Справа № 161/7872/15-ц
Провадження № 2/161/2727/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Мартинюк О.Г.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ПАТ «Просто-Страхування», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_4 до ПАТ «Просто-Страхування» про стягнення страхового відшкодування

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що їй на праві власності належить автомобіль «Шкода Рапід» державний номер НОМЕР_1. 26.11.2014 р. о 13.15 по вул. Львівській в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного їй автомобіля під керуванням ОСОБА_4 та пасажирського автобуса «БАЗ» державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 Водія ОСОБА_4 за порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього ружу України було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, визнано винним у вчиненні даної ДТП. 15.10.2014 р. між нею та відповідачем ПАТ «Просто-Страхування» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу ПКС № 1401695, строком дії з 16.10.2014 р. по 15.10.2015 р. У звязку з тим, що під час ДТП належний їй автомобіль зазнав механічних ушкоджень, завданий їй матеріальний збиток складає 224408,7 грн. Нею було подано заяву до відповідача про виплату страхового відшкодування. Проте, у здійсненні виплати відповідачем було відмовлено у звязку з тим, що на момент настання страхового випадку власник автомобіля не забезпечив відповідність комплекту шин на автомобілі кліматичним умовам комплект шин Bridgestone B 250 розмір 185*65 R15 відноситься до літніх шин. Вважає, що відповідач у виплаті страхового відшкодування відмовив їй неправомірно, так як не встановлено, що причиною ДТП була невідповідність шин сезону експлуатації. Згідно Правил дорожнього руху України експлуатація транспортного засобу із використанням не сезонних шин не заборонена. П. 2.11.3.9 п.п. 1-16 Договору страхування визначені вичерпні підстави для відмови/зменшення страхового відшкодування і такої підстави як порушення страхувальником відповідності комплекту шин кліматичним умовам не містить. Вважає, що сума збитків від механічних пошкоджень автомобіля має бути стягнена з відповідача на її корить. Крім того, відповідач має сплатити на її користь неустойку у звязку з невиконання умов договору, 3 % річних за 151 день прострочення виконання договору та інфляційні нарахування. Просить суд стягнути на її користь страхове відшкодування в розмірі 224408,7 грн., неустойку 6732,26 грн., 3 % річних 2785,12 грн., інфляційні нарахування 74503,66 грн., 5000 грн. - на відшкодування витрат за надання правової допомоги, а також стягнути на відшкодування моральної шкоди 20000 грн.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. На обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивач пояснила, що у звязку з дорожньо-транспортною пригодою вона отримала стрес, у звязку з чим погіршився стан її здоровя. Так, вона перебувала на лікуванні у січні 2015 року та у період з 11.02.2015 р. по 16.02.2015 р. Про відмову у здійсненні страхового відшкодування відповідачем їй стало відомо у квітні 2015 року. До того часу відповідач вводив її в оману, обіцяючи здійснити виплату страхового відшкодування. Вона до теперішнього часу зазнає моральних страждань, оскільки на роботу ходить повз офісу відповідача. Завдану їй моральну шкоду оцінює у 20000 грн. Визнає, що підчас дорожньо-транспортної пригоди автомобіль був не на зимовому комплекті шин.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, додавши, що діючим законодавством України не передбачений обовязок власника автомобіля забезпечувати відповідність комплекту шин кліматичним умовам і відповідно без такого забезпечення здійснювати експлуатацію транспортного засобу. Також діючим законодавством не передбачено визначення зимового періоду. Вважає, що оскільки ці питання не закріплені законодавчо, то вони не можуть бути включені до умов договору страхування.

Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що дійсно 15.10.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування майнових інтересів власника транспортного засобу «Шкода Рапід» державний номер НОМЕР_1. 27.11.2014 р. позивач звернулася з заявою про настання 26.11.2014 р. страхового випадку. Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 01.12.2014 р. на автомобілі належному позивачу було встановлено комплект шин Bridgestone B 250 розмір 185*65 R15, що відносяться до літніх, з чим позивач згоден. Відповідно до п. 2.11.2.20 Договору страхувальник зобовязаний забезпечити відповідність комплекту шин кліматичним умовам (сезону експлуатації), в яких експлуатується транспортний засіб. Сезон експлуатації шин визначається відповідно до технічних умов (рекомендацій) виробника шин, що встановлені на застрахованому транспортному засобу на момент настання події, що має ознаки страхової. Зимовим вважається період з 15 листопада по 15 березня (включно). Відповідно до п. 2.11.3.9 (13) Договору страховик має право відмовити страхувальникові у здійсненні страхового відшкодування (виплати) або зменшити його розмір у випадках, передбачених цим договором та чинним законодавством України. Зокрема підставою для відмови/зменшення страхового відшкодування (виплати) є невиконання та/або порушення страхувальником зобовязань, умов, зазначених в цьому Договорі. У звязку з невиконанням умов договору позивачу було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування (виплати). Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 є власником автомобіля «Шкода Рапід» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 62-зворот).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування» та ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона зобов'язується у разі настання певної події виплатити другій стороні або іншій особі визначену у договорі грошову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

15.10.2015 р. між відповідачем ПАТ «Просто-Страхування» та позивачем ОСОБА_5 було укладено договір добровільного страхування майнових інтересів власника транспортного засобу «Шкода Рапід» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 33-37, 39).

26.11.2014 р. о 13.15 по вул. Львівській в м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Шкода Рапід» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_4, та пасажирського автобуса «БАЗ» державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6

Водія ОСОБА_4 за порушення п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та визнано винним у скоєнні даної ДТП (а.с. 8).

Під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Шкода Рапід» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 зазнав механічних ушкоджень (а.с. 9).

27.11.2014 р. власник автомобіля «Шкода Рапід» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 звернулася до відповідача ПАТ «Просто-Страхування» з повідомленням про подію, що має ознаки страхової (а.с. 39-зворот 40).

Листом від 29.01.2015 р. ПАТ «Просто-Страхування» у здійснення страхового відшкодування ОСОБА_7 відмовив відповідно до п. 2.11.3.9 (13) Договору страхування (а.с. 10) Підставою для відмови зазначено невиконання позивачем п. 2.11.2.20 Договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Однією з підстав виникнення зобов'язання є договір або інший правочин (п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України).

Згідно умов п.п. 1.9, 2.2.7 Договору страхування, страховий випадок, передбачений цим договором, це подія (події), яка відбулася, з настанням якої виникає обовязок Страховика здійснити виплату страхового відшкодування (страхову виплату) Страхувальнику або іншій особі Вигодонабувачу (якщо це передбачено договором страхування).

Відповідно до ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

- навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов'язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації;

- вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

- подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

- одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

- несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

- наявності інших підстав, встановлених законом.

Договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Рішення страховика про відмову здійснити страхову виплату повідомляється страхувальникові у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відповідно до п. 2.11.3.9 Договору страховик має право відмовити страхувальникові у здійсненні страхового відшкодування (виплати) або зменшити його розмір у випадках, передбачених цим договором та чинним законодавством України. Зокрема підставою для відмови/зменшення страхового відшкодування (виплати) є невиконання та/або порушення страхувальником зобовязань, умов, зазначених в цьому Договорі. Зокрема підставою для відмови/зменшення страхового відшкодування (виплати) є невиконання та/або порушення Страхувальником зобов»язань, умов, зазначених у цьому Договорі (13).

2.11.2.20 Договору Страхувальник зобовязаний забезпечити відповідність комплекту шин кліматичним умовам (сезону експлуатації), в яких експлуатується транспортний засіб. Сезон експлуатації шин визначається відповідно до технічних умов (рекомендацій) виробника шин, що встановлені на застрахованому транспортному засобу на момент настання події, що має ознаки страхової. Зимовим сезоном вважається період з 15 листопада по 15 березня (включно).

З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася 26.11.2014 року, тобто у зимовий період.

При огляді автомобіля позивача було встановлено, що на час настання страхової події, на пошкодженому автомобілі «Шкода Рапід» державний реєстраційний номер НОМЕР_1, були встановлені шини Bridgestone B 250 розмір 185*65 R15 (а.с. 98). Наявні фотографії вищевказаного ТЗ з місця ДТП, підтверджують, що на автомобілі були встановлені саме дані шини (а. с. 63-67).

Факт експлуатації автомобіля на шинах Bridgestone B 250 розмір 185*65 R15 визнається позивачем ОСОБА_5

Комплект шин, на яких використовувався пошкоджений транспортний засіб не відповідає зимовому сезону, оскільки є літнім (а.с. 99-101). Належних та припустимих доказів іншого, позивачем та його представником, у відповідності до ст.ст. 58, 60 ЦПК України, суду не надано.

Зі ст. 3 ЦК України вбачається, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Згідно з ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи, що при розгляді справи у суді було встановлено, що позивач не виконала умови п. 2.11.2.20 вищезгаданого Договору страхування, суд вважає, що відповідач у здійсненні позивачу страхового відшкодування відмовив правомірно з підстав передбачених Договором.

Посилання позивача та його представника на те, що на автомобілі позивача були встановлені всесезонні шини, а також на те, що діючим законодавством України не передбачена заборона експлуатації транспортного засобу на шинах, які не відповідають сезону, а тому правових підстав вважати, що позивач ОСОБА_5 порушила вимоги п. 2.11.1.20 Договору страхування не існує, суд вважає безпідставним.

Підписуючи даний договір позивачка надавала свою згоду на його умови.

Крім того, суд вважає, що вимоги вищевказаних пунктів Договору не суперечать вимогам ЦК України, звичаям ділового обороту, та вимогам розумності та справедливості, оскільки висуваючи останні, відповідач лише мінімізував ступінь своїх ризиків.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_5 є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Оскільки позивач від сплати судового збору звільнений, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі мають бути віднесені на рахунок держави.

На підставі ст.ст. 6, 11, 509, 526, 627, 628, 911, 979, 990 ЦК України, ст. 16 Закону України «Про страхування», керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ПАТ «Просто-Страхування» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_8