АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

19 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року,

встановила:

у листопаді 2011 року позивач звернулась до суду з позовом про надання дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини ОСОБА_4 разом з матір'ю ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2, посилаючись на те, що відповідач не надає згоди на виїзд їх спільної дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник позивача звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем у липні 2013 р. їх неповнолітній син проживає разом з нею. В жовтні 2014 р. вона мала намір виїхати разом з дитиною на відпочинок до Туреччини, однак відповідач відмовився надати їй дозвіл на виїзд дитини. В зв'язку з цим вона просила суд надати їй дозвіл на виїзд ОСОБА_4 до досягнення ним 18-річного віку за кордон без згоди батька у супроводі матері до країн: Туреччина, Єгипет, ОАЕ, Велика Британія, Германія, Польща, Болгарія.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для надання дозволу відсутні, оскільки відповідач не ухиляється від надання такого дозволу.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 141, 151, 152, 155 СК України, ст. 331 ЦК України та Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

В матеріалах справи міститься телеграма, яка була направлена відповідачу позивачем 20.10.2014 р., в якій вона просила його з'явитись 22.10.2014 р. о 09.00 до приватного нотаріуса ГмиріВ.В.

Представник позивача визнала в судовому засіданні, що позивач не повідомляла відповідачу до 22.10.2014 р., куди саме вона має намір виїхати та на який термін.

Відповідач пояснив, що о 09.00 22.10.2014 р. він з'явився до нотаріуса Гмирі В.В., однак приміщення було закрито, і позивача також не було. В зв'язку з цим він направив позивачу SMS-повідомлення та запитав, до якої країни заплановано виїзд. Відповідач йому повідомила, однак на зустріч того дня не з'явилась, після чого він посвідчив свою заяву у нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори та направив заяву ОСОБА_1 поштою.

Доводи, викладені представником позивача в апеляційній скарзі, про те, що судом першої інстанції не було взято до уваги інтереси дитини, якій рекомендовано оздоровлення в умовах морського клімату, є необґрунтованими, оскільки такого факту не встановлено. Позивач лише на 22.10.2014 р. викликала відповідача для оформлення відповідного дозволу, і в той день від зустрічі з ним ухилилась, хоча мала бути зацікавлена в отриманні дозволу. Представник позивача пояснила, що до цього дня позивач взагалі не знала куди саме вона поїде з дитиною. За наявних у справі доказів факт ухилення відповідача від надання відповідного дозволу свого підтвердження не знайшов.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді

№ справи: 757/32878/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4707/2015

Головуючий у суді першої інстанції:Москаленко К.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.