У Х В А Л А

10 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

суддів:Яреми А.Г., Гуменюка В.І.,Сеніна Ю.Л.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 18 грудня 2014 року, позов задоволено частково.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в м. Києві, укладений 27 серпня 2012 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4, ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Анохіною В.М., зареєстрований в реєстрі за №1958.

Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4, ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 вищевказану квартиру, загальною площею 68, 30 кв.м., житловою площею 42, 20 кв.м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судового рішення порушується питання про скасування ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року та передачу справу на розгляд суду касаційної інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 182, 316, 317, 319 та 334 ЦК України;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 182, 316, 317, 319 та 334 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на постанову Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 18 грудня 2007 року, постанови Вищого господарського суду України від 21 жовтня 2009 року, 13 грудня 2010 року, 16 липня 2014 року та 13 серпня 2014 року, ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися і суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мали права укладати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в м. Києві від 27 серпня 2012 року, оскільки спірна квартира їм не належала, а була відчужена при примусовому виконанні виконавчого напису № 1140, здійсненого 22 червня 2009 року, шляхом проведення 30 вересня 2011 року прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки), переможцем яких був ОСОБА_5

Постанова Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 18 грудня 2007 року, постанова Вищого господарського суду України від 13 грудня 2010 року, ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення судів попередніх інстанцій скасовані, а справа передана на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

У постанові Вищого господарського суду України від 21 жовтня 2009 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що згідно із запитом нотаріуса до відповідного реєстру заборон на відчуження спірного об'єкту нерухомого майна зареєстровано не було.

У постановах Вищого господарського суду України від 16 липня 2014 року та 13 серпня 2014 року, що надані заявником як приклади, предметом розгляду суду касаційної інстанції було стягнення коштів за договорами оренди.

Порівняння змісту указаних для прикладу судових рішень зі змістом судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Посилання заявника на постанову Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 18 грудня 2007 року, як на приклад невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, не може бути взяте до уваги, оскільки вказана постанова прийнята Верховним Судом України в порядку касаційного провадження.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Анохіна Вікторія Михайлівна, реєстраційна служба головного управління юстиції у м. Києві, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
В.І. Гуменюк Ю.Л. Сенін