АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/255/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/1004/К/15 суддя Патинка А.Г.
Категорія - 47 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

14 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Зубакової В.П.

суддів: Соколан Н.О., Ляховської І.Є.

при секретарі: Булах К.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження», третя особа Відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області, про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представники відповідача ОСОБА_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3, від імені та в інтересах якої діяв представник ОСОБА_6, звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» (надалі СТОВ «Відродження») про розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є власником земельної ділянки площею 7,1607 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області у відповідності до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 136350 від 11.12.2008 року.

15 січня 2009 року між позивачем та СТОВ «Відродження» був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 8 років за умовами якого ОСОБА_3 передала СТОВ «Відродження» в оренду земельну ділянку на умовах оплати в порядку визначеному п. 9, 13 цього Договору.

Відповідач порушив свої зобовязання щодо повноти та своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою у 2013-2014 роках. Так, за 2013 рік відповідачем було сплачено орендну плату не у повному обсязі, а у 2014 році орендна плата взагалі не була сплачена.

Посилаючись на невиконання СТОВ «Відродження» умов договору оренди землі, просила суд: розірвати договір оренди земельної ділянки №13 від 15.01.2009 року укладений між ОСОБА_3 та СТОВ «Відродження», зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП ДЗК при Держкомземі України під № 19 від 11.12.2009 року; зобовязати СТОВ «Відродження» повернути їй земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому товариство одержало її в оренду; стягнути на свою користь заборгованість по орендній платі в розмірі 6280,40 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 100,15 грн.; стягнути судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Ухвалою суду від 24 березня 2015 року залучено до участі у справі у якості третьої особи Відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з СТОВ «Відродження» на користь ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі в розмірі 995,04 грн. за 2013 рік та в розмірі 4 295,15 грн. за 2014 рік, а всього 5 290,19 грн. з відрахуванням всіх обовязкових платежів.

Стягнуто з СТОВ «Відродження» на користь ОСОБА_3 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач СТОВ «Відродження» ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з орендної плати та судових витрат та ухвалення нового про відмову в задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, судом не було враховано, що орендна плата нараховувалась згідно п. 288.4., п. 288.5 ст. 288, п. 289.1, п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України та з урахуванням п. 5 розділу ІІ Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, виходячи з Довідки Відділу Дерземагенства у Софіївському районі щодо грошової оцінки 1 гектара землі без коефіцієнта індексації.

Суд не мав підстав приймати як доказ по справі довідку Відділу Дерземагенства у Софіївському районі від 23.12.2014 року, оскільки у ній грошова оцінка землі була визначена станом на 23.12.2014 року, тоді як відповідно до п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України нормативна грошова оцінка для розрахунку орендної плати за відповідний рік визначається станом на 01 січня поточного року.

Крім того, судом не було враховано, що позивач сама відмовляється від отримання орендної плати за 2014 рік, а тому вина відповідача у її невиплаті відсутня.

Представник третьої особи Відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, що не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представників відповідача СТОВ «Відродження» - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які, коже окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника позивача ОСОБА_7 ОСОБА_6, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №136350 ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 7,1607 га, розташованої на території Миколаївської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8)

15 січня 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки, який був зареєстрований в Софіївському районному відділі Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства Центр ДЗК при Держкомземі України за № 19. Договір укладений строком на 8 років і діє до 15 січня 2017 року (а.с.9-11).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до СТОВ «Відродження» про розірвання договору оренди земельної ділянки та грошових коштів у порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для їх задоволення. Оскільки, представником відповідача СТОВ «Відродження» не оскаржується рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, колегія суддів не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення недоплаченої орендної плати за 2013-2014 роки, суд першої інстанції виходив з того, що СТОВ «Відродження» в ці роки вносив орендну плату не в повному обсязі, а тому є підстави для захисту порушених прав позивача шляхом стягнення з відповідача недоотриманих сум орендної плати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі » ( далі Закон ) передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст.ст. 525-526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Згідно з ст. 13 Закону України „Про оренду землі, який є спеціальним законом і має пріорітет перед іншими законами в застосуванні щодо правовідносин між сторонами, договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

При цьому, у відповідності до ст. 21 Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, але не може бути меншим від розміру, встановленому чинним законодавством.

Указом Президента України від 02 лютого 2002 року № 92/2002 „Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок та земельних часток (паїв) у редакції зі змінами, внесеними Указом Президента № 725/2008, який був чинним на час укладення спірного договору оренди земельної ділянки, визнано необхідним запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення та земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки.

Відповідно до ч.ч.1,3,5 ст. 201 ЗК України грошова оцінка земельних ділянок визначається на рентній основі, використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Грошова оцінка земельних ділянок проводиться за методикою, яка затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідачем СТОВ «Відродження» не заперечується той факт, що розмір орендної плати має визначатися виходячи із розміру трьох відсотків від вартості нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації, однак вважає, що нормативна оцінка земельної ділянки з урахуванням індексації станом на 01.01.2013 року становить 129 415,96 грн., та на 01.01.2014 року 129 415,96 грн. (а.с. 109).

Разом з тим, відповідно до довідки Відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області нормативна грошова оцінка земельної ділянки (паю) з урахуванням коефіцієнта інфляції становить: станом на 01.01.2013 року 143 171,60 грн., станом на 01.01.2014 року 143 171,60 грн., у звязку з чим колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що ця нормативна оцінка землі була взята станом на грудень 2014-2014 років, тоді як СТОВ «Відродження» було розраховано розмір орендної плати виходячи з довідки Відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області щодо грошової оцінки одного гектара землі без коефіцієнта індексації станом на січень 2013 року та січень 2014 року.

Оскільки, на підтвердження доводів апеляційної скарги відповідачем було долучено до матеріалів справи довідки Відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області щодо грошової оцінки одного гектара землі станом на 01.01.2013 року та 01.01.2014 року, колегія суддів, з метою дотримання принципу диспозитивності судового процесу, звернулася до Відділу Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області із запитом щодо надання розрахунків нормативної грошової оцінки земельної ділянки паю для нарахування орендної плати у 2013-2014 роках за договором оренди земельної ділянки від 15 січня 2009 року, та отримано відповідь про те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки (паю) з урахуванням коефіцієнта інфляції становить: станом на 01.01.2013 року 143 171,60 грн., станом на 01.01.2014 року 143 171,60 грн., отже саме з цієї нормативної оцінки повинен виходити відповідач при нарахуванні орендної плати.

Таким чином розмір орендної плати відповідно до умов договору оренди земельної ділянки повинен складати: 2013 рік 4 295,15 грн. (143 171,60 грн. х 3%), 2014 рік 4 295,15 грн. (143 171,60 грн. х 3%), оскільки відповідачем у 2013 році було виплачено 3 300,11 грн. то до сплати за 2013 рік підлягає 995,04 грн., а всього за 2013-2014 роки 5 290,19 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 відмовляється від отримання орендної плати за 2014 рік, а тому вина відповідача у її невиплаті відсутня, колегією суддів відхиляються, оскільки представником відповідача СТОВ «Відродження», ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції, не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ним вчинялися дії для виплати орендної плати ОСОБА_3, однак остання відмовилася її отримувати (зокрема, грошових переказів, повідомлень на імя позивача щодо нарахованої орендної плати та необхідності її отримати, з повідомленням місця та часу такого отримання).

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів по справі та незгоди з тією їх оцінкою, що надав їм суд першої інстанції. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена, а судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313 315, 318 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Відродження» відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: