АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 613/1593/14-ц
Провадження № 22-ц/790/3413/15 Головуючий 1-ї ін-ї. ОСОБА_1
Категорія визнання права власності Доповідач Кіпенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Кіпенка І.С.,

суддів Шаповал Н.М., Швецової Л.А.,

за участі секретаря Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 13 березня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, треті особи: Відділ Держземагенства у Богодухівському районі Харківської області, Краснокутське міжрайонне управління водного господарства про визнання права власності на земельну ділянку водного фонду (ставку),

в с т а н о в и л а :

09 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в подальшому позовом до Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, треті особи: Відділ Держземагенства у Богодухівському районі Харківської області, Краснокутське міжрайонне управління водного господарства про визнання права власності на земельну ділянку водного фонду (ставка) в с. Марїне на території Шарівської селищної ради в межах населеного пункту, розташованого по вулиці Чапаєва.

В обґрунтування позову зазначав, що з 2002 року він безперервно користується ставком, загальною площею 2,8 га, який розташований та території с. Марїне Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області.

15 жовтня 2013 року позивач звернувся до голови Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області з заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення на земельну ділянку під водним обєктом в с. Марїне по вул. Чапаєва для подальшої передачі в оренду. Однак, на позачерговій сесії Шарівської селищної ради ухвалено рішення №414-VI про відмову в наданні вказаного дозволу.

ОСОБА_2 продовжує відкрито та добросовісно користуватися ставком та гідротехнічними спорудами, проводив обстеження та ремонт гідроспоруди ставка, що підтверджується договором про надання послуг №78 від 18 жовтня 2013 року, укладеного між ним та Краснокутським управлінням водного господарства.

Позивач в судове засідання суду першої інстанції не з'явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. На задоволенні позову наполягав.

Представник позивача в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги підтримав, однак не зміг пояснити на підставі чого позивачем з 2002 року використовується земельна ділянка вказаного водного фонду (ставка).

Представники Шарівської селищної ради Богодухівського району Харківської області, Відділу держземагенства у Богодухівському районі Харківської області та Краснокутського міжрайонного управління водного господарства в судове засідання не з'явились, надали до суду заяви згідно яких просили слухати справу за їх відсутності, проти позову заперечували.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 13 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 58 ЗК України та статею 4 ВК України до земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними обєктами, болотами, а також островами; землі зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів.

Чинним законодавством установлено особливий правовий режим використання земель водного фонду.

Відповідно до ст.6 Водного Кодексу України води (водні обєкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (частина четверта статті 59 ЗК України).

Відповідно до ч.2 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам, за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до трьох гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми. Таким чином, землі водного фонду можуть належати на праві приватної власності, якщо вони відповідають таким критеріям: їхня загальна площа не перевищує трьох гектарів; вони є замкненими; вони є природними, а не створеними штучно.

ОСОБА_2 документально не підтверджено зазначені у позовній заяві розміри земельної ділянки водного фонду (ставка), на підставі якого дозволу та ким створено вказаний ставок та походження водного об'єкту (штучно створений або природно). Не надано відповідні докази також суду апеляційної інстанції.

Позовні вимоги ОСОБА_2 ґрунтуються на твердженні, що він з 2002 року безперервно, відкрито та добросовісно користується вищевказаним ставком та його гідротехнічними спорудами.

Стяття 344 ЦК України визначає ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю. Володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Фактичне володіння вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду (ст. 397 ЦК).

За встановлених судом обставин, відсутні підстави вважати, що володіння позивачем вказаною земельною ділянкою водного фонду (ставком) є добросовісним та правомірним для набуття права власності в порядку набувальної давності.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ст. 27 ЦПК України надає право особам, які беруть участь у справі, та зобов'язує їх подавати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Статтею 10 ЦПК України передбачено цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, а суд має сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав та всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 322, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді :