У х в а л а

9 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня

2014 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 16 лютого

2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Мукачівського державного університету, третя особа - Міністерство освіти і науки, про визнання наказу незаконним та поновлення на посаді,

в с т а н о в и л а:

31 серпня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 16 лютого

2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року касаційну скаргу на зазначені судові рішення відхилено.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення і постановити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, зокрема статті 32 Кодексу законів про працю України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 17 жовтня 2012 року, 18 листопада 2013 року та 10 квітня 2014 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, встановив, що мало місце переміщення працівника в тій же установі в інший структурний підрозділ за тією ж спеціальністю та посадою без зміни істотних умов праці, для якого не вимагається згода працівника.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року суд касаційної інстанції, виходив з того, що переміщення позивача на іншу посаду було здійснено з порушеннями, оскільки посада, на яку його було переміщено, істотно відрізняється за функціональними обов'язками, умовами оплати праці та кваліфікацією від посади, яку він обіймав до переміщення, отже фактично відбулося його переведення на іншу посаду без його згоди.

Порівняння цього судового рішення із судовим рішенням, яке просить переглянути заявник, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 листопада 2013 року та 10 квітня 2014 року не містять висновків щодо застосування норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до Мукачівського державного університету, третя особа - Міністерство освіти і науки, про визнання наказу незаконним та поновлення на посаді за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області

від 17 грудня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Закарпатської області

від 16 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко