УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на ј частину житлового будинку в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/4 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, яка належала йому на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві приватної власності, посвідченого Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою 08 лютого 1961 року № 789, який пройшов державну реєстрацію у Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризацій № 26197 у реєстровій книзі № 160.

Позивач зазначала, що рішенням народного суду Шевченківського району м. Запоріжжя від 20 липня 1973 року розірвано шлюб між її батьками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та поділено зазначений вище житловий будинок. Її батькові було виділено: кімнату 1-4 площею 15,8 кв. м, кімнату 1-5 площею 9,1 кв. м, частину сараю літ «Б-1» довжиною 1,77 м, сарай літ «В-1», вбиральню літ. «Д-1», частину паркану і водогону, а також земельну ділянку НОМЕР_3 площею 243 кв. м. Її матері, ОСОБА_5, виділено згідно зазначеного судового рішення: кухню 1-3 площею 10,4 кв. м, кімнату 1-6 площею 9,4 кв. м, сені літ а-1, сарай Е-1, погріб, частину сараю літ Б-1 довжиною 2,97 м, частину паркану, частину водогону та земельну ділянку НОМЕР_1 площею 248 кв. м. Земельну ділянку НОМЕР_2 площею 4 кв. м рішенням суду було залишено у спільному користуванні.

Спадкоємцями після смерті батька є позивач та її брат - ОСОБА_3 Ні вона, ні брат із заявами про прийняття спадщини не зверталися, але фактично вступили у володіння та користування 1/2 частиною житлового будинку, яка належала батькові. Після смерті батька вона користувалась 1/2 частиною будинку, яка перебувала у власності батька та взяла собі на пам'ять речі, які належали йому, а саме стіл, крісло, фотографії.

У 2015 році вона звернулась до П'ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька, ОСОБА_4, але постановою державного нотаріуса Сидорук К.В. від 22 січня 2015 року № 223/02-31 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв'язку із тим, що вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний термін після смерті батька, а факт прийняття її спадщини після смерті ОСОБА_4 може бути встановлений тільки в судовому порядку.

Просила суд встановити факт прийняття нею спадщини після смерті її батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

ОСОБА_2, не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на ј частину житлового будинку в порядку спадкування за законом.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова