Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 серпня 2015 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мавроді Р.Ф.

за участю секретаря Овчинніковій Ю.О.

позивача ОСОБА_1

представника 3-ї особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Добропільської міської ради про визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

08 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Добропільської міської ради про визначення місця проживання дитини.

В позовній заяві позивач зазначив, що з 13 березня 2013 року він перебував з відповідачкою ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який 22 грудня 2014 року було розірвано рішенням Добропільського міськрайонного суду.

Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який по сьогоднішній день проживає разом із ним.

У лютому 2013 року його мати зареєструвала відповідачку в своєму будинку за адресою м. Добропілля вул. Б.Хмельницького 86, де вони вчотирьох проживали разом.

У липні 2014 року відповідачка з невідомих йому причин виїхала нібито до м. Маріуполь, залишивши його та сина, з того часу вона не з'являється, життям свого сина не цікавиться, де вона знаходиться зараз мені не відомо.

Для її розшуку він звертався із заявою до відділення Добропільського МВ ГУМВС, однак це результату не дало.

Зараз він хоче вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини, оскільки він піклуюся про свого сина, займається його вихованням, забезпечує його усім необхідним, а його мати вже близько року, як покинула свого сина та жодного разу після цього не поцікавилася здоров'ям своєї дитини та його життям.

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та просив суд визначити місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з ним за адресою: м. Добропілля, вул. Б.Хмельницького, 86.

Відповідач в судове засідання без поважної причини не зявилася, хоча про дату, час, та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справ за її відсутності не надходило.

Керуючись правилами ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачки, що не зявилася, за матеріалами, які є в справі, направивши копію рішення відповідачу за місцем реєстрації.

Представник третьої особи органа опіки та піклування Добропільської міської ради, діюча на підставі доручення вимоги позивача підтримала та просила позов задовольнити, надав суду висновок про доцільність встановлення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_1

Вислухавши пояснення та доводи позивача, 3-ї особи, та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, який народився 15.08.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини 1-НО №601491.

Малолітній ОСОБА_4 з народження проживає разом із батьком за адресою м. Добропілля, вул. Б.Хмельніцького, 86, що підтверджується довідкою виконкому Добропільської міської ради, актом обстеження матеріально-побутових умов проживання родини.

Згідно даного акту в будинку є всі необхідні для проживання речі. У дитини є своє спальне місце, дитина забезпечена всіма необхідними приладами.

Позивач характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, на обліку у нарколога не перебуває, отримує державну грошову допомогу при народженні дитини.

22.12.2014 року рішенням Добропільського міськрайсуду шлюб між сторонами був розірваний.

Відповідач ОСОБА_5, зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, місце фактичного проживання не відомо. З липня 2014 року вихованням дитини не займається, з родиною не проживає.

Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та зясовувати з ким із батьків вона бажає проживати.

Також, згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст. 6 Декларації з прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, що мають виключні обставини, розлучати з матір'ю.

Однак, принцип ст. 6 Декларації, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так і зі змісту Конвенції про права дитини. Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

У відповідності з ч. 4, 5 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно наданого письмового висновку від 05.08.2015 року, виконком Добропільської міської ради вважає доцільним визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з батьком ОСОБА_1.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, так як це відповідає інтересам дитини.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 169,174, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.160, 161 СК України, ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року , суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Добропільської міської ради про визначення місця проживання дитини задовольнити повністю.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із батьком, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: м. Добропілля, Донецької області, вул. Б.Хмельницького, 86.

Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 243 ( двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Добропільським міськрайсудом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайсуд протягом 10 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення винесено у нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Головуючий суддя Р.Ф. Мавроді

07.08.2015