, доказів, суду на підтвердження своїх доводів в наступне судове засідання не надав, а надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Пояснив, що під час шлюбу з позивачкою був придбаний двоповерховий будинок, в якому проживає на даний час позивач по справі та їх донька з чоловіком. Вказує на те, що донька ОСОБА_5 навчається на 5-му курсі медичного факультету та отримує стипендію, є заміжньою. Позивач працює та крім пенсії по інвалідності отримує заробітну плату.Натомість він не має коштів на утримання доньки та колишньої дружини, оскільки не працює, втратив свою роботу та практично рік перебуває в пошуках нової роботи. Перебуває на обліку як безробітний в Ужгородському МЦЗ з 01.10.2014 року, тому не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка продовжує навчання та на утримання непрацездатної дружини.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову , просила суд відмовити в його задоволенні з мотивів безпідставності та необгрунтованості.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача та представника відповідача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд приходить до наступного.

Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень

Як встановлено судом, сторони по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 знаходилися в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду і вказані обставини сторонами в судовому засіданні не оспорювались, а тому в силу ст. 61 ЦПК України доведення не потребують.

В шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на час звернення позивача до суду досягла повноліття, що стверджується свідоцтвом про народження серії ІV-ФМ №311719 від 20.08.1993 року, копія якого приєднана до матеріалів справи./а.с.8/

Відповідач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини.

Згідно довідки від 19.09.2014 року № 194 виданої Медичним факультетом Ужгородського національного університету, ОСОБА_5 є студенткою 5 го курсу денного відділення медичного факультету «Ужгородського національного університету» спеціальність «Лікувальна справа» /а.с.13/

Згідно довідки про доходи ОСОБА_5 від 07.05.2015 року № 1169 виданої Ужгородським національним університетом, ОСОБА_5 є студенткою 5 го курсу денного відділення медичного факультету «Ужгородського національного університету» спеціальність «Лікувальна справа», на безоплатному навчанні та отримує стипендію загальна сума якої за період листопад квітень становить 5404,61 грн./а.с.70/

З довідки про доходи ОСОБА_5 від 07.05.2015 року № 1169 вбачається, що ОСОБА_5 перебуває на безоплатному навчанні та отримує стипендію.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 19.06.2001 року визначену ІІІ групу інвалідності, яку після повторного оляду 06.06.2006 року встановлено безстроково, що стверджується оглянутим в судовому засіданні пенсійним посвідченням серії ААА №524064 від 02.08.2001 року, копія якого приєднана до матеріалів справи / а.с. 5-7/.

У звязку з вищенаведеним позивач ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи, розмір якої визначений ПФ України.

Згідно довідки №689 від 05.05.2015 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрований як безробітний в Ужгородському МЦЗ з 01.10.2014 року, а його дохід з 01.11.2014 року по 30.04.2015 рік становить 9309,17 гривень./а.с.69/

Відповідно до довідки від 07.05.2015 року за №450 виданої Ужгородським міським центром первинної медико-снітарної допомоги ОСОБА_1 встановлено діагноз ІХС, стенокардія, атеросклероз, кардіосклероз./а.с.66/

Правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина в твердій грошовій сумі і (або) у частці від доходу (заробітку) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р. обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Аналіз положень ст. 199 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, сина які продовжують навчання суд має встановити реальне існування особливих обставин, досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, сина які продовжують навчання.

Звертаючись до суду із позовом позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання в сумі 1000 гривень, на підтвердження чого позивачка надала суду довідку від 19.09.2014 року № 194 виданої Медичним факультетом Ужгородського національного університету, про те, що ОСОБА_5 є студенткою 5 го курсу денного відділення медичного факультету «Ужгородського національного університету» спеціальність «Лікувальна справа».

Разом з тим, позивач не надала суду доказів, що донька ОСОБА_5 , яка перебуває на безоплатному навчанні , потребує матеріальної допомоги в звязку з навчанням , а також не надала суду докази , що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці яка навчається.

Судом встановлено, що відповідач не працює, зареєстрований як безробітний в Ужгородському МЦЗ з 01.10.2014 року, а виплати по безробіттю за період з 01.11.2014 року по 30.04.2015 рік становлять 9309,17 гривень, що є незначним , а тому не може надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, яка продовжує навчання.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 аліменти на її утримання в сумі 500,00 гривень щомісячно, суд виходить з наступного.

Згідно положення ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально під-тримувати один одного.

Згідно положення ч.2 ст. 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що дру-гий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно положення ч.3 , ч.4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно положення ч.1 ст. 76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Відповідно до ст. 7 ЗУ „Про державний бюджет України на 2015 рік затверджено на 2015 рік прожитковий мінімум на осіб які втратили працездатність : з 1 січня - 949 гривень, а з 1 грудня 1074 гривень.

Представник позивачки в позові посилався на те, що позивачу визначену ІІІ групу інвалідності безстроково, позивач хворіє, постійно перебуває під наглядом лікаря, вживає лікарські засоби для підтримки роботи серця та отримує пенсію по інвалідності, а тому на підставі ч.2 ст. 76 СК України має право на утримання.

В той же час, передбачене право одного з подружжя на утримання після розірвання шлюбу в зв'язку з втратою працездатності обумовлене тим, що пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Оцінюючи надані позивачем докази на підтвердження своїх вимог, суд приходить до переконання, що позивач не довела суду, що потребує матеріальної допомоги. Позивачем не надано до суду довідку про розмір одержуваної нею пенсії та розмір заробітної плати, а отже не довела суду , що заробітна плата, пенсія, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Таким чином, підстав для стягнення аліментів, передбачених ст. 75 та ст. 76 СК України суд не вбачає.

Зважаючи на викладене, з урахуванням всіх обставин справи, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позивач належними та допустимими доказами не довела суду ті обставини на які посилалась як на підставу своїх вимог , а відтак позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки в позові відмовлено , підстав для присудження на користь позивача з відповідача судових витрат суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України та ст.ст. 75, 76, 90, 182, 199 200 Сімейного Кодексу України, Закон України „Про державний бюджет України на 2015 рік суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 поданого в особі представника ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання та стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6