АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

13 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Осіяна О.М.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція нерухомості «Сонячне місто» про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 17 грудня 2007 року між нею та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», укладено кредитний договір №ML-307/002/2007, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 57 730 швейцарських франків строком до 19 грудня 2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 15,01% на рік.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 травня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги зокрема за кредитним договором №МL-307/002/2007 від 17 грудня 2007 року.

Зазначає, що від імені банку у кредитному договорі від 17 грудня 2007 року на підставі довіреності діяло ТОВ «Агенція нерухомості «Сонячне місто» в особі ОСОБА_3

Посилаючись на те, що агентства нерухомості, зокрема ТОВ «Агенція нерухомості «Сонячне місто», не мають права здійснювати будь-яку банківську та фінансову діяльність, оскільки не мають відповідної ліцензії Національного Банку України, тому просила суд на підставі ч. 2 ст. 203 та ст. 215 ЦК України визнати недійсним кредитний договір №ML-307/002/2007 від 17 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», від імені якого на підставі довіреності діяло ТОВ «Агенція нерухомості «Сонячне місто».

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 (а.с.152-153).

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити (а.с.155-157).

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно застосував положення ст.ст. 6, 627, 628 ЦК України та прийняв до уваги той факт, що підписуючи вищезазначений кредитний договір, позивач погодилась з його умовами, тим самим підтверджуючи надання їй повної інформації про умови кредитування у ЗАТ «ОТП Банк», в тому числі і про обов'язки позичальника, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту, тощо.

Колегія суддів погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» укладений кредитний договір №ML-307/002/2007, за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 57 730 швейцарських франків строком до 19 грудня 2022 року зі сплатою відсотків за користування кредитом 15,01% на рік. Відповідно до валютного меморіального ордеру №3 від 17 грудня 2007 року ЗАТ «ОТП Банк» перерахував на рахунок ОСОБА_2 57 730 швейцарських франків.

Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 травня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги зокрема за кредитним договором №МL-307/002/2007 від 17 грудня 2007 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, правильно оцінив надані сторонами докази та прийшов до обґрунтованого висновку із застосуванням норм Цивільного кодексу України, зокрема, ст.ст. 203, 244, 526, 610, 611, 629, 1054, та умови укладених між сторонами договорів з урахуванням абз.2 п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», які регулюють спірні правовідносини.

Аналізуючи вимоги ст.ст. 237, 244, 245 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Отже, зі змісту кредитного договору №МL-307/002/2007 від 17 грудня 2007 чітко випливає, що представник на момент укладення договору діяв від імені ЗАТ «ОТП Банк» та в його інтересах, на підставі Статуту та нотаріально посвідченої довіреності від 29 серпня 2007 року за реєстровим № 3289.

При цьому за вказаним договором є сторонами: ЗАТ «ОТП Банк», як кредитор, та ОСОБА_2, як позичальник, всі розрахунки та фінансові правовідносини відбувались саме між цими сторонами. Договір прямо не містить будь-яких застережень та умов, щодо обмеження дій ТОВ «Агенція нерухомості «Сонячне місто» на вчинення правочинів.

У ч. 1 ст. 202 ЦК України зазначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно до вимог ст. 239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язщки особи, яку він представляє.

Не спростовують висновків суду посилання апелянта на те, що кредитний договір №МL-307/002/2007 було вчинено ТОВ «Агенція нерухомості «Сонячне місто» в інтересах ЗАТ «ОТП Банк» та на підставі довіреності № 3289 з тим зазначенням, що саме представницька установа уклала кредитний договір в іноземній валюті без наявності ліцензії, що тягне за собою недійсність договору, оскільки такі висновки позивача є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Обіг іноземної валюти в Україні обумовлений вимогами спеціального законодавства України, а саме: Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»№ 15-93 від 19 лютого 1993 року, Законом України «Про банки і банківську діяльність»№ 2121-III від 07 грудня 2000 року, Положенням про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України № 275 від 17 липня 2001 року, якими регулюються правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, з яких убачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Інші доводи апеляційної скарги про несвоєчасне направлення їй копії рішення не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, а також зводяться до переоцінки доказів у справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_4

ОСОБА_5