Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1490/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Мурашко С. І.
РІШЕННЯ

Іменем України

15.07.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Мурашка С.І.

суддів Бубличенко В.П., Кривохижі В.І.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Перчунівська сільська рада Добровеличківського району Кіровоградської області, про встановлення нікчемності заповіту за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та просила встановити нікчемність складеного ОСОБА_4 25.03.2013 року заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Перчунівської сільської ради ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за №8.

Зазначала, що 04.04.2013 року в смт. Арбузинка Миколаївської області помер її чоловік ОСОБА_4 і після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку ( пай ) площею 13,26 га, що знаходиться на території Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

При зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом з'ясувала, що про прийняття спадщини після смерті її чоловіка подав відповідач.

Заява про прийняття спадщини подана відповідачем на підставі заповіту від 25.03.2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 8.

Посвідчений секретарем сільської ради ОСОБА_5 заповіт є нікчемним відповідно до ч.1 ст.1257 ЦК України, так як немає рішення Перчунівської сільської ради про покладення на неї обовязку на вчинення нотаріальних дій, а розпорядження голови Перчунівської сільської ради ОСОБА_6 №37 від 11 листопада 2010 року про покладання на секретаря сільської ради обовязків по вчиненню нотаріальних дій є незаконним, так як сільський голова перевищив свої повноваження.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2015 року позов задоволено, встановлено нікчемність заповіту ОСОБА_4 від 25.03.2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за №8.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_7 заперечували проти доводів апеляційної скарги, надали письмове заперечення, відповідач та представник Перчунівської сільської ради в судове засідання не зявилися про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштових відправлень з судовими повістками.

Від Перчунівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 23.08.2007 року позивачка ОСОБА_2 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ( т.1 а.с. 6 ) .

Згідно заповіту від 29.11.2012 року, посвідченого секретарем Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 20, ОСОБА_4 заповів ОСОБА_2 усі його права та обов'язки, які йому належали на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов'язки, які могли належати йому у майбутньому, та усе інше його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на яке він за законом матиме право. ( т.1 а.с. 80 ).

25.03.2013 року секретарем Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області ОСОБА_5 посвідчено заповіт ОСОБА_4, який зареєстровано в реєстрі за № 08, за яким ОСОБА_4 заповів ОСОБА_3 належну йому земельну ділянку ( пай ), що належала спадкодавцю на підставі державного акта на землю серії ІV-КР №018793, виданого Добровеличківською райдержадміністрацією Кіровоградської області 25.03.2002 року (т.1 а.с. 99 ) .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 33859372 від 24.04.2013 року, виданого КФ ДП " Інформаційний центр ", реєстрацію заповіту від 23.03.2013 року здійснено 24.04.2013 року ( т.1 а.с.100 ).

04.04.2013 року в смт. Арбузинка Миколаївської області ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.04.2013 року, виданого ВДРАЦС РС Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області ( т.1 а.с. 10 ).

З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори звернулися позивачка ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 ( т.1 а.с.13,14,96).

В судовому засіданні суду першої інстанції суд в якості свідка допитав ОСОБА_5, яка пояснила, що з 2010 року працює на посаді секретаря Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

На підставі розпорядження сільського голови № 42 від 19.11.2010 року, яке затверджене рішенням виконкому сільської ради № 62 від 29.12.2010 року, вона наділена повноваженнями вчиняти нотаріальні дії.

25.03.2013 року до сільської ради прийшов ОСОБА_4, який виявив бажання скласти від свого імені заповіт. Шляхом комп'ютерного набору вона виготовила текст заповіту, надала його на ознайомлення ОСОБА_4, а після підписання ним заповіту посвідчила його.

Державне мито за вчинення нотаріальної дії було сплачене родичем ОСОБА_4 наступного дня, тобто 26.03.2014 року. Алфавітна книга заповітів в сільській раді не ведеться.

Також, вона посвідчувала і попередній заповіт, який складав ОСОБА_4 у 2012 році і при посвідченні нею заповіту 25.03.2013 року, зміни до попереднього заповіту та до спадкового реєстру не внесла.

Причину реєстрації заповітів від 29.11.2012 року та від 25.03.2013 року в спадковому реєстрі лише після смерті заповідача пояснити не змогла.

Наполягала, що під час посвідчення оспорюваного заповіту вона діяла на підставі розпорядження сільського голови № 42 від 19.11.2010 року.

Електрофотокопію розпорядження сільського голови № 37 від 11.11.2010 року, яка була надана сільською радою на запит представника позивача просила не брати до уваги, оскільки вказана копія була видана нею помилково.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції поклав в основу рішення висновок судово-технічної експертизи № 66/2237 від 23.03.2015 року, яким встановлено: 1.Відтиск круглої гербової печатки на рішенні виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області " Про затвердження розпорядження сільського голови " № 62 від 29.12.2010 року нанесений не у той час, яким датовано документ, а в період з 01.03.2014 року по 03.05.2014 року. 2. Відтиск круглої гербової печатки на розпорядженні голови Перчунівської сільської ради " Про покладання обов'язків за вчинення нотаріальних дій " № 42 від 19.11.2010 року нанесений не у той час, яким датовано документ, а після 08.08.2013 року .

Суд першої інстанції дійшов висновку, що висновок судово-технічної експертизи спростовує доводи відповідача та показання свідка ОСОБА_5, що остання при посвідченні заповіту від 25.03.2014 року діяла на підставі розпорядження голови Перчунівської сільської ради " Про покладання обов'язків за вчинення нотаріальних дій " № 42 від 19.11.2010 року, яке було затверджене рішенням виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області " Про затвердження розпорядження сільського голови " № 62 від 29.12.2010 року, оскільки на той момент зазначеного розпорядження не існувало.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.10, ч.1 ст.11, ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. ст.1247,1257 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

В позовній заяві позивачка як на підставу нікчемності заповіту вказує на те, що голова Перчунівської сільської ради ОСОБА_6 видав незаконне розпорядження №37 від 11 листопада 2010 року з перевищенням повноважень, чим порушив вимоги ч.8 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

За таких обставин позивачка вважає, що на секретаря Перчунівської сільської ради ОСОБА_5 не покладалися обовязки на вчинення нотаріальних дій, а тому є підстави для встановлення нікчемності посвідченого нею 25.03.2013 року заповіту ОСОБА_4

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 жовтня 2014 року (т.2 а.с.61-63) скасовано рішення Добровеличківського районного суду від 27 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду від 12 червня 2014 року, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

В ухвалі суд зазначив, що суди у порушення ст.212-214,303,315 ЦПК України не перевірили тверджень відповідача про те, що секретар виконкому Перчунівської сільської ради ОСОБА_5 мала право посвідчувати спірний заповіт, оскільки межі її повноважень були визначені розпорядженням голови Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, затвердженим рішенням виконавчого комітету від 29 грудня 2010 року.

Прийнявши справу до провадження після перегляду її судом касаційної інстанції суд першої інстанції не звернув уваги на зміст позовних вимог, що позивачка повязувала встановлення нікчемності заповіту з незаконним розпорядження №37 від 11 листопада 2010 року сільського голови Перчунівської сільської ради.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка письмової заяви про зміну підстав позову не подавала, а суд вийшовши за межі позовних вимог ухвалив рішення, яким задовольнив позовні вимоги з інших підстав, які позивачкою не заявлялися.

Не можна погодитися і з доводами суду першої інстанції про відсутність на час посвідчення заповіту розпорядження про покладання на секретаря Перчунівської сільської ради ОСОБА_5 обовязку вчиняти нотаріальні дії.

Так, статтею 37 Закону України «Про нотаріат» визначено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування посвідчують заповіти.

Відповідно до п.1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3306/5 від 11.11.2011 року, нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій.

Відповідно до п.п.5 п. «б» ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до засідання виконавчого комітету відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, державна реєстрація актів цивільного стану (за винятком виконавчих органів міських (крім міст обласного значення) рад).

Згідно з ч.6 ст.59 зазначеного Закону виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Матеріалами справи підтверджується, що розпорядженням голови Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 19 листопада 2010 року №42 на секретаря виконавчого комітету сільської ради ОСОБА_5, на підставі п.п.5 п. «б» ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.37 Закону України «Про нотаріат» покладено обовязки по вчиненню нотаріальних дій (т.2 а.с.91).

Рішенням виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 29 грудня 2010 року №62, затверджено розпорядження сільського голови від 19 листопада 2010 року №42 «Про покладання обовязків за вчинення нотаріальних дій» (т.2 а.с.95).

Протоколом №12 від 29 грудня 2010 року підтверджується проведення засідання виконавчого комітету Перчунівської сільської ради на якому прийняли рішення №62, яким затверджено розпорядження сільського голови від 19 листопада 2010 року №42 «Про покладання обовязків за вчинення нотаріальних дій» (а.с.92).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що посвідчуючи 25.03.2013 року заповіт ОСОБА_4 секретар Перчунівуської сільської ради ОСОБА_5 діяла в межах повноважень, визначених розпорядженням голови Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 19 листопада 2010 року №42 про покладення на неї обовязку вчиняти нотаріальні дії.

Зазначене розпорядження сільського голови ніким не оскаржене та не скасовано і на час посвідчення заповіту було чинним.

Висновок судово-технічної експертизи № 66/2237 від 23.03.2015 року, яким встановлено, що відтиск круглої гербової печатки на рішенні виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області " Про затвердження розпорядження сільського голови " № 62 від 29.12.2010 року нанесений не у той час, яким датовано документ, а в період з 01.03.2014 року по 03.05.2014 року, а відтиск круглої гербової печатки на розпорядженні голови Перчунівської сільської ради "Про покладання обов'язків за вчинення нотаріальних дій " № 42 від 19.11.2010 року нанесений не у той час, яким датовано документ, а після 08.08.2013 року, не може бути підставою для визнання, що розпорядження сільського голови №42 на момент посвідчення спірного заповіту не існувало.

Наявність чи відсутність розпоряджень та рішень виконавчого комітету сільської ради не можуть визначатися лише наявністю чи відсутністю на них гербової печатки сільської ради і нанесення на них відтиску печатки пізніше ніж датовані самі рішення та розпорядження, значення для їх чинності та дійсності немає.

Звернення судом першої інстанції уваги, що секретар сільської ради вчинила нотаріальну дію без попередньої оплати, не внесла запис до алфавітної книги обліку заповітів, не зробила відмітку у попередньому у попередньому заповіті від 29.11.2012 року, не провела реєстрацію спірного заповіту та змін до попереднього заповіту у Спадковому реєстрі в день вчинення нотаріальної дії, не є достатніми підставами для встановлення нікчемності заповіту.

Із зазначених підстав позовні вимоги також не заявлялися.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, відповідно до п.п.2,3,4 ч.1ст.309 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції апеляційним судом і ухвалення нового рішення.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення нікчемності заповіту ОСОБА_4 від 25.03.2013 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Перчунівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області та зареєстрованого в реєстрі за №08, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: