Справа №478/776/15-ц 11.08.2015 11.08.2015 11.08.2015
Провадження №22-ц/784/2001/15 Головуючий у 1-й інстанції Сябренко І.П. Категорія 53 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

11 серпня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Гордійчук С.С.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

25 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області ( далі відділ освіти Казанківської РДА) про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову, позивач зазначала, що з серпня 1996 року до 31 березня 2015 року працювала методистом з охорони праці районного методичного кабінету відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації.

Наказом в.о. начальника відділу освіти Казанківської райдержадміністрації Миколаївської області №33к від 31 березня 2015 року її звільнено з займаної посади на підставі п.1 ст.40 ОСОБА_3 України (у зв'язку зі скороченням штатів).

Вважає таке звільнення незаконним і необґрунтованим, так як відповідачем не було враховано, що вона має переважне право на залишення на роботі, оскільки є спеціалістом вищої категорії, нагороджувалася почесними грамотами управління освіти і науки Миколаївської обласної державної адміністрації, має стаж роботи у методичному кабінеті -19 років.

Також відповідачем було порушено процедуру звільнення, а саме: наказ №7-к від 29 січня 2015 року « Про попередження про наступне вивільнення» не було погоджено з профспілковим комітетом;- вона не була запрошена на засідання профспілкового комітету де вирішувалося питання про надання погодження на її звільнення.

Діями відповідача, повязаними з незаконним звільненням їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 10000 грн.

Посилаючись на викладене, просила визнати незаконними та скасувати наказ №13 від 29 січня 2015 року "Про скорочення чисельності штату працівників районного методичного кабінету відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації" та наказ №33-к від 31 березня 2015 року "Про звільнення ОСОБА_2Б.», поновити її на займаній посаді, стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4297 грн. 99 коп. та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 10 000 грн.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2015 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу освіти Казанківської РДА щодо відшкодування моральної шкоди на підставі п.3 ч.1 ст.205 ЦПК України закрито.

Ухвалою цього ж суду від 01 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання незаконним та скасування наказу №13 від 29 січня 2015 року "Про скорочення чисельності штату працівників районного методичного кабінету відділу освіти Казанківської райдержадміністрації" залишено без розгляду.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2015 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області №33к від 31 березня 2015 року про звільнення ОСОБА_2 Поновлено ОСОБА_2 на роботі у відділі освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області на посаді методиста з охорони праці з 31 березня 2015 року. Стягнуто з відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області на користь ОСОБА_2 - 9586 грн.15 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без врахування податків та інших обовязкових платежів, на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

В апеляційній скарзі відділ освіти Казанківської РДА, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення по справі, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 погоджується з рішенням суду першої інстанції та просить залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягаєзадоволенню із таких підстав.

Частина шоста статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у статтях 40, 41 ОСОБА_3 України.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 40 ОСОБА_3 України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації скорочення чисельності або штату працівників.

Аналізуючи зміст п.1 ч.1 ст.40 ОСОБА_3 України та п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п. 1 ст. 40 ОСОБА_3 України, суди зобов'язані з'ясувати, зокрема, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату, чи додержано власником норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що наказом №137 від 10 вересня 1996 року ОСОБА_2 призначена на посаду методиста по охороні праці відділу освіти Казанківської РДА ( а.с.3536).

Відповідно до п.12 розділу 3 Прикінцевих положень Закону України ВРУ №76-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України"обласним, Київській міській державним адміністраціям належить здійснити заходи щодо удосконалення мережі районних (міських) методичних кабінетів галузі освіти та скорочення видатків на їх утримання.

На виконання вимог цього Закону, рішенням Казанківської районної ради від 17 січня 2015 року №266/28 "Про районний бюджет Казанківського району на 2015 рік", у зв'язку із внесенням змін щодо зменшення обсягів фінансування на утримання районного методичного кабінету відділу освіти Казанківської РДА в.о. начальника відділу освіти було видано наказ №13 від 29 січня 2015 року, яким скорочено чисельність районного методичного кабінету відділу освіти Казанківської РДА на 8 штатних одиниць та встановлено граничну чисельність районного методичного кабінету в кількості 3 штатних одиниць (а.с.10,51-54).

Отже, з врахуванням викладеного має місце скорочення штату працівників відділу освіти Казанківської РДА.

29 січня 2015 року в.о. начальника відділу освіти Казанківської РДА було видано наказ №7к про попередження про наступне вивільнення працівників районного методичного кабінету по п.1 ст.40 ОСОБА_3 України з 01.04.2015 року, у тому числі і ОСОБА_2, яка з наказом була ознайомлена (а.с.56).

Відповідно до ст. 43 ОСОБА_3 України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7ст. 40 ОСОБА_3 України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. Якщо працівник або його представник не з'явився на засідання, розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах строку, визначеного частиною другою цієї статті. У разі повторної неявки працівника (його представника) без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності (частина 3 статті 43 ОСОБА_3 України).

В.о. начальника відділу освіти Казанківської РДА звернулася до профспілкового комітету відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації із поданням про надання згоди на розірвання трудового договору з методистом районного методичного кабінету ОСОБА_4 за п.1 ч.1 ст.40 ОСОБА_3 України (а.с.12).

Згідно протоколу засідання профкому відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації від 30 січня 2015 року прийнято рішення про надання згоди на розірвання трудового договору з методистами районного методичного кабінету, в тому числі і з ОСОБА_2 без будь-яких обґрунтувань (а.с.80).

Матеріали справи не містять доказів, що позивача запрошували та/або вона була присутня на засіданні профспілкового комітету.

Наказом №33-к від 31 березня 2015 року позивача звільнено з займаної посади по ст.40 п.1 ОСОБА_3 України з 31 березня 2015 року у зв'язку зі скороченням штатів по райметодкабінету.

В матеріалах справи наявний протокол засідання профкому відділу освіти Казанківської РДА від 27 травня 2015 року. Членами профспілкового комітету прийнято рішення про визнання недостовірним та скасування протоколу засідання профспілкового комітету від 30 січня 2015 року.

Профспілковий комітет відділу освіти Казанківської РДА 19 червня 2015 року згоди на звільнення ОСОБА_2 не надав (а.с.97).

Відповідно до затвердженого в.о. начальника відділу освіти Казанківської РДА штатним розписом станом на 01 квітня 2015 року передбачено 3 штатних одиниці по методичному кабінету даного відділу, а саме: завідувач методичного кабінету -1, методисти в/к 2 ( а.с.57).

З врахуванням рішення Казанківської районної ради ХХІХ сесії 6 скликання від 29 квітня 2015 року №274/29 «Про внесення змін до районного бюджету Казанківського району на 2015 рік»( а.с.66-67), наказу в.о. начальника відділу освіти Казанківської РДА №57 від 31 березня 2015 року «Про внесення змін до штатного розпису методичного кабінету» (а.с.78) та затвердженого штатного розпису ( станом на 01 квітня 2015 року) встановлено граничну чисельник працівників 5 штатних одиниць ( 1-завідувач ПМПК, 4-методисти, 1-секретар) ( а.с.58-59).

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 51 ОСОБА_3 України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 492 ОСОБА_3 України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обовязок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч.2ст. 40, ч.3 ст. 492 ОСОБА_3

України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України №6-491цс15 від 01 липня 2015 року.

Згідно інформації відділу освіти про вакантні посади від 05.06.2015 року №01-18/485 з 01 лютого 2015 року існувала вакантна посада керівника гуртка та з 01 січня 2015 року посада директора оздоровчого табору "Орлятко" (а.с.44-46).

Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування того, що з урахуванням фаху, освіти, кваліфікації, досвіду трудової діяльності та стану здоров'я ОСОБА_2 була запропонована наявна вакансія керівника гуртка чи директора оздоровчого табору "Орлятко". В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції позивач вказала, що вона не знала про наявність таких посад і їй взагалі ніякої роботи не пропонувалося. Вищевикладене свідчить про те, що відповідачем не було дотримано вимог закону щодо працевлаштування позивача під час звільнення за п.1 ст.40 ОСОБА_3 України.

В цей же час, власником при скороченні чисельності та штату працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці, не надано до суду доказів того, яким чином зясовувалися переваги працівників кабінету у відповідності до вимог ст.42 УЗпП України щодо переважного права на залишення на роботі.

Згідно з вимогами ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

При цьому у спорах про поновлення на роботі, з урахуванням положень ЦПК України та ОСОБА_3 України доведення правомірності звільнення працівника покладено саме на роботодавця.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, оскільки при звільненні позивача роботодавцем було порушено передбачений трудовим законодавством порядок вивільнення працівника, що є підставою для поновлення її на роботі та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо безпідставного поновлення судом першої інстанції позивачці строку на звернення до суду з даним позовом, то вони не заслуговують на увагу, виходячи з такого.

Згідно зі ст.233 ОСОБА_3 України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до положень ст.234 ОСОБА_3 України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 6 листопада 1992 року з наступними змінами встановлені статтями 228, 233 ОСОБА_3 строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк.

Тобто питання поновлення пропущеного строку повинно вирішуватись судовим рішенням.

Як вбачається із матеріалів справи, позивача було звільнено 31 березня 2015 року, до суду вона звернулася 25 травня 2015 року, заявивши клопотання про поновлення строку звернення до суду, посилаючись на те, що місячний строк нею пропущено з поважних причин, оскільки для захисту своїх трудових прав вона зверталася до голови Казанківської районної організації профспілки працівників освіти і науки, яка для перевірки наведених обставин звернулася до прокуратури Миколаївської області.

ОСОБА_3 України не містять вичерпного переліку причин, які можна враховувати поважними при пропуску строку звернення до суду, вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Враховуючи незначний час пропуску строку звернення до суду, вчинені позивачкою у цей час дії щодо захисту її порушеного права, яке суд дійсно вважає порушеним, суд першої інстанції обґрунтовано визнав причини пропуску строку для звернення до суду поважними та поновив його.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості виконання рішення суду, оскільки затверджені у штатному розпису 5 посад укомплектовано і додаткове фінансування на утримання більшої кількості методистів неможливе, не заслуговують на увагу, так як вказане не може бути підставою для відмови у поновленні на роботі.

Оскільки судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права, встановлено та повно зясовано всі фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в силу ст.308 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відділу освіти Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області відхилити, рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 01 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: