Номер провадження: 22-ц/785/2780/15
Головуючий у першій інстанції Чебан Н. В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Парапана В.Ф., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 січня 2015 року по справі за позовом виконавчого комітету Шабівської сільської ради до ОСОБА_2, за участю третьої особи служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,

встановила:

Представник виконавчого комітету Шабівської сільської ради 17.11.2014 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, за участю третьої особи служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовував тим, що зі слів сусідів, близьких людей, ОСОБА_2 постійне скоював жорстоке насилля над матір'ю своїх дітей, яка ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла, двоє дітей після смерті матері по теперішній час проживають з матір'ю покійної на повному її утриманні, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно дітей - ОСОБА_5, 2011 р.н. та ОСОБА_6, 2013 р.н., не цікавиться життям дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його дітей ОСОБА_5, 2011 р.н. та ОСОБА_6, 2013 р.н.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, посилаючись на п.2 ч.1 ст. 164 СК України

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність.

Представник третьої особи - служби у справах дітей Білгород-Дністровської райдержадміністрації у судовому засіданні утримався від дебатів.

Третя особа - ОСОБА_4 просила позов задовольнити та позбавити батьківських прав ОСОБА_2

Прокурор Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури вважав позов необґрунтованим, недоведеним та просив відмовити у задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Шабівської сільської ради.

Рішенням суду позов був задоволений в повному обсязі.

На вказане рішення апеляційну скаргу подав відповідач, в якій просить скасувати це рішення, та постановити нове, яким в задоволені позову відмовити в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню, а рішення cуду на підставі п. п. 1- 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони законні та обґрунтовані.

Так, суд першої інстанції в обґрунтування своїх висновків щодо задоволення позову послався на наступне.

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с.5-6).

Мати дітей ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року через повішання, за вказаним фактом розпочато кримінальне провадження №0002840 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України (а.с.7,54).

З серпня 2014 року зі згоди батька ОСОБА_2, діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 опинилися та перебувають на повному утриманні та під опікою бабусі ОСОБА_4, оскільки, як пояснив представник відповідача у судовому засіданні, відповідач після смерті жінки був у скрутному психоемоційному стані, ці обставини не заперечуються учасниками процесу, а також підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 28.10.2014 року №116/2014, ОСОБА_2 вихованням та утриманням дітей не займається, не цікавиться їх життям та здоров'ям, матеріально не забезпечує, а тому доцільно позбавити його батьківських прав.(а.с.4)

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що відповідач заперечує підстави для позбавлення його батьківських прав та бажає встановити спосіб участі у вихованні дітей, посилаючись на те, що ОСОБА_2 участі у вихованні дітей не приймав, матеріальну допомогу не надавав тому, що бажає бачити дітей та спілкуватися з ними, а бабуся ОСОБА_4 в цьому йому перешкоджає. На підтвердження тієї обставини, що відповідач змінив своє ставлення до утримання дітей надав до суду довідку про те, що ОСОБА_2 прийнятий в МРЦ "Затока" на посаду прибиральника з 01.09.2014 року, та з 01.10.2014 року переведений на посаду сторожа, а також рішення Білгород-Дністровського суду Одеської області від 22 грудня 2014 року про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від сторонніх осіб ОСОБА_4, (рішення суду не набуло законної сили та оскаржено до апеляційного суду Одеської області а.с.41-44,49)

Але обставини на які посилається представник відповідача не можна розцінити як поважні причини неучасті батька у вихованні та утриманні дитини.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до довідок КЗ "Білгород-Дністровська центральної районної лікарні" ОСОБА_6 хворіє нічним енурізом та потребує обслуговування та консультацію дитячого невропатолога, ОСОБА_5 хворіє дитячим неврозом та потребує обслуговування та консультацію дитячого невропатолога та психіатра.(а.с.55,56)

У відповідності до довідки, виданої КЗ "Білгород-Дністровська центральна районна лікарня" від 17.10.2014 року батько ОСОБА_2 з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 комунальний заклад "Білгород-Дністровська центральна районна лікарня" не відвідував. Лікуванням та оздоровленням дітей займалася мати та бабуся ОСОБА_4 (а.с.59)

Не змінив свого ставлення відповідач до опікування дітей і після смерті матері, так як жодного разу не відвідував дошкільний навчальний заклад де навчається донька ОСОБА_5, що підтверджується довідкою від 13.01.2015 року, виданої дошкільним навчальним закладом "Теремок", де зазначено, що бабуся ОСОБА_4 на протязі жовтня-січня допомагає роботі психолога, завжди виконує рекомендації педагогів щодо зниження тривожності, постійно звертає увагу на психологічний стан дівчинки, піклується про неї, і так як в родині, де зараз виховується дитина, сприятливий соціально-психологічний клімат, спостерігається досить швидке зниження рівня тривожності. Тато не цікавиться емоційним станом дитини, її особистими травмами, не приймає участі у вихованні доньки. (а.с.57)

Як вбачається із виданої дошкільним навчальним закладом "Теремок", довідки від 05.09.2014 року, ОСОБА_4 виховує та забезпечує умови здобуття дошкільної освіти ОСОБА_5, а саме вносить внески за харчування, придбала всі навчальні матеріали. Особисто приводить і забирає з дошкільного закладу. Цікавиться життям онуки, взаєминами між однолітками. Дитина завжди охайна, любить свою бабусю та сумує за нею. Тато ОСОБА_2 не відвідує дошкільний заклад, не цікавиться і не приймає участь у житті своєї доньки.(а.с.58)

Представник відповідача, в судовому засіданні посилався на ту обставину що для виконання батьківських обов'язків відповідачу чиняться перешкоди та після відібрання дітей у бабусі ОСОБА_3 буде приймати участь у вихованні дітей та матеріально їх забезпечувати, на підтвердження зазначених тверджень до матеріалів справи надано заяви про звернення до Білгород-Дністровської РДА Одеської області та Шабівської сільської ради, щодо надання допомоги у вирішенні питання відібрання дітей (а.с. 50,51)

Однак, суд першої інстанції поставився критично до наданих доказів, оскільки, на думку суду, представником відповідача не доведено, що його довірителю, чинились перешкоди саме у наданні необхідного харчування, медичного догляду, лікуванні дітей, навідуванні закладів де проходять лікування і навчання діти, а також що у нього були поважні причини для ненадання матеріальної допомоги малолітнім дітям, метою цих звернень є уникнення відповідача від позбавлення його батьківських прав.

Суд вважав, що відповідач тривалий час не виявляв щодо дітей уваги та турботи, не приймав будь - якої участі у вихованні та в утриманні дитини, що є ухиленням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, покладених на нього статтею 150 СК України, не виявляв щодо дітей жодного інтересу, не цікавився їх здоров'ям. Матеріальну допомогу не надавав.

Оскільки під час судового розгляду доведено, що відповідач передав дітей на утримання бабусі без поважних причин, тривалий час не проживає з ними, не надає допомоги на їх утримання, не забезпечує необхідного дитині догляду та турботи, тобто не виконує своїх батьківських обов'язків, з урахуванням того, що приймаючи рішення суд повинен виходити перш за все з інтересів малолітньої дитини, адже механізм здійснення контролю за виконанням батьківських обов'язків не передбачено, бажання здійснювати батьківські обов'язки виключно залежить від ставлення до їх виконання батьком дитини, а не від контролю чи рішення суду, суд першої інстанції дійшов до висновку про відповідність позбавлення батьківських прав відповідача інтересам малолітніх дітей ОСОБА_5,2011 р.н., ОСОБА_6,2013 р.н., а отже вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Проте погодитися з висновком суду першої інстанції повною мірою не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції усупереч наведеним нормам закону не навів обставин, які б свідчили про наявність в діях відповідача винної поведінки або свідомого нехтування своїми обов'язками.

При цьому суд необґрунтовано не взяв до уваги пояснення відповідача, в яких останній посилався на те, що від виконання своїх батьківських обов'язків не ухилявся, неодноразово звертався до ОСОБА_4 з приводу надання дітей для проживання та спілкування з ними, однак, між ними виникли неприязнені відносини, вона дітей йому не надає. З цього приводу, ще до відкриття питання щодо його позбавлення батьківських прав, він неодноразово (15.09. та 10.10.2014р.) подавав заяви про звернення до Білгород-Дністровської РДА Одеської області та Шабівської сільської ради, щодо надання допомоги у вирішенні питання відібрання дітей у ОСОБА_4 (а.с. 50,51). Він бажає виявляти турботу про доньок, брати участь в їх утриманні та вихованні, але мати ОСОБА_4створює йому перешкоди у спілкуванні з дітьми.

При ухваленні рішення про позбавлення батьківських прав суд першої інстанції взяв за основу рішення виконавчого комітету Шабівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 28.10.2014 року №116/2014 від 19 серпня 2014 року, але не надав оцінки тому, що це не висновок органу опіки та піклування це рішення також не містить даних про свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов'язками.

Позовна заява містить посилання на те, що ОСОБА_2 зарекомендував себе негативно, офіційно не працював, однак, надана позивачем характеристика (а.с.3) не містить жодної негативної інформації щодо його поведінки за місцем проживання, інші матеріали справи свідчать про те, що він працював та працює, позитивно характеризується.

На всі ці вищевказані обставини суд першої інстанції не звернув своєї уваги, належної оцінки їм не надав.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що у порушення вимог статей 212-214 ЦПК України суд першої інстанції ухвалив рішення про позбавлення батьківських прав без повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, належним чином не перевірив доводів та заперечень відповідача, не встановив усіх фактичних обставин для правильного вирішення справи.

При таких обставинах, винесене рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, так як воно ухвалене без повних і всебічно з'ясованих обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог, без підтвердження їх належними та допустимими доказами.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також суд порушив та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим, є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову у зв'язку з недоказаністю позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч.1 п. 1-4; ст. 313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 січня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову виконавчого комітету Шабівської сільської ради до ОСОБА_2, за участю третьої особи служби у справах дітей Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

В.О. Панасенков