У Х В А Л А

4 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2015 року залишено без змін.

У липні 2015 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини четвертої статті 29, частини шостої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України, статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» та статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних і безпритульних дітей».

У підтвердження неоднаковості застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 жовтня 2014 року та постанову Верховного Суду України від 4 березня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що на момент укладення спірного договору іпотеки дитина не була власником будинку, що є предметом іпотеки, в ньому не проживала та ним не користувалася, тому відсутні підстави для визнання спірного договору недійсним.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 жовтня 2014 року судами установлено, що на момент укладення договору іпотеки дитина мала право на проживання у квартирі, переданій в іпотеку.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 жовтня 2014 року, наданій заявником для порівняння, та у судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, встановлено різні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Постанова Верховного Суду України від 4 березня 2015 року не містить правової позиції щодо спірних правовідносин, в ній відсутній висновок щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 1 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін