Справа № 182/1278/15-ц
Провадження № 2/0182/1533/2015
20.07.2015 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
Головуючого судді Тихомирова І.В.
за участю секретаря Рахуба О.Г.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, суд
ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.
Вона за Договором дарування від 09.02.2015 р., отримала у дар від ОСОБА_3, відповідача по справі та набула право власності на квартиру розташовану в АДРЕСА_1.
За договором дарування відповідач на протязі 10 днів повинен був знятися з попереднього місця реєстрації в зазначеній квартирі.
Вона розірвала шлюб з відповідачем за рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 10.03.2015 р. за зазначеним рішенням встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з 01.09.2013 р., сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідач створює перешкодив розпорядженні її майном, не проживає в квартирі з 01.09.2013 р., створив нову сімю і в звязку з зазначеними обставинами просить задовольнити позов.
В судовому засіданні позивач, представник позивача на позовних вимогах наполягали, просили суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився. Суд вважає можливим розглянути справу в порядку ст.224 ЦПК України.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. (а.с. 16)
Суд вислухавши позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.
Як встановлено судом за договором дарування посвідченого 10.02.2015 р. приватним нотаріусом Нікопольської міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_1 отримала у дар від ОСОБА_3 та набула право власності на двокімнатну квартиру розташовану в АДРЕСА_1. (а.с. 3-4)
Відповідно до акту від 16.04.2015 р. виданого товариством з обмеженою відповідальністю «КК «ДомКом Нікополь» в АДРЕСА_2 зареєстрований, але не проживає з вересня 2013 р. ОСОБА_3 (а.с. 31)
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.
П. 33 зазначеної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 зазначено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не? ?пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що? ?він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої? ?законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна? ?небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
На думку суду, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житлом підлягають задоволенню за рішенням суду.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Тому суд приходить до думки, що позовні вимоги позивача щодо усунення перешкод у користуванні власністю, саме АДРЕСА_2, шляхом зняття з реєстрації відповідача та покладення зобовязання на Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ДМУ УМВС провести зняття її з реєстрації є передчасними і в їх задоволені слід відмовити, оскільки відповідно до вимог ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року № 1382- IV зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду.
На підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317, 321, 391, 396 ЦК України, ст. ст. 88, 213 - 215, 218, 224, 226 ЦПК України , суд
ОСОБА_5 Євгенівни до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратили право користування АДРЕСА_3.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243,60 грн.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя: ОСОБА_6