Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 311/2040/14-ц Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/3109/15 Степаненко Ю.А.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Онищенко Е.А.

Воробйової І.А.

При секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Василіського районного суду Запорізької області від 18 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Приватного підприємства «Корінтія», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТВ-Сервіс», третя особа: Центр з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів за обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, про розподіл спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи був неодноразово уточнений, до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ПП «Корінтія», ТОВ «ЛТВ-Сервіс», третя особа: Центр з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів за обслуговування Василівського та Михайлівського районів ДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, про розподіл спільного майна подружжя, посилаючись на те. що з 05 травня 1990 року перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3

Під час шлюбу ними, за спільні кошти, побудований житловий будинок по АДРЕСА_1, проведено в будинку оздоблювальні роботи, побудовані: прибудова, котельна, 2 гаражі, 2 сараї, проведено в будинку комунікації (газ, електрика, опалення) та інше.

21 вересня 2010 року виконавчим комітетом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області прийнято рішення №71 «Про оформлення права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1», згідно якого видано свідоцтво про право власності на будинок - ОСОБА_3 Вартість будинку, згідно висновку про технічний стан, складає 19 8447 грн.

Вважає, що зазначений будинок є їх спільною сумісною власністю.

Також, під час шлюбу ними було придбано транспортні засоби:

13 червня 1997 року - ТОМ А 26 МРІЯ, біжового кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_5;

24 жовтня 2002 року - TOYOTA PREVIA, 1992 року, червоного кольору, НОМЕР_6, № двигуна НОМЕР_7, № кузова НОМЕР_1, вартість якого на сьогоднішній день складає 90470 грн.;

25 грудня 2003 року - СКИФ 81062М , сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8, вартість якого на сьогоднішній день складає 3564 грн.;

11 лютого 2011 року - TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_9, № кузова НОМЕР_10, який знято з обліку ОСОБА_3 12.12.2012р., вартість якого на сьогоднішній день складає 219050 грн.;

09 березня 2011 року - ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_11, № кузова НОМЕР_12, який знято з обліку ОСОБА_3 - 23.01.2013 р., вартість якого на сьогоднішній день складає 71920 грн.

Транспортні засоби: TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, а також ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, були фактично продані відповідачем невідомим їй особам, без її згоди.

З наданих Центром №1УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області документів вбачається, що автомобіль ВАЗ 111740, 2008 року зареєстрований за відповідачем. ОСОБА_7. Згідно наданої копії довідки-рахунку, 06.02.2013 року ОСОБА_3 продав автомобіль ОСОБА_7 за 47058 грн.

З наданих Центром ДАІ 5103 м. Іллічівськ УДАІ в Одеській області документів стало відомо, що автомобіль TOYOTA PREVIA, 2007 року було продано відповідачу ОСОБА_6 який в свою чергу продав 17.12.2013 року ОСОБА_9

Зазначає, що дані відчуження були здійснені ОСОБА_3 через Торгівельні організації на підставі договору про надання послуг щодо продажу транспортних засобів, що є спільним майном, без її письмової нотаріально посвідченої згоди.

Відповідач ОСОБА_3 в добровільному порядку вирішити питання поділу спільного майна подружжя не бажає.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд:

- визнати недійсним правочин - договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_11, № кузова НОМЕР_12, укладений 06.02.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_7;

- визнати довідку-рахунок №662870 від 06.02.2013 року, видану ТОВ «ЛТВ-Сервіс»» про продаж та видачу ОСОБА_7 автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року - недійсною;

- скасувати державну реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 111740, 2008 року, здійснену Центром №1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Запоріжжя та Запорізького району УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області на ім'я ОСОБА_7;

- витребувати у ОСОБА_7 автомобіль ВАЗ 111740, 2008 року, зобов'язавши його передати ОСОБА_3 цей транспортний засіб;

- застосувати наслідки недійсності правочину, зобов'язавши ОСОБА_3 повернути ОСОБА_7 отримані за проданий транспортний засіб гроші в сумі 47058 грн.;

- визнати недійсним правочин - договір купівлі-продажу TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_9, № кузова НОМЕР_10, укладений 12.12.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6;

- визнати довідку-рахунок №462395 від 12.12.2012 року, видану ТОВ «ЛТВ-Сервіс»» про продаж та видачу ОСОБА_6 автомобіля - TOYOTA PREVIA, 2007 року - недійсною;

- застосувати наслідки недійсності правочину, зобов'язавши ОСОБА_3 повернути ОСОБА_6 отримані за проданий транспортний засіб гроші в сумі 99036 грн.;

- скасувати державну реєстрацію транспортного засобу автомобіля TOYOTA PREVIA, 2007 року, сірого кольору, НОМЕР_13, № двигуна НОМЕР_9, № кузова НОМЕР_10, здійснену Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Іллічівськ та Овідіопольського району, на ім'я ОСОБА_9;

- визнати житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (а-прибудова, Б-котельна. В - гараж, Г - сарай, Д - сарай, Є - гараж, Пг - погріб, Ж - душ, №1,2,3,4,5 - огорожа) за адресою: АДРЕСА_1 - об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3;

- розділити спільне майно подружжя між нею та відповідачем ОСОБА_3, виділивши їй та визнати її право власності на загальну суму 198259,50 грн.: на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 99223,50 грн.; на автомобіль TOYOTA PREVIA, 2007 року вартістю 99036 грн.;

- витребувати у ОСОБА_9 транспортний засіб - автомобіль TOYOTA PREVIA, 2007 року, зобов'язавши його передати їй цей транспортний засіб;

- виділити у власність ОСОБА_3 майно на загальну суму 248313грн., а саме: 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 99223,50 грн.; причіп ТОМ А 26 МРІЯ, вартістю 8000 грн.; автомобіль - TOYOTA PREVIA, вартістю 47058грн.; причіп СКИФ 81062М вартістю 3564грн.;

та стягнути з ОСОБА_3 на її користь компенсацію вартості спільного сумісного майна в сумі 25026,75грн.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 18 березня 2015 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б - котельна, В - гараж, Г - сарай, Д - сарай, Є - гараж, Пг - погріб під Є, Ж - душ, №1,2.3,4.5 огорожа) по АДРЕСА_1 - об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Розділено житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а - прибудова, Б - котельна, В - гараж, Г - сарай, Д - сарай, Є - гараж, Пг - погріб під Є, Ж - душ, №1,2.3,4.5 огорожа) по АДРЕСА_1, вартістю 198447 грн. між ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Виділено у власність ОСОБА_4 - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г - сарай, Д - сарай, Є гараж, Пг - погріб під Є, Ж - душ, №1,2.3,4.5 - огорожа) по АДРЕСА_1, вартістю 99223,50 грн., визнавши за нею право власності на цю частину.

Виділено у власність ОСОБА_3 - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г - сарай, Д - сарай, Є гараж, Пг - погріб під Є, Ж - душ, №1,2.3,4.5 - огорожа) по АДРЕСА_1 вартістю 99223,50 грн., визнавши за ним право власності на цю частину.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацій вартості 1/2 частки автомобіля ТОYОТА PREVIA, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_9, № кузова НОМЕР_10, в сумі 49518 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацій вартості 1/2 частки автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_3, № двигун НОМЕР_11, № кузова НОМЕР_12 в сумі - 23529 грн.

Виділено у власність ОСОБА_4 - причіп СКИФ 81062М, р/н НОМЕР_4, сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8, вартістю 3564 грн..

Виділено у власність ОСОБА_3 - причіп ТОМ А 26 МРІЯ, д/н НОМЕР_14, біжового кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_5, вартістю 8000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості спільного майна - в сумі 4436 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Знято арешт з: - автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року, сірого кольору, НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_11, № кузов НОМЕР_12, який належить ОСОБА_7, - автомобіля TOYOTA PREVIA, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_9, № кузова НОМЕР_10, який належить ОСОБА_9, накладений ухвалою Василівського районного суду Запорізької області 16.12.2014 року.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким розділити спільне нажите майно, а саме: виділити йому автопричіп СКІФ81062 М, 1988 року випуску, вартістю 3 564,00 грн., а ОСОБА_4 автопричіп ТОМ А 26 Мрія, 1992 року випуску, вартістю 8 000,00 грн., стягнути з ОСОБА_4 різницю в вартості автопричепів в сумі 4 436,00 грн. в задоволені інших позовних вимог відмовити.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційні скарги та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що на засіданні правління колгоспу «Ординський» від 09.01.1987 року було прийнято рішення - рекомендувати зборам уповноважених колгоспників виділити присадибну земельну ділянку під будівництво нового будинку 0,07 га - ОСОБА_3, що підтверджується протоколом №1.

На засіданні правління колгоспу «Орлянський» від 23.01.1987 року було прийнято рішення - виділити ОСОБА_3 земельну ділянку під будівництво нового будинку 0,07 га, що підтверджується протоколом №1.

На підставі Акту представника районного архітектора, копія якого є у справі, земельна ділянка площею 3300 кв.м. була виділена ОСОБА_3 в натурі під будівництво житлового будинку.

Після цього, на підставі рішення виконкому Василівської районної ради народних депутатів, копія якого є у справі, в 1987 році ОСОБА_3 отримав дозвіл на будівництво житлового будинку АДРЕСА_2, після чого він отримав будівельний паспорт на забудову вищевказаної земельної ділянки разом з додатками до нього.

Як вбачається з довідки Орлянської сільської ради №610 від 17.03.2015 року, нумерація зазначеного житлового будинку згодом була зміна на №154.

Судом встановлено, що після отримання всіх вищезазначених дозвільних документів ОСОБА_3 в 1987 році розпочав будівництво житлового будинку АДРЕСА_1, що не заперечувалось позивачем в судовому засіданні.

05.05.1990 року було зареєстровано шлюб позивачки та відповідача ОСОБА_3, який було розірвано 02.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням суду.

В період шлюбу у них народилися: син - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження.

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи №18979, яка була оглянута в судовому засіданні, 31.08.2010 року ОСОБА_3 звернувся до РКП «Василівське БТІ» Василівської районної ради Запорізької області з замовленням про оформлення технічної документації, необхідної для оформлення його права власності на вищевказаний житловий будинок.

02.09.2010 року РКП «Василівське БТІ» така документація була виготовлена.

21.09.2010 року виконавчим комітетом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області було прийнято рішення №71, про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_3.

29.09.2010 року ОСОБА_11 отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, копія якого є у справі, а саме, на житловий будинок АДРЕСА_1.

У грудні 1990 року подружжя ОСОБА_11 вселилося в зазначений житловий будинок, де проживає по теперішній час.

Судом першої інстанції також встановлено, що в період перебування позивачки та відповідача ОСОБА_3 у шлюбі, ними було на спільні кошти завершено будівництво житлового будинку, побудовано господарські будівлі та споруди, зазначені в технічному паспорті, копія якого є у справі, проведено водопостачання та теплопостачання в будинок, проводився поточний ремонт.

Крім того, ними в період 2008-2010 років на спільні кошти було зроблено капітальний ремонт зазначеного будинку, під час якого : газифіковано будинок, замінено вікна, шпалери, сантехніку, двері, поставлено огорожу, утеплено підлогу в будинку, частково змінено перепланування в будинку та інше. Зазначені факти підтверджуються проектом на газифікацію будинку, показаннями свідка ОСОБА_11 та не заперечується позивачкою й відповідачем ОСОБА_3

Судом також було встановлено з пояснень свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14, що рік будівництва вказаного житлового будинку та господарських будівель і споруд в технічному паспорті зазначено зі слів ОСОБА_3 та жодним іншим належним доказом не підтверджується, а отже, цей технічний паспорт не може бути визнано судом належним та достатнім доказом в частині зазначення дати будівництва будинку та спору.

Суд обґрунтовано не прийняв до уваги в якості належних та достатніх доказів на підтвердження факту побудови зазначеного житлового будинку ОСОБА_3 станом на день одруження його з позивачкою, показання допитаних в судовому засіданні свідків: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, оскільки, по - перше, вони пояснили, що погано пам'ятають зазначений факт, так як пройшло багато часу, по-друге, вони не змогли вказати на відсоток готовності будинку на час одруження ОСОБА_3, по-третє, вони не були в будинку після їх одруження.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що будівництво житлового будинку АДРЕСА_1 було розпочато в 1987 році та завершене під час перебування ОСОБА_3 у шлюбі на їх спільні кошти, але, коли саме, належні та достатні докази підтвердження даного факту суду надано не було.

Крім того, судом встановлено, що господарські будівлі та споруди подружжям ОСОБА_3 також було побудовано під час перебування у шлюбі на спільні кошти.

Відповідно до п.4, 18 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством Комунального господарства Української РСР із 31.01.1966 року, яка втратила чинність 13.12.1995 року, житлові будинки, що підлягали реєстрації у період до 1995 року, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. У разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом із затвердженням цього акту вирішує питання оформлення права власності і видачі свідоцтва про це.

Отже, як вбачається із зазначених вимог Інструкції, єдиним належним доказом моменту закінчення будівництва житлового будинку у період з 1966 року по 1995 рік - є акт про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку. Також, ця Інструкція передбачає й оформлення права власності на побудований на законних підставах житловий будинок свідоцтва про право власності.

Зазначені документи ОСОБА_3 до шлюбу з позивачкою отримано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що ОСОБА_3 не було надано суду належні та достатні докази на підтвердження відсотку готовності до експлуатації цього будинку станом на час його одруження з ОСОБА_4, на підтвердження факту закінчення в повному обсязі будівництва вищевказаного житлового будинку станом на зазначений час, на підтвердження факту отримання на час одруження акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку та оформлення права власності на нього.

З урахуванням викладеного, суд правильно зазначив про необхідність - визнання житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г - сарай, Д - сарай, Є - гараж, Пг - погріб під Є, Ж - душ, №1,2.3,4.5 - огорожа) по АДРЕСА_1 - об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3. та розділив житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г -сарай, Д- сарай, Є - гараж, Пг - погріб під Є, Ж - душ, №1,2.3,4.5 - огорожа) по АДРЕСА_1, вартістю 198447 грн., між ОСОБА_4 та ОСОБА_3; виділивши у власність ОСОБА_4 - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г - сарай, Д- сарай, Є - гараж, Пг - погріб під Є, Ж-душ, №1,2.3,4.5 - огорожа) по АДРЕСА_1, вартістю 99223,50 грн. та визнавши за нею право власності на цю частину; виділивши у власність ОСОБА_3 - 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами (А-житловий будинок, а-прибудова, Б-котельна, В-гараж, Г - сарай, Д- сарай, Є - гараж, Пг - погріб під Є, Ж - душ, №1,2.3,4.5 - огорожа) по АДРЕСА_1 вартістю 99223,50 грн., визнавши за ним право власності на цю частину.

При цьому, вартість будинку - 198447 грн., не оспорювалась відповідачем.

Судом також встановлено, що під час шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ними було на спільні кошти придбано, у тому числі, наступні транспортні засоби:

- автомобіль ТОУОТА PREVIA, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_2, № двигуна

НОМЕР_9, № кузова НОМЕР_10;

- автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_11, № кузова НОМЕР_12;

причіп СКИФ 81062М, р/н НОМЕР_15, сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8;

- причіп ТОМ А 26 МРІЯ, д/н НОМЕР_14, бежевого кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_5.

Зазначені транспортні засоби належать ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя.

З наданих Центром №1 надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Запоріжжя та Запорізького району УДАІ ГУМВС України документів, які є в матеріалах справи, вбачається, що автомобіль ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_11, № кузова НОМЕР_12, 06.02.2013 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_7 за 47058 грн.

З наданих Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Іллічівськ та Овідіопольського району ГУДАІ в Одеській області документів, які є в матеріалах справи, вбачається, що автомобіль ТОУОТА РЯЕУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_9, № кузова НОМЕР_10, 12.12.2012 року ОСОБА_3 продав ОСОБА_6 за 99036 грн., а той, в свою чергу, 17.12.2013 року продав його ОСОБА_9 за 149000 грн.

Відповідно до ст.65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її/ його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином, право кожного зі співвласників на володіння, користування та розпорядження спільною річчю кореспондує обов'язку кожного з них погоджувати свою поведінку, пов'язану з володінням, користуванням та розпорядженням нею, з іншим співвласником, тобто кожен співвласник, у тому числі й подружжя, при здійсненні права спільної сумісної власності, зобов'язаний займати не тільки пасивну (не перешкоджати одне одному в здійсненні правомочностей, пов'язаних з цією власністю), а й активну позицію, змістом якої, є право та обов'язок кожного з подружжя узгоджувати свою поведінку щодо володіння, користування та розпорядження спільним майном з другим із подружжя.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що до складу спільного майна, яке підлягає поділу, необхідно віднести:

автомобіль ТОУОТА РІШУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_9, № кузова НОМЕР_10 вартістю - 99036грн.;

автомобіль ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_11, № кузова НОМЕР_12 вартістю - 47058 грн.;

причіп СКИФ 81062М, р/н НОМЕР_15, сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8, вартістю 3564 грн.;

причіп ТОМ А 26 МРІЯ, д/н НОМЕР_14, біжового кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_5, вартістю 8000 грн.

Але, враховуючи той факт, що автомобілі: ТОУОТА PREyiA, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_9, № кузова НОМЕР_10 та ВАЗ 111740,2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_11, № кузова НОМЕР_12 на даний час знаходяться у третіх осіб та їх розподіл в натурі є неможливим, суд вважає необхідним та доцільним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля ТОУОТА РІШУІА, 2007 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_2, № двигуна НОМЕР_9, № кузова НОМЕР_10, в сумі 49518 грн. (1/2 частина від 99036 грн.) та грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля ВАЗ 111740, 2008 року випуску, сірого кольору, д/н НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_11, № кузова НОМЕР_12.B сумі - 23529 грн. (1/2 частина від 47058 грн.).

Крім того, суд правильно вважав необхідним розділити вищевказані причепи, виділивши у власність ОСОБА_4 - причіп СКИФ 81062М, р/н НОМЕР_15, сірого кольору, 1988 року випуску, № шасі НОМЕР_8, вартістю 3564 грн., який на даний час перебуває у її користуванні та який вона використовує у своїй сільськогосподарській діяльності, а у власність ОСОБА_3 виділити причіп ТОМ А 26 МРІЯ, д/н НОМЕР_14, біжового кольору, 1992 року випуску, № шасі НОМЕР_5, вартістю 8000 грн., яким позивачка не користується. При цьому, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості спільного майна - в сумі 4436 грн. (8000 грн.-3564 грн.).

Суд також правильно відмовив позивачці в задоволенні її вимог щодо розподілу автомобіля -TOYOTA PREVIA, 1992 року, червоного кольору, НОМЕР_6, № двигуна НОМЕР_7, № кузова НОМЕР_1, вартістю 90470грн., який вона просила суд залишити у розпорядженні ОСОБА_3, оскільки, як було встановлено, зазначений автомобіль 19.11.2010 року було продано ОСОБА_3 - ОСОБА_10, з яким позивачка та відповідач ОСОБА_3 перебувають у дружніх відносинах. Цей факт (продажу) не заперечувався в судовому засіданні позивачкою. Той факт, що цей автомобіль на даний час перебуває у користуванні ОСОБА_4 чи ОСОБА_3, жодним доказом підтверджено не було, як і той факт, що позивачка не надавала свою згоду на його продаж. Питання щодо недійсності угоди щодо відчуження зазначеного автомобіля позивачка в судовому засіданні не ставила. Доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Посилання ОСОБА_3 у апеляційній скарзі на те, що спірний будинок є його одноособовою власністю не узгоджуються з вимогам закону та не спростовують висновки суду першої інстанції, які наведені у судовому рішенні.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити, а рішення Василіського районного суду Запорізької області від 18 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: