Справа № 373/1735/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Опанасюка І.О.,

при секретарі Товстій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач предявив даний позов і просить стягнути з відповідача на її користь 34974,93 гривень суми основного боргу; 15273,63 гривень суми інфляційний втрат; 823,64 гривень 3 процентів річних з простроченої суми.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити.

Вілповідач позов визнав частково, просить стягнути суму боргу не враховуючи відсотки.

Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

26.11.2007 року відповідач взяв в борг у позивача кошти, про що склав відповідну боргову розписку.

15.12.2013 року частину боргу відповідачем було погашено, а на борг який залишився, а саме, 1665 доларів США було складено розписку, згідно якої ОСОБА_2М зобовязався повернути дані кошти до 25.08.2014 року.

З 25.08.2014 року ОСОБА_1П неодноразово зверталась до ОСОБА_2М з вимогою повернути борг, однак відповідач уникає спілкування та борг не сплачує.

В силу ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ч.2 ст.1047 ЦК України закріплено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Таким чином, представлена розписка позичальника повністю підтверджує укладення договору позики та його умов. Розписка являється письмовим документом, яка містить відомості про те, що відповідач має борг перед позивачем і зобовязується його повернути до 25.08.2014 року.

На даний час відповідач не повернув позивачу позичені кошти, аргументуючи це тим, що він не має змоги погасити борг, оскільки не працює та сплачує кредит банку.

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, беручи до уваги відповідні законодавчі норми, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини договірного зобовязання, а саме позикового зобовязання, які відповідають загальним принципам приватного права та актам цивільного законодавства України.

Проаналізувавши встановлене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На основі викладеного, керуючись ст.ст. 625, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст.10,11,60,169,209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням індексу інфляції, 3 відсотків річних та зобовязання за користування грошима у розмірі 51072 (пятдесят одна тисяча сімдесят дві гривні) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 510 грн. 72 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: І.О. Опанасюк