Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.07.2015 Справа №607/9718/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Палашовської У.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення коштівза договором позики грошей, посилаючись на те, що 10.03.2015 року між нею та ОСОБА_3 був укладений договір позики, у відповідності до якого вона позичила відповідачу кошти в розмірі 9634,00 грн. з терміном повернення до 01.04.2015 року,що підтверджується відповідною розпискою. Однак відповідач на даний час грошей не повернула та ухиляється від виконання зобовязання по поверненню боргу. У звязку з цим просить суд стягнути з відповідача борг в сумі 9634,00 грн., 1384,76 грн. інфляційних втрат, 50,68 - 3 % річних за користування чужими коштами, 1013,55 грн. пені за несвоєчасність виконання грошового зобовязання а також покласти на відповідача судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подала. Тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення, оскільки проти заочного розгляду справи не заперечує позивач.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Відповідно до розписки, написаної ОСОБА_3 10 березня 2015 року, остання позичила у ОСОБА_2 кошти в сумі 9634,00 грн., які зобовязалася повернути до 01 квітня 2015 року.

Згідно ст. 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або рівну кількість речей того ж роду і якості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На момент звернення позивача ОСОБА_2 до суду відповідач ОСОБА_3 не повернула позичені у ОСОБА_2 гроші в сумі 9634,00 грн., що підтверджується наявністю в позивача оригіналу боргової розписки, тобто не виконала зобовязання, передбачені умовами договору позики.

Таким чином, відповідач не виконала зобовязання у строк, передбачений договором всупереч ст. 530 Цивільного кодексу України, та прострочив виконання зобовязання перед кредитором.

Згідно ч.ч. 2, 1 ст. 625 та ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, тобто на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Як вбачається з представленого позивачем розрахунку заборгованості, виходячи з суми основного боргу - 9634,00 грн., інфляційні втрати за період з 02.04.2015 року по 04.06.2015 року становлять 1348,76 грн., 3 % річних за користування чужими коштами за цей же період складають 50,68 грн., а пеня 1013,55 грн. (виходячи з облікової ставки НБУ).

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Підставою для стягнення пені є наявність в договорі позики, або в розписці пунктів де передбачено стягнення пені вразі невиконання боржником зобовязань за договором.

Умовами укладеного між сторонами договору позики від 10.03.2015 року сплата пені за порушення строків повернення позики не передбачена.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. ОСОБА_2 сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Станом на день розгляду справи відповідачем не подано, а судом не здобуто доказів погашення відповідачем грошових зобовязань перед позивачем.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача ОСОБА_2 боргу згідно договору позики від 10.03.2015 року в сумі 9634,00 грн., 1348,76 грн. - інфляційних втрат за період з 02.04.2015 року по 04.06.2015 року та 50,68 грн. - 3 % річних за користування чужими коштами за цей же період, а всього на загальну суму 11069,44 грн. Одночасно в задоволенні позовних вимог про стягнення пені слід відмовити, оскільки умовами укладеного між сторонами договору позики сплата пені не передбачена.

В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 228-232, 294 ЦПК України, ст.ст. 526, 533, 625, 1049, 1050 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 вул. Енергетична, 11 м.Тернопіль) борг за договором позики від 10.03.2015 року в сумі 11069,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_1, АДРЕСА_1) в користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 вул. Енергетична, 11 м.Тернопіль) 243,60 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_4