Справа № 456/5965/13 Головуючий у 1 інстанції: Сас С.С.
Провадження № 22-ц/783/1462/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Гацій І.І.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Стрийський МВ ГУ ДМС України у Львівській області, про зобов'язання вчинити дії та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд в супроводі матері, дідуся, бабусі за кордон малолітньої дитини без згоди батька, виготовлення проїзного документа, виготовлення Шенгенської візи, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 липня 2014 року відмовлено в позові ОСОБА_3. Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні її позову оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що питання спілкування батька з сином не було предметом розгляду в даній справі. Стверджує, що відмовою дати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини за кордон ОСОБА_3 порушує права своєї дитини та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. Посилається на те, що в рішенні не відображена позиція органу опіки та піклування, представник якого підтримав її позовні вимоги. Просить рішення суду в частині відмови в її позові скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В зв"язку з наведеним законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції перевіряється в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 та вимог, заявлених нею у суді першої інстанції.

Судом встановлено такі обставини.

Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.08.2005 року.

1 червня 2012 року рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області шлюб розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадяни Українивід 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України".

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном;

3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій:

свідоцтва про смерть другого з батьків;

рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має право на особисте спілкування з сином, всі питання щодо виїзду мають вирішуватись батьками спільно, та, що позивачка не подала доказів відмови відповідача надати згоду на виїзд за межі України.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки не відповідають встановленим обставинам та порушують норми процесуального і матеріального права.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, роз"ясніє особам які беруть участь в справі їх права і обов"язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В порушення вказаних вимог закону суд не визначився з предметом позову, не дав належної оцінки наявним в справі доказам.

Так, суд не з"ясував суті позовних вимог щодо строку виїзду та перебування за кордоном, щодо переліку країн до яких виїжджає дитина.

Також, посилаючись на неподання доказів позивачкою щодо відмови батька у наданні згоди, судом не враховано даних позовної заяви ОСОБА_3, з яких слідує, що останній фактично заперечує свою згоду на виїзд дитини.

А відтак, враховуючи покликання позивачки на необхідність тимчасового виїзду за кордон для оздоровлення дитини біля моря та з метою загального розвитку дитини, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволення позову ОСОБА_2 слід частково скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, та надати дозвіл на тимчасовий виїзд дитини в супроводі мами з врахуванням покликання ОСОБА_2 на строк виїзду - з 1.05.2015 року до 1.09.2015 року та перелік країн - Королівство Іспанія, Республіка Італія, Турецька Республіка, Республіка Польща, Республіка Туніс, Арабська Республіка Єгипет, Республіка Кіпр.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, п.3,4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 липня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 частково скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково. Дозволити виїзд малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в супроводі мами - ОСОБА_2 без згоди батька - ОСОБА_3 в період з 1 травня 2015 року до 1 вересня 2015 року в Королівство Іспанія, Республіку Італія, Турецьку Республіку, Республіку Польща, Республіку Туніс, Арабську Республіку Єгипет, Республіку Кіпр.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.