РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/271/15-ц
Провадження № 2/327/101/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.08.2015 року смт.Розівка

Розівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Кущ Т.М.,

при секретарі судового засідання Гришко Д.В.,

за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Розівського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на ? частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом, третя особа без самостійних вимог Розівська районна державна нотаріальна контора Запорізької області (далі Розівська нотаріальна контора), -

В С Т А Н О В И В :

14 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом,в якому вказала, що 16 жовтня 2011 року в м.Виборг Ленінградської області Російської Федерації померла ОСОБА_3. Згідно заповіту, посвідченого 02 січня 2007 року Новомлинівською сільською радою Розівського району Запорізької області (далі Новомлинівська сільська рада), ОСОБА_3 заповіла їй майно, де, серед іншого, ? частка земельної ділянки площею 0,2297 гектарів (далі га), кадастровий номер :03:002:0103, що розташована на території Новомлинівської сільської ради, яка передана для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 №003312/1. Позивач у встановленому законом порядку звернулась до Розівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, посилаючись на те, що у державному акті на право приватної власності на землю допущені виправлення, а також помилково вказано, що земельна ділянка передається в сумісну власність при тому, що нотаріусом в свідоцтві про право на спадщину за заповітом було визначено інший вид спільної власності часткову. За таких обставин позивач прохає суд визнати за нею право власності на ? частку спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом.

Позивач ОСОБА_1 у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона підтримує позов та прохає задовольнити заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві (а.с.40).

Відповідач ОСОБА_3 письмово повідомив судові про те, що він позов визнає та зазначені у ньому обставини не оспорює (а.с.42).

Розівська нотаріальна контора, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не заперечувала проти задоволення вимог за позовом ОСОБА_1, про що судові було надано відповідне письмове повідомлення (а.с.43).

У судове засідання сторони, третя особа та їх представники не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені судом належним чином (а.с.29-31). Зазначені особи до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі та участі їх представників (а.с.40,42,43).

Виходячи з наведеного, а також положень стст.158,169 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності осіб, які повинні брати участь у справі.

У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

22 грудня 1999 року державним нотаріусом Розівської нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, за якими ОСОБА_1 є спадкоємцем ? частки майна свого батька ОСОБА_4, який помер 07 вересня 1998 року. Спадкове майно, на яке видано правовстановлюючий документ, складалось, зокрема, із земельної ділянки, розташованої на території с.Новомлинівка Новомлинівської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 №003312, виданого Новомлинівською сільською радою народних депутатів 26 липня 1994 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1, площею 0,23 га, яка передана для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства (а.с.5,6).

Спадкоємцем іншої частки майна спадкодавця ОСОБА_4 була його дружина ОСОБА_3, яка 18 жовтня 2011 року померла (а.с.7,8).

За правилами стст.1216-1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи випливає, що 02 січня 2007 року спадкодавець ОСОБА_3 за життя на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, зокрема, ? частку вищевказаної земельної ділянки заповіла ОСОБА_1. Заповіт посвідчено 02 січня 2007 року секретарем Новомлинівської сільської ради, зареєстровано в реєстрі за №01 (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями, які прийняли спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 (а.с.10,11,13-18).

Постановою державного нотаріуса Розівської нотаріальної контори від 17 червня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну ? частку земельної ділянки, оскільки у наданому правовстановлюючому документі державному акті на право приватної власності на землю були допущені виправлення, а також помилково вказано, що земельна ділянка передається в сумісну власність при тому, що нотаріусом в свідоцтві про право на спадщину за заповітом було визначено інший вид спільної власності часткову. Спадкоємцю ОСОБА_1 було розяснено, що для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства(а.с.12).

Згідно з п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, а тому, як випливає з матеріалів справи, правовстановлюючий документ державний акт на право приватної власності на землю, який був наданий ОСОБА_1 державному нотаріусу, був виданий із порушенням вимог п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету по земельних ресурсах №43 від 04 травня 1999 року, зареєстрованої Міністерством юстиції України 04 червня 1999 року №354/3647.

Разом з тим, помилкове складання вищевказаного правовстановлюючого документа не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а тому права позивача спадкоємця ОСОБА_1 підлягають захисту у судовому порядку.

Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Беручи до уваги те, що у ОСОБА_1 виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину після смерті ОСОБА_3, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Визнання відповідачем ОСОБА_2 предявленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Оскільки позивач при предявленні до суду позову звільнений від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на його користь, суд, у відповідності до вимог, передбачених статтею 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_2 в дохід держави судових витрат в сумі 243 грн. 60 коп..

Керуючись стст.356,1216-1218 ЦК України, ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», гл.10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, стст.10, 11, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с.Новомлинівка Розівського району Запорізької області, паспорт громадянина України серії СА №700355, виданий Розівським РВ УМВС України в Запорізькій області від 09 березня 1998 року, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом право власності на спадкове майно ? (одну другу) частку земельної ділянки площею 0,2297 (нуль цілих дві тисячі двісті девяноста сім десятитисячних) гектарів, кадастровий номер :03:002:0103, розташовану на території с.Новомлинівка Новомлинівської сільської ради Розівського району Запорізької області, призначену для присадибної ділянки та ведення особистого підсобного господарства, що належала ОСОБА_3, яка померла 16 жовтня 2011 року, на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП 000017 №003312/1, виданого Новомлинівською сільською радою народних депутатів Розівського району Запорізької області 10 липня 2003 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №342.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 243 (двохсот сорока трьох) гривень 60 (шістдесяти) копійок (отримувач коштів: Державний бюджет Розівського району Запорізької області; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37473878; банк отримувача: ГУ ДКСУ у Запорізькій області; код банку отримувача (МФО) 813015; рахунок отримувача №0293; код класифікації доходів бюджету 22030001).

Рішення суду відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М.Кущ