АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц-796/1265/2015 р. Головуючий в 1 інстанції- Васалатій К.А. Доповідач - Барановська Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«17» березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі

Головуючого - Барановської Л.В.

Суддів - Качана В.Я., Рейнарт І.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Підприємство хімічної чистки, фарбування одягу та обробки хутра «Оксамит» про визнання звільнення незаконним та відшкодування матеріальних збитків.

Заслухавши доповідь судді Барановської Л.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С ТА Н О В И Л А :

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача.

Зазначала, що вона працювала у відповідача -ПАТ «Оксамит» з 02.02.2001 р. на посаді оновлювача дублянок до 10.06.2014 р. При цьому відповідачем -ПАТ «Оксамит» було видано наказ №30-ос «Про майбутнє вивільнення працівників у зв'язку зі скороченням штату» та з 09.08.2014 р. звільнено її у зв'язку зі скороченням штату. Проте, на момент її звільнення до ПАТ «Оксамит » на аналогічні посади було прийнято 2 особи.

Вважає, що звільнення її є незаконним, оскільки при звільненні її із займаної посади у зв'язку із скороченням такої відповідачем допущено порушення вимог ст. 42, 49-2 КЗпП України та відповідно не враховано переважне її право на залишення на роботі як працівника з більш високим рівнем кваліфікації.

Просила суд визнати незаконним її звільнення, стягнути матеріальні збитки в розмірі середньої заробітної плати, що складає 1298,87 грн. та стягнути з відповідача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2014 року позовні вимоги залишено без задоволення .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити , посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки доказам, неповно з'ясував обставини справи .

Апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.02.2001 р. ОСОБА_1 була прийнята на посаду оновлювача дублянок і працювала до 10.06.2014 р.

10.06.2014 р. ПАТ «Оксамит» було видано наказ №30-ОС «Про майбутнє вивільнення працівників у зв'язку зі скороченням штату» та з 09.08.2014 р. звільнено позивача у зв'язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України (даний факт сторони не заперечують).

Згідно ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Судом також встановлено, що до кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві. У відповідності до штатного розпису від 01.10.2014 р. посади «оновлювач дублянок» на підприємстві ПАТ «Оксамит» не має, у відповідності до штатного розпису станом на 02.06.2014 р. існувало.

Позивачка не надала суду доказів, які б свідчили про більш високий рівень її кваліфікації і цього не встановлено судом.

Відповідно до п.19 Постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори , пов'язані зі звільненням за п.1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 міс. про наступне вивільнення.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки дії відповідача щодо звільнення позивачки у зв'язку із скороченням штату на підставі п.1 ст 40 КЗпП України з 09.08.2014 р. були правомірними.

Суд повно та всебічно з»ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків рішення суду не спростовують .

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді