Справа № 296/7567/15-ц
УХВАЛА

"15" липня 2015 р. м. Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївський О.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ за участі третьої особи Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» про скасування постанови про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В:

14 липня 2015 року до Корольовського районного суду звернулася ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить поновити строки оскарження постанови Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 03.11.2014 р. та скасувати зазначену постанову.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя встановив, що заява не підлягає прийняттю її до провадження виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 предявлено до суду, в порядку цивільного судочинства, позов про скасування рішення органу державної влади щодо стягнення з нього виконавчого збору у розмірі 87 511,10 грн. за виконання виконавчого листа №2-2717/11, виданого 03.04.2012 р. Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення на користь ПАТ «ЕрстеБанк» боргу у розмірі 109 683,65 доларів США (в гривневому еквіваленті 875 111,03 грн.).

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно роз'яснень Пленуму ВС України у постанові N 2 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст.17) або Господарським процесуальним кодексом України (ст.ст.1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч.2 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження" боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (ст.ст.383, 384 ЦПК, ч.4 ст.82 Закону України "Про виконавче провадження").

Розгляд судом скарг сторін виконавчого провадження на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, якими порушено їх права чи свободи, здійснюється за правилами розділу VI ЦПК в рамках судового контролю за виконанням судових рішень.

Учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законодавством не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ст.181 КАС).

У пункті 6 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" надано роз'яснення, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України "Про виконавче провадження" порядку.

Прийнята державним виконавцем постанова про відкриття виконавчого провадження, яка не виконана самостійно боржником, є підставою для її примусового виконання.

В цьому ж пункті постанови пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" з посиланням на пункт 7 частини другої статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" зазначається, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Також зазначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. Також постановою пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" розтлумачено, що до юрисдикції адміністративних судів належать справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні (пункт 6 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" (із змінами, внесеними згідно з постановами Вищого адміністративного суду України від 21 травня 2012 року № 5, від 14 вересня 2012 року № 10).

Згідно п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, про що постановляється відповідна ухвала.

Окрім того, згідно керівних роз'яснень, що містяться у Листі ВССУ від 28.01.2013 № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» якщо оскаржуються дії чи рішення з чітко визначеним строком оскарження, наприклад, з моменту одержання певної копії постанови державного виконавця, або зі скарги вбачається, коли заявник дізнався про порушення свого права, і при цьому скарга подана з пропущенням встановленого строку та відсутнє клопотання про поновлення цього строку, суддя має право залишити скаргу без розгляду на стадії відкриття провадження у справі.

Слід вказати, що дана скарга піддається розподілу та присвоєння окремого номеру у порядку черговості відповідної обліково-статистичної картки.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позов подано ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, про що свідчить довідка про автоматичний розподіл і присвоєння номеру обліково-статистичної картки (2/296/2683/15).

Зміст позовних вимог складається із: вимоги про оскарження постанови Короловського ВДВС Житомирського МУЮ щодо стягнення виконавчого збору, які розглядається за правилами адміністративного судочинства, і вимоги про оскарження постанови Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №2-2717/11, виданого 03.04.2012 р. Корольовським районним судом м. Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ЕрстеБанк» боргу, що підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст.ст.383, 384 ЦПК України.

Аналізуючи норми чинного законодавства в їх сукупності, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.122, 210 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ за участі третьої особи Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК» про скасування постанови про стягнення виконавчого збору - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. П. Сингаївський