У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Леванчук А.О., розглянувши касаційну скаргу

ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна у праві спільної сумісної власності подружжя,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок із господарськими будівлями та прибудовами, що розташований на земельній ділянці площею 390 кв. м. по АДРЕСА_1. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожним на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1, з господарськими будівлями та прибудовами розташованими на земельній ділянці площею 390 кв. м.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції та залишення в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 щодо визнання за ним та ОСОБА_2 права власності за кожним на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1, з господарськими будівлями та прибудовами розташованими на земельній ділянці площею 390 кв. м., з підстав доведеності заявлених ним вимог та відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 з підстав необґрунтованості заявленого нею позову. При цьому, апеляційний суд повністю врахував та виконав вказівки суду касаційної інстанції, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року, які в силу ч. 4 ст. 338 ЦПК України є обов'язковими.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права особистої власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку нерухомого майна у праві спільної сумісної власності подружжя.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ: А.О. Леванчук