Номер провадження: 22-ц/785/5766/15
Головуючий у першій інстанції Мазун І.А.
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

Плавич Н.Д.,

при секретарі - Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користування власністю, вселення за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 18 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 3 грудня 2014 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що судовим рішенням від 16 грудня 2013 року за нею визнано право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, однак відповідачі перешкоджають їй користуватися квартирою. Посилаючись на вказані обставини, в порядку захисту права власності позивач ОСОБА_3 просила зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 не перешкоджати їй у здійсненні права власності ? часткою квартири АДРЕСА_1, вселити її в квартиру (а.с.3-4, 40-43).

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 позов не визнали (а.с.25, 68-69).

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18 травня 2015 року позов задоволено (а.с.93-97).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Неправильність рішення суду апелянт мотивувала неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували в шлюбі з 26 липня 1997 року по 20 лютого 2007 року.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 березня 2014 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року, зокрема, визнано квартиру АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 (до зміни

прізвища Улич) та ОСОБА_5, виділено кожному у власність по ? частці квартири; визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частку квартири загальною площею 55,3 кв.м житловою площею 21,6 кв.м АДРЕСА_1 (а.с.8-11, 13-16).

Станом на 12 січня 2015 року в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_5, 1974 року народження, з 31 січня 2007 року, ОСОБА_6, 1984 року народження, з 30 квітня 2013 року, ОСОБА_8, 2007 року народження, з 30 квітня 2013 року, ОСОБА_9, 2010 року народження, з 30 квітня 2013 року; особовий рахунок відкрито на ОСОБА_4 (а.с.26).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з права власності ОСОБА_3 на ? частку квартири та, встановивши перешкоди у володінні та користуванні належною часткою квартирою зі сторони відповідачів, в порядку захисту права власності суд зобов'язав відповідачів не перешкоджати у здійсненні права власності часткою квартири та вселив в квартиру.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право (ч.1, п.3 ч.2 ст.16 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

За змістом статті 391 ЦК України вимога власника про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном є негаторною, вимога про усунення порушення не пов'язана з позбавленням права володіння. Негаторний позов пред'являється в межах строку існування правопорушення, якщо перешкоди усунено, то відпадають і підстави на пред'явлення негаторного позову, позовна давність до таких вимог не застосовується. Власник майна як позивач не зобов'язаний доводити неправомірність дій відповідача. Власник має доказати факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном. Особа, яка створює перешкоди, тобто відповідач, має довести правомірний характер своєї поведінки.

Житлом фізичної особи є, зокрема, квартира (ст.379 ЦК України). Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання (ч.1 ст.382 ЦК України). Власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ч.1 ст.38 ЦК України).

ОСОБА_3 є власником ? частки квартир АДРЕСА_1. З набранням чинності рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2013 року квартира є спільною частковою власністю, за змістом частини 1 статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Позивач довела факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження нерухомим майном, вона не має доступу до квартири та не може використовувати помешкання для власного проживання. Відповідачі не спростували доводи позивача про наявність перешкод у доступі до квартири та можливості проживати в такій, не довели правомірний характер своєї поведінки. Наслідком численних спорів між сторонами, що тривають тривалий час, є відсутність між сторонами узгодженості, зокрема, щодо квартири навіть після набрання чинності судом рішенням про визнання за позивачем права власності на ? частку квартири.

Та обставина, що рішенням від 23 вересня 2014 року №16001649 державного реєстратора прав на нерухоме майно відмовлено ОСОБА_3 у державній реєстрації права власності на частку квартири АДРЕСА_1, не позбавляє ОСОБА_3 права на негаторний позов та захист порушеного права власності в заявлений нею спосіб, оскільки судове рішення про визнання права власності на частку нерухомого майна є

чинним, а відмова в державній реєстрації права власності на підставі чинного судового рішення обумовлена наявністю реєстрації обтяжень, встановлених щодо квартири іншим судовим рішенням (а.с.17).

Так, в Долинському районному суді Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа №343/1017/14-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою суду від 22 квітня 2014 року в порядку забезпечення позову за заявою ОСОБА_6 накладено арешт на майно, належне ОСОБА_4 На виконання ухвали суду про забезпечення позову, зокрема, державним виконавцем накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 борг за договором позики в сумі 205000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 30 грудня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову (а.с.70, 71-72, 56).

За визначеним частиною 1 статті 317 ЦК України змістом права власності власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Отже, ОСОБА_3 з набранням законної сили судовим рішенням про визнання права власності на частку нерухомого майна може захищати свої порушені права володіння та користування майном відповідно до глави 29 ЦК України, що ж до розпорядження нерухомим майном (відчуження тощо), то таке дійсно виникне з моменту державної реєстрації цього майна.

Суд першої інстанції встановив обставини, що мають значення для справи, його висновки відповідають таким, рішення ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, постановлено з дотриманням норм процесуального права, правові підстави для скасування рішення та ухвалення нового рішення про відмову в позові відсутні.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користування власністю, вселення - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Н.Д.Плавич