УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Іваненко Ю.Г., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зазначаючи, що 05 жовтня 2013 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки ЗАЗ-1102, державний номерний знак НОМЕР_1, в м. Берегове по вул. Мужайській, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечних дистанції та інтервалу, виїхав на узбіччя та допустив зіткнення з належним їй автомобілем марки «Kia Cerato», державний номерний знак НОМЕР_2, який був припаркований.

Постановою Берегівського районного суду Закарпатської області від 06 листопада 2013 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП.

Згідно зі звітом про оцінку, виготовленим на замовлення позивача, вартість необхідних для відновлювального ремонту автомобіля запасних частин становить 4 009,48 євро, що в перерахунку у гривневий еквівалент складає 72 290 грн 92 коп.; вартість ремонтних робіт та матеріалів становить 16 238 грн 25 коп. Загальна сума завданого позивачу майнового збитку складає 88 529 грн 17 коп.

У березні 2014 року страхова компанія відповідача ОСОБА_4 - ПрАТ «УПСК» виплатила позивачу страхове відшкодування у сумі 34 316 грн 80 коп. Залишок непогашених збитків складає 54 212 грн 37 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила в рахунок відшкодування майнової шкоди стягнути з ПрАТ «УПСК» 15 683 грн 20 коп., з ОСОБА_4 - 38 529 грн 17 коп.

Також указувала, що діями ОСОБА_4 їй була завдана моральна шкода, яку вона оцінила в 5 тис. грн., і просила стягнути з останнього.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2015 року зазначене судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4 майнової шкоди скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 завдану майнову шкоду в розмірі 7 063 грн 36 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 02 березня 2013 року між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_5 укладено договір (поліс) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/108241, згідно з яким предметом страхування є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу ЗАЗ-1102, державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 59).

09 жовтня 2013 року ПрАТ «УПСК» одержало від ОСОБА_3 заяву-повідомлення про ДТП (а. с. 60, 61).

Згідно з актом огляду пошкодженого транспортного засобу від 09 жовтня 2013 року, здійсненого ПрАТ «УПСК», витрати на ремонт автомобіля позивача складають 35 316 грн 80 коп. без ПДВ та 42 380 грн 16 коп. з ПДВ (а. с. 62-67).

18 листопада 2013 року позивач подала заяву до ПрАТ «УПСК» про страхове відшкодування (а. с. 71). 04 березня 2014 року ПрАТ «УПСК» у зв'язку з настанням страхового випадку на відшкодування завданих майнових збитків сплатило ОСОБА_3 34 316 грн 80 коп. (а. с. 33, 72, 73).

Згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 07 жовтня 2013 року № 105/13, складеним на замовлення позивача, вартість майнових збитків, завданих власнику автомобіля марки «Kia Cerato», становить 4 009,48 євро, що на час проведення оцінки становило 65 859 грн (а. с. 11-19).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що шкода позивачу відшкодована як ПрАТ «УПСК», так і ОСОБА_4 При цьому суд посилався на надану в процесі розгляду справи розписку про отримання ОСОБА_3 3 тис. дол. США від матері відповідача (а. с. 124).

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову до ОСОБА_4, виходив із того, що розписка, надана свідком у справі ОСОБА_6 (мати відповідача), не може бути взята судом до уваги як доказ відшкодування майнової шкоди, оскільки не містить відомостей від кого саме і за що (на відшкодування чого) ОСОБА_3 були отримані кошти.

При встановленні розміру майнової шкоди апеляційний суд взяв до уваги саме акт огляду пошкодженого транспортного засобу від 09 жовтня 2013 року, складений ПрАТ «УПСК», яким визначено розмір збитків - 35 316 грн 80 коп. без ПДВ та 42 380 грн 16 коп. з ПДВ, оскільки акт складено і підписано в присутності потерпілої ОСОБА_3, а також учасником ДТП ОСОБА_4 (а. с. 62-70), та дійшов висновку про те, що ПрАТ «УПСК» свої зобов'язання з виплати страхового відшкодування виконало в повному обсязі (а. с. 72, 73), тоді як різниця між цими сумами (20 % ПДВ) в розмірі 7 063 грн 36 коп. підлягає стягненню з ОСОБА_4

Щодо відшкодування моральної шкоди, то позивачем не було надано доказів на підтвердження факту завдання їй такої шкоди, тому відмову суду першої інстанції в задоволенні цієї вимоги апеляційний суд вважав правильною.

Колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду щодо порядку визначення розміру майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню. Разом із тим висновки щодо розписки, за якою ОСОБА_3 отримала 3 тис. дол. США, не можна визнати обґрунтованими та такими, що спростовують відповідні висновки суду першої інстанції.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Так, в матеріалах справи міститься оригінал розписки ОСОБА_3 від 29 грудня 2013 року про те, що вона отримала 3 тис. дол. США (а. с. 124). Її недійсність у встановлений процесуальним законом порядок позивачем не доводилась, а отже як доказ така розписка підлягає оцінці в сукупності із іншими доказами на загальних підставах.

Між тим, беручи до уваги заперечення ОСОБА_3 щодо виплати їй будь-яких коштів ОСОБА_4 на відшкодування шкоди, спричиненої ДТП, з огляду на відсутність у розписці інформації щодо особи, яка передала грошові кошті, та підстави передачі, на порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України апеляційний суд не врахував, що така інформація в даному випадку не має правового значення, оскільки позивачкою не доводилась наявність інших правовідносин із відповідачами та відповідно інших правових підстав для отримання грошових коштів.

З огляду на наведене висновки суду першої інстанції щодо відшкодування позивачу шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, є законним і обґрунтованими.

Оскільки апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції, на порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України не навів достатніх мотивів, за якими він вважав неправильними висновки цього суду, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі помилково скасованого рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2015 року скасувати, рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 листопада 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова

Ю.Г. Іваненко

М.І. Наумчук