КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/2853/15-ц
Провадження № 2/552/1274/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2015 року Київський районний суд м. Полтава в складі головуючого судді Миронець О.К., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 представника відповідача ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Київського районного суду м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду м. Полтава з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 та просить визнати недійсним договір про спільну діяльність від 01.12.2010 року свої позовні вимоги обґрунтовуючи наступним. В жовтні 2012 року їй стало відомо про укладення ОСОБА_4, на той час її чоловіком, договору з ОСОБА_6 про спільну діяльність від 01.12.2010 року. Даний договір в подальшому став підставою для стягнення з неї коштів в сумі 185 000 гривень. Даний договір вважає недійсним з тих підстав, що вона на той час як дружина ОСОБА_4 не давала своєї згоди на укладення даного договору згідно ст.65 СК України. Позивач вважає, що строк позовної давності на звернення до суду нею не був пропущений, оскільки про порушення свого права їй стало відомо лише після ухвалення Київським районним судом м. Полтави 11.02.2015 року судового рішення про стягнення з неї коштів на підставі даного спірного договору, а оскільки вона не є стороною даного договору, отже не могла раніше звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити, оскільки позивачу про даний договір було відомо ще в 2010 році, він був укладений в інтересах сім»ї, а отже підстави для визнання його недійсним відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила суду, що на підставі договору про спільну діяльність від 01.12.2010 року з позивача стягнуто 185 000 гривень. Судові справи тривали з 2012 року і позивачу було відомо про позови до неї про стягнення коштів на підставі даного договору. Просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши сторони та вивчивши і дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 01.12.2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 укладено договір про спільну діяльність. За даним договором ОСОБА_6 в подальшому сторона 1 у строк протягом 10 днів із моменту підписання цього договору зобовязувався ОСОБА_4 в подальшому стороні 2 надати кошти в розмірі не менше 185 000 гривень. Сторона 2 зобовязувалась отримати кошти та укласти відповідний договір на придбання квартири та після отримання квартири у свою власність здійснити її переоформлення у спільну сумісну власність зі стороною1 не пізніше 01.09.2011 року.

Згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 11.02.2015 року позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на їх користь 185 000 гривень. Дане рішення залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 25.03.2015 року. Як вбачається з даних судових рішень підставою для стягнення даних коштів став договір про спільну сумісну діяльність від 01.12.2010 року, що укладений ОСОБА_4 в інтересах сім»ї, які він отримав на придбання спірної квартири. Дані кошти він отримав від свого батька при умові переоформлення спірної квартири у спільну сумісну власність з батьком. Тобто вищевказаними судовими рішеннями підтверджено той факт, що укладаючи договір ОСОБА_4 діяв в інтересах сім»ї.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до судуз позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Отже, аналізуючи всі обставини по справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договору недійсним, так як даний договір був укладений в інтересах сім»ї і підстави для застосування норми ст.65 СК України відсутні. Інших підстав для визнання договору недійсним позивачем не зазначено, а отже враховуючи норми ст.203,215 ЦК України суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Оскільки, позивачу відмовлено в задоволенні позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.212-215 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення подається до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Миронець О.К.