Справа №489/1076/15-ц 14.07.2015 14.07.2015 14.07.2015
Провадження №22-ц/784/1586/15
Головуючий першої інстанції: Спінчевська Н.А.
Категорія: 53 Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В.

суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.

при секретарі Богуславській О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою державного підприємства «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна» на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_5 до державного підприємства «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна» (далі ДП «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ДП «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди.

Позивач зазначав, що з 22 серпня 2011 року по 12 січня 2015 року він працював у відповідача на посаді артиста оркестру вищої категорії. Наказом № 7 від 12 січня 2015 року його було звільнено на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін. При звільненні з ним не було проведено розрахунку.

За твердженням позивача, порушення відповідачем його трудових прав спричинило йому моральні страждання, оскільки він залишився без засобів існування, порушились нормальні життєві звязки.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_5 просив стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 9685 грн. 75 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 6543 грн. 75 коп., а також 5000 грн. у відшкодування завданої моральної шкоди.

Згодом позивач уточнив позовні вимоги, вказуючи на те, що після звернення до суду з даним позовом відповідач виплатив йому заборгованість по заробітній платі та остаточно просив суд стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 11255грн.25коп., 5000 грн. компенсації моральної шкоди, а також 1500грн. витрат на правову допомогу.

Представник відповідача проти позову заперечував, вказуючи на те, що затримка у розрахунку з позивачем відбулася з об'єктивних обставин - у зв'язку з відсутністю фінансування, а не через винні дії підприємства. До того ж, після надходження коштів на рахунок підприємства позивачу пропонувалось з'явитися за розрахунковими коштами, проте останній цього не зробив, чим штучно створив підгрунття для конфлікту.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна» на користь ОСОБА_5 10655 грн. 72 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 300 грн. у відшкодування моральної шкоди, 570 грн. витрат на правову допомогу, а всього 11525 грн. 71 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ДП «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна» на користь держави О.В. 487 грн. 20 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі ДП «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення та ухвалити новее - про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст.47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що з 22 серпня 2011 року позивач працював на посаді артиста оркестру вищої категорії в ДП «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна». Наказом № 7 від 12 січня 2015 року його було звільнено на підставі п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін (а.с. 3-5, 22, 23). Між тим у порушення вищевикладених вимог закону при звільненні позивача розрахунок по заробітній платі відповідач з ним не провів. Згідно розрахункового листа заборгованість підприємства перед ОСОБА_5 на день звільнення становила 9685грн. 75коп. (а.с. 21). Спору щодо розміру належних позивачу при звільненні сум у сторін не було. Вказана заборгованість була перерахована відповідачем на картковий рахунок позивача лише 6 березня 2015 року (а.с. 43-46).

Суд дав належну оцінку наданим сторонами доказам і дійшов правильного висновку про недоведеність відповідачем відсутності вини у несвоєчасному розрахунку із позивачем.

За такого, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення з ДП «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна» на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто, за період з 13 січня 2015 року по 6 березня 2015 року в розмірі 10655грн.72коп. - є вірним, оскільки відповідає вимогам ст. 117 КЗпП України та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності вини підприємства у несвоєчасному розрахунку із позивачем не можуть бути прийняті до уваги.

Так, апелянт посилається на те, що на час звільнення ОСОБА_5 у підприємства не було коштів для проведення з ним розрахунку, оскільки планові призначення на І квартал 2015 року були виділені ДП «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна» на підставі наказу № 20 від 26.01.2015р. Департаменту культури виконавчого органу Київської міськради (Киівської державної адміністрації) та надійшли на рахунок підприємства тільки 29 січня 2015 року.

Проте, зазначене не свідчить про відсутність вини підприємства у несвоєчасному розрахунку з позивачем, оскільки сама по собі відсутність коштів у роботодавця для проведення своєчасного розрахунку зі звільненим працівником не виключає його відповідальності за ст. 117 КЗпП України. Така правова позиція викладена у постанові постанові Верховного Суду України від 03.07.2013р. у справі № 6-60цс13.

Також суд першої інстанції обґрунтовано вважав безпідставними твердження відповідача про ухилення позивача від проведення з ним розрахунку, оскільки підприємство мало можливість перерахувати невиплачені при звільненні ОСОБА_5 кошти на його картковий рахунок, на якій він отримував заробітну плату, з часу надходження коштів на рахунок ДП «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна».

З огляду на викладене, те, що 25 лютого 2015 року позивач, який мешкає у м. Миколаєві, отримав телеграму відповідача з проханням зявитися 25-27 лютого 2015 року для проведення розрахунку по заробітній платі на підприємство, яке знаходиться у м. Києві, не свідчить про належне виконання підприємством своїх обовязків перед працівником.

Стаття 237-1 КЗпП України регламентує, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що порушення законних прав позивача спричинило ОСОБА_5 моральну шкоду, яку той зазнав в звязку з необхідністю докладати додаткових зусиль для захисту свого порушеного права, а тому у відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відповідач повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд правильно врахував обставини справи, характер та обсяг страждань, які зазнав позивач, їх тривалість, та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначив суму такого відшкодування у 300 грн.

За такого, доводи апелянта про безпідставність стягнення на користь ОСОБА_5 моральної шкоди не можуть бути прийняті до уваги.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення районного суду, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державного підприємства «Державний академічний оркестр «ОСОБА_4 Фокіна» - відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді