Справа № 200/295/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом прокурора Бабушкінського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_1, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛЯРИС", про визнання права комунальної власності, зобов"язання виконати певні дії, витребування нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Бабушкінського району м. Дніпропетровська в інтересах Дніпропетровської міської ради звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що проведеною прокуратурою області перевіркою встановлено, що ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року у справі № 38/5005/11447/2012 про визнання банкрутом КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради затверджено мирову угоду, укладену 18.07.2013 року між комунальним підприємством "Спеціалізована ремонтно-будівельна дішльниця" Дніпропетровської міської ради та ТОВ "СОЛЯРИС.". Цією ж ухвалою провадження у справі про банкрутство припинено. Відповідно до п.3.1.9. зазначеної мирової угоди боржник зобов"язується задовольнити включені до реєстру вимоги кредитора ТОВ "СОЛЯРИС." на загальну суму 66118432,83 грн. шляхом передачі як відступного у власність кредитору об"єктів нерухомого майна, включених до ліквідаційної маси, зокрема - цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 236,5 кв.м., ганок літ. а19 , приямки а20-а31, що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113, оціночною вартістю 184 706,00 грн.

В подальшому ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року у справі № 38/5005/11447/2012 про банкрутство КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради, мирову угоду від 18.07.2013 року, затверджену ухвалою господарського суду від 24.07.2013 року визнано недійсною. Крім того, за результатами розгляду апеляційної скарги заступника прокурора Дніпропетровської області, Дніпропетровським апеляційним господарським судом постановою від 23.10.2013 року припинено провадження у справі № 388/5005/11447/2012 про банкрутство КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради. Не зважаючи на те, що мирова угода укладена 18.07.2013 року та затверджена ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року по справі № 38/5005/11447/2012 визнана недійсною, об"єкт нерухомості у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 236,5 кв.м., ганок літ. а19 , приямки а20-а31, що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113, вибуло із комунальної власності м. Дніпропетровська. Вказане нерухоме майно до затвердження мирової угоди належало територіальній громаді м. Дніпропетровська на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 46 від 27.11.1991 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.07.2012 року б/н. На підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 1652 від 12.12.2012 року на баланс КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради передані нежитлові приміщення у будинку 113 по вул. Героїв Сталінграду у м. Дніпропетровську. Після затвердження господарським судом мирової угоди ТОВ "СОЛЯРИС." 26.07.2013 року зареєструвало право власності на нерухоме майно у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 1857948. 27.07.2013 року між ТОВ "СОЛЯРИС." та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого відповідно до п.1.2. виступило нерухоме майно, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113 у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 236,5 кв.м., ганок літ. а19 , приямки а20-а31. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за № 5407. Відповідно до п.1.1. договору продавець передав у власність покупцю вищевказані будівлі і споруди.

Позивач посилається на те, що вищевказане нерухоме майно вибуло з комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська поза волею власника, виходячи з наступного. Відповідно до п.п.1.1. Статуту комунального підприємства "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 28.03.2012 року №388/22, дане підприємство є комунальним унітарним комерційним підприємством. Згідно до п.п.3.1. Статуту даного підприємства - майно підприємства знаходиться у комунальній власності і закріплюється за підприємством на праві господарського відання, що відповідає положенням ч.3 ст. 78 Господарського кодексу України. Відповідно до п.3.7. Статуту - відчуження нерухомого майна, яке є комунальною власністю територіальної громади міста, здійснюється за рішенням власника, за ініціативою та погодженням з органом, до сфери управління якого входить підприємство, в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Дніпропетровською міською радою питання відчуження об"єктів комунальної власності на користь ТОВ "СОЛЯРИС.", в тому числі шляхом укладання мирової угоди, не вирішувалось, на місцевому референдумі не розглядалось? на засіданні міської ради відповідні рішення міської ради не приймались. Таким чином, КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради уклало мирову угоду щодо передачі права власності на нерухоме майно, що належало територіальній громаді міста, без одержання встановленого чинним законодавством України способом дозволу, а отже майно вибуло з комунальної власності територіальної громади міс та Дніпропетровська поза волею власника. З огляду на викладене, вказані об"єкти нерухомості незаконно вибули з комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська у зв"язку з прийняттям господарським судом неправомірної ухвали про затвердження мирової угоди, яка в подальшому в судовому порядку була визнана недійсною. Позивач зазначає, що у разі придбання майна у особи, яка не мала права його відчужувати, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація), що і є належним способом захисту порушеного права у даному випадку.

Посилаючись на зазначене, позивач просив визнати право комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нерухоме майно - у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 236,5 кв.м., ганок літ. а19 , приямки літ. а20-а31 , що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113; зобов"язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати за територіальною громадою м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради право власності на вказане нерухоме майно та витребувати його від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

08.12.2014 року прокурором Бабушкінського району м. Дніпропетровська в інтересах Дніпропетровської міської ради до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська була подана заява про уточнення позовних вимог, в якій позивач посилався на те, що у судове засідання 20.11.2014 року представником відповідача ОСОБА_1 подано до суду технічний паспорт на нерухоме майно у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113, відповідно до якого станом на 04.11.2014 року зазначене нерухоме майно, загальною площею 218,3 кв.м., яке складається з позицій 1-9, ганки літ. а32, а33, а34, приямки літ. а20-а31. Таким чином, після порушення провадження у справі відповідачем проведено технічну інвентаризацію та отримано новий технічний паспорт, в якому викладені змінені характеристики майна.

Посилаючись на зазначене, з урахуванням наданих уточнень, позивач просить визнати право комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нерухоме майно - у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 218,3 кв.м., яке складається з позицій 1-9, ганки літ. а32, а33, а34, приямки літ.а20-а31 , що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113; зобов"язати Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати за територіальною громадою м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради право власності на вказане нерухоме майно та витребувати його від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

В судовому засіданні прокурор, представник Дніпропетровської міської ради позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримали.

В судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги з урахуванням уточнення не визнали, посилаючись на їх необгрунтованість.

В судове засідання представник Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В наданому суду письмовому Відгуку на позовну заяву представник Реєстраційної служби не визнав позовні вимоги позивача в частині зобов"язання Реєстраційної служби зареєструвати за територіальною громадою м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради права власності на нерухоме майно у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 218,3 кв.м., яке складається з позицій 1-9, ганки літ. а32, а33, а34, приямки літ.а20-а31 , що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113, в іншій частині позовних вимог просив винести рішення відповідно вимог чинного законодавства. При цьому представник посилався на те, що на сьогоднішній день відсутні обставини для зобов"язання Реєстраційної служби зареєструвати за територіальною громадою в особі Дніпропетровської міської ради право власності на вказане нерухоме майно до постановлення судом рішення, що набере законної сили, а вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред"явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма ч.1 статті . 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не ю стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч.1 ст. 388 ЦК України. Представник просив розглянути справу у його відсутність.

В судове засідання представник Товариства з обмеженою відповідальністю "СОЛЯРИС" не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.

Вислухавши осіб, які з»явилися, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладено представництво інтересів держави в суді. Відповідно до ч.2 ст. 45 ЦПК України з метою представництва інтересів держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініциативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу.

Орган, на який державою покладено обов"язок щодо здійс нення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави, відповідно до ст.ст.6, 7, 13, 143 Конститації України може виступати орган державної влади чи орган місцевого сам оврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Як у позовній заяві так і в судовому засіданні прокурор в інтересах Дніпропетровської міської ради так і представник Дніпропетровської міської ради , зазначили правовими підставами для задоволення позовних вимог положення ст.ст. 321, 387, 388 ЦК України, п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Частиною 1 ст. 12 ЦК України передбачено, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Відповідно до ч.2 - нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Згідно до ч.3 - особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства.

Згідно до ч.4 даної статті - особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом. Частиною 5 статті 12 встановлено, що якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом.

У відповідності до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч.2 цієї статті - особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, яккщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до ч.2 цієї статті, майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Згідно до ч.3 - якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 1652 від 12.12.2012 року «Про передачу з балансу на баланс об»єктів комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська» на баланс КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради були в повне господарське відання 14 об»єктів нерухомого майна, в тому числі спірне нежитлове приміщення № 105а у цокольному поверсі будинку 113 по вул. Героїв Сталінграду у м. Дніпропетровську, загальною площею 236,5 кв.м., ганок літ. а19 , приямки літ. а20-а31 . Дане рішення є чинним на час розгляду цієї цивільної справи.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22.07.2013 року за КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради було зареєстровано право господарського відання на підставі вищевказаного рішення Дніпропетровської міської ради № 1652 від 12.12.2012 року.

Встановлено, що вказане нерухоме майно належало територіальній громаді м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 46 від 27.11.1991 року та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.07.2012 року САЕ №391694, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до п.п.1.1. Статуту комунального підприємства "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 28.03.2012 року №388/22, дане підприємство є комунальним унітарним комерційним підприємством. Згідно до п.п.3.1. Статуту даного підприємства - майно підприємства знаходиться у комунальній власності і закріплюється за підприємством на праві господарського відання, що відповідає положенням ч.3 ст. 78 Господарського кодексу України. Відповідно до п.3.7. Статуту - відчуження нерухомого майна, яке є комунальною власністю територіальної громади міста, здійснюється за рішенням власника, за ініціативою та погодженням з органом, до сфери управління якого входить підприємство, в порядку, передбаченому чинним законодавством.

27.12.2012 року господарським судом Дніпропетровської області було порушено провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2013 року була введена процедура розпорядженням майном боржника та призначено розпорядником майна арбітражного керуючого ОСОБА_3

Постановою господарського суду Дніпропетровської області від 16.04.2013 року Комунальне підприємство "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором призначено арбітражного керуючого ОСОБА_4

Як вбачається з матеріалів справи, в ході здійснення ліквідаційної процедури ліквідатором була проведена інвентаризація основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів банкрута, про що складено інвентаризаційні описи активів

Згідно з ч.1 ст.42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до п.3.1. Статуту Комунального підприємства "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради майно підприємства знаходиться у комунальній власності і закріплюється за підприємством на праві господарського відання. Таким чином, відповідно до вимог законодавства все майно, що належить КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради, на праві господарського відання було обґрунтовано включено до складу ліквідаційної маси.

Крім того, ліквідатором на виконання вимог ст. 43 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» було замовлено та проведено незалежну оцінку нерухомого майна КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради, що увійшло до складу ліквідаційної маси. Відповідно до висновків про оцінку майна загальна оціночна вартість об»єктів нерухомого майна склала 42 543 856,00 грн.

В липні 2013 року Дніпропетровською міською радою була видана довіреність на ім»я ліквідатора КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради ОСОБА_4 на право представляти інтереси Дніпропетровської міської ради в Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції з питання державної реєстрації права власності територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради на нежитлове приміщення 105а в будинку №113 по вул. Героїв Сталінграду в м.Дніпропетровську, а також були передані належних Дніпропетровській міській раді оригіналів документів, необхідних для внесення в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно запису про право власності на вказаний об»єкт нерухомості.

Встановлено, що 09.07.2013 року ліквідатор ОСОБА_4 звернулася від імені Дніпропетровської міської ради до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції з відповідною заявою, до якої додала оригінали документів Дніпропетровської міської ради. 22.07.2013 року ОСОБА_4 як представником Дніпропетровської міської ради було отримано Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 66366748, про право власності територіальної громади Дніпропетровської міської ради та право господарського відання КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради.

Таким чином, ліквідатором на виконання положень ст. 182 ЦК України, ст.ст. 2, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», було здійснено роботу із забезпечення державної реєстрації права комунальної власності територіальної громади м.Дніпропетровська та права господарського відання на нерухоме майно, що закріплено власником за КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради, що підтверджується витягами з реєстру прав власності на спірне майно .

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 11.07.2013 року було задоволено клопотання ліквідатора боржника арбітражного керуючого ОСОБА_4 та звільнено активи КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради з податкової застави.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2013 року у зв»язку з укладенням договору про відступлення права вимоги між ТОВ «Агроінвест-Україна», ТОВ «СОЛЯРИС» та КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради №1/12-7-2013 від 12.07.2013 року було здійснено заміну кредитора ТОВ «Агроінвест-Україна» на правонаступника ТОВ «СОЛЯРИС» з грошовими вимогами в сумі 38809417,85 грн., розмір яких затверджений ухвалою суду від 14.03.2013 року, з яких 30 168 238,91 грн. віднесені до ІV черги задоволення, 8 641 178,94 грн. до VІ черги задоволення.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.07.2013 року у зв»язку з укладенням договору про відступлення права вимоги між ТОВ «ФУД-СЕРВІС ДНІПРО», ТОВ «СОЛЯРИС» та КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради №2/12-7-2013 від 12.07.2013 року було здійснено заміну кредитора ТОВ «ФУД-СЕРВІС ДНІПРО» на правонаступника ТОВ «СОЛЯРИС» з грошовими вимогами в сумі 27 309 014,98 грн., розмір яких затверджений ухвалою суду від 14.03.2013 року, з яких 19720601,75 грн. віднесені до ІV черги задоволення, 7588413,23 грн. до VІ черги задоволення.

18.07.2013 року ліквідатор ОСОБА_4 звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою про затвердження мирової угоди у справі про банкрутство КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради та припинення провадження у справі. До заяви були додані:протокол №2 загальних зборів кредиторів від 17.07.2013 року, протокол №3 зборів комітету кредиторів від 17.07.2013 року, підписаний текст мирової угоди від 18.07.2013 року та список кредиторів із зазначенням поштової адреси, номеру (коду), що ідентифікує платника податків та суми заборгованості, уточнений реєстр кредиторів станом на 17.07.2013 року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2013 року в судове засідання з розгляду мирової угоди, явку представників комітету кредиторів та ліквідатора, а також представника Дніпропетровської міської ради було визнано обов»язковою. При цьому суд дійшов висновку про доцільність участі в судовому засіданні з розгляду мирової угоди представника Дніпропетровської міської ради з метою з»ясування думки органу місцевого самоврядування, що уповноважений територіальною громадою міста Дніпропетровська управляти комунальним майном, щодо її умов та укладення, у тому числі з урахуванням положень ст. 39 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

24.07.2013 року до суду було подано звіт ліквідатора з додатками, що розглядався комітетом кредиторів згідно з протоколом №3 зборів комітету кредиторів від 17.07.2013 року для залучення до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року було затверджено мирову угоду від 18.07.2013 року по справі № 38/5005/11447/2012 про банкрутство КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" за заявою приватного підприємства «Інфоспектр», провадження у даній справі про банкрутство було припинено.

В судовому засіданні 24.07.2013 року Господарським судом Дніпропетровської області було заслухано ліквідатора, представників кредиторів, представника Дніпропетровської міської ради, представника Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Як вбачається з ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року, представник Дніпропетровської міської ради, яка діяла за відповідною довіреністю, , повідомила, що мирову угоду Дніпропетровською міською радою отримано 18.07.2013 року за вх.. №12/3150, зі змістом мирової угоди і її умовами Дніпропетровська міська рада ознайомлена, проти її укладення не заперечує. Також вона проінформувала, що заяву про намір задовольнити усі вимоги конкурсних кредиторів відповідно до реєстру вимог кредиторів або надати боржнику грошові кошти, достатні для задоволення всіх вимог кредиторів, у порядку та на умовах, передбачених статтею 31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», на адресу ліквідатора, комітету кредиторів та господарського суду, Дніпропетровська міська рада не надсилала, проти затвердження мирової угоди не заперечує.

Непогашеними станом на дату засідання господарського суду були вимоги Приватного підприємства «Інфоспектр» на суму 493512,40 грн., що включені до реєстру вимог кредиторів до ІУ черги задоволення, та ТОВ «СОЛЯРИС» на загальну суму 66118432,83 грн., з яких 49888840,66 грн. включено до реєстру вимог кредиторів ІУ черги задоволення, 16229592,17 грн. до УІ черги задоволення. Дебіторська заборгованість боржника станом на 17.07.2013 року становила 94904,51 грн.

Пунктом 3.2.4. мирової угоди від 18.07.2013 року передбачено, що КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» зобов»язується задовольнити включені до реєстру вимоги кредитора ТОВ «СОЛЯРИС» на загальну суму 66 118 432,83 грн. шляхом передачі як відступного у власність кредитору ряду об»єктів нерухомого майна, включених до ліквідаційної маси банкрута..

Пунктом 3.2.5. мирової угоди від 18.07.2013 року передбачено, що після укладення і підписання цієї мирової угоди та її затвердження господарським судом кредитором ТОВ «СОЛЯРИС» набувається право власності на нерухоме майно, визначене в п.3.2.4. цієї мирової угоди, відповідно до ст..ст. 11, 182, 328, 334, 600 ЦК України та чинного законодавства України, та підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Пунктом 3.2.9. мирової угоди від 18.07.2013 року визначено, що з моменту державної реєстрації права власності кредитора ТОВ «СОЛЯРИС» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на всі об»єкти нерухомого майна, визначені у п.3.2.4. даної мирової угоди, боржник вважається таким, що повністю виконав зобов»язання перед кредитором ТОВ «СОЛЯРИС», а грошові кошти в сумі 66 118432,83 грн. вважаються задоволеними (погашеними) в повному обсязі належним чином.

За умовами мирової угоди боржник зобов»язався задовольнити включені до реєстру вимоги кредитора «ТОВ «СОЛЯРИС» на загальну суму 66118432,83 грн. шляхом передачі як відступного у власність кредитору об»єктів нерухомого майна, включених до ліквідаційної маси, зокрема спірного приміщення у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 236,5 кв.м., ганок літ. а19, приямки а20-а31, що розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113, оціночною вартістю 184706,00 грн.

Встановлено, що Дніпропетровською міською радою ані мирова угода, ані ухвала про її затвердження оскаржені не були.

Встановлено, що після затвердження господарським судом мирової угоди ТОВ «СОЛЯРИС» 26.07.2013 року зареєструвало за собою право власності на спірне нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 1857948.

27.07.2013 року між ТОВ "СОЛЯРИС" як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого відповідно до п.1.2. виступило нерухоме майно, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113 у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 236,5 кв.м., ганок літ. а19 , приямки а20-а31. Зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_2 та зареєстровано в реєстрі за № 5407.

Відповідно до п.1.1. договору продавець передав у власність покупцю вищевказані будівлі і споруди, а покупець сплатив за нього грошові кошти в розмірі, визначеному незалежною оцінкою вартості нерухомого майна ТОВ «Укрспецекспертиза» від 24.07.2013 року, який склав 217 400,00 грн. За домовленістю сторін внесення коштів відбувалося частками з повним погашенням зобов»язання до 30.07.2013 року включно. Таким чином, за рахунок коштів ОСОБА_1, сплачених за вказане нерухоме майно, відбулося погашення заборгованості підприємства банкрута і боржника перед кредитором в розмірі вартості, який перевищував розмір, визначений ліквідаційною комісією.

Відповідно до ч.1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч.4 цієї статті - права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК).

На підставі даного договору купівлі-продажу право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за ОСОБА_1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.07.2013 року. ОСОБА_1 є власником вказаного нерухомого майна і на час розгляду даної справи.

Зважаючи на викладене, у ТОВ «СОЛЯРИС» було повне право на відчуження спірного майна на момент його відчуження, а дії ОСОБА_1 свідчать про її добросовісність як набувача. Підстави вважати, що укладена між ними угода не відповідає вимогам ст.13, 203, 215 ЦК України, відсутні. Не надано доказів і того, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 19.09.2013 року у справі № 38/5005/11447/2012 про банкрутство КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради визнано недійсною мирову угоду від 18.07.2013 року, затверджену ухвалою господарського суду від 24.07.2013 року, поновлено провадження у даній справі про банкрутство КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради, поновлено повноваження ліквідатора підприємства ОСОБА_4 із зобов"язанням виконати відповідні певні дії щодо здійснення повідомлення ро поновлення провадження у справі.

Питання про розірвання мирової угоди було поставлене ТОВ «СОЛЯРИС», від якого 17.09.2013 року до господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява про розірвання мирової угоди та яке просило визнати мирову угоду від 18.07.2013 року у вказаній справі про банкрутство КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" недійсною в цілому, розірвати її та поновити провадження у справі № 38/5005/11447/2012. При цьому суду були надані копії Рішень про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з яких вбачалося, що об»єкти нерухомого майна, які передаються відповідно до умов мирової угоди, перебувають в іпотеці ПАТ «ПриватБанк». Дніпропетровською міською радою вказана ухвала про затвердження мирової угоди не оскаржувалася, спірне у даній справі нежитлове приміщення в іпотеці ПАТ "ПриватБанку" не перебувало.

Відповідно до роз»яснень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», викладених у п.24 постанови, під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред'явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна.

Як вказано у п.25 постанови Пленуму, набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача.

Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження. Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

Встановлено, що перед укладанням відплатного договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27.07.2013 року ОСОБА_1 директором ТОВ «СОЛЯРИС.» були надані для ознайомлення документи: оригінал ухвали господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 року по справі № 38/5005/11447/12 про затвердження вищевказаної мирової угоди; оригінал Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 27.07.2013 року, з якого вбачалося, що право власності на вказане майно зареєстровано за ТОВ «СОЛЯРІС», оригінал Витягу з Державного реєстру від 27.07.2013 року про відсутність заборони на відчуження нерухомого майна, розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113.

Вказані документи не викликали у відповідачки сумніву у їх законності та підтверджували право наявність у ТОВ «СОЛЯРІС.» як продавця права на відчуження вищевказаного нерухомого майна. Будь-яких доказів в спростування добросовісності набувача майна, якою є відповідачка, позивачем суду не надано.

Крім того, як вбачається з договору купівлі-продажу від 27.07.2013 року, він укладений між особами, які мали необхідну цивільну дієздатність, з додержанням встановленої законом форми правочину, вимог про його нотаріальне посвідчення та державної реєстрації. Зміст договору відповідач викогам цивільного законодавства і був спрямований на настання правових наслідків, що ним обумовлені, тому ОСОБА_1 є добросовісним набувачем нерухомого майна за вказаним договором купівлі-продажу, а договір, за яким вона набула у власність спірне майно, відповідає всім ознакам дійсності правочину, він є дійсним на час розгляду даної справи.

Відповідно до роз»яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму, відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі.

З огляду на встановлені вищевказані обставини, які підтверджені матеріалами справи, судом встановлено, що право володіння на приміщення у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 236,5 кв.м., ганок літ. а19, приямки а20-а31, що розташовані за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113 іншій особі - КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради було передано за волею власника Дніпропетровською міською радою, що підтверджується вищевказаними рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 12.12.2012 року № 1652 та Витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 22.07.2013 року, згідно якого за вказаним підприємством зареєстровано право господарського відання на підставі вказаного рішення від 12.12.2013 року.

Крім того, за весь час процедури банкрутства, затвердження та дії мирової угоди Дніпропетровська міська рада та КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради не ставили питання про порушення їх майнових прав і були згодні з передачею вказаного нерухомого майна у власність інших осіб. Цим спростовуються доводи позивача про те, що спірне майно вибуло з комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська поза волею власника і свідчать про реальність намірів Дніпропетровської міської ради та дій, спрямованих на відчуження спірного майна.

Також, в судовому засіданні є доведеною наявність волі КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради, у повному господарському володінні якої знаходилось майно, на його відчуження третім особам, а також наявність згоди Дніпропетровської міської ради на відчуження майна від КП "Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця" Дніпропетровської міської ради третім особам, а зокрема, відповідачці.

Зважаючи на вказане, спірне майно не може бути передано власнику в порядку настання загальних наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України, оскільки ОСОБА_1 не була стороною оспорюваного договору.

Як вже зазначено, відповідно до ст. 387 ЦК України право витребування свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, належить власнику.

Згідно до роз»яснень Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», викладених у п. 19 постанови, застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

У відповідності до роз»яснень вищевказаної постанови Пленуму, викладених у п. 23, відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

З огляду на наведені положення закону вбачається, що у даній справі позовна вимога про витребування майна від відповідачки заявлена Дніпропетровською міською радою, яка не є власником спірного нерухомого майна.

Також вказане нерухоме майно не може бути повернуто за позовом про витребування майна на підставі ст.ст. 387, 388 ЦК України, оскільки позивач не надав докази, що підтверджують наявність обставин, встановлених цими статтями, які встановлюють спеціальні правила для захисту такого права. Зазначене виходить з того, що навіть добросовісне набуття відповідно до ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно набувається не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права його відчужувати, Тільки тоді наслідком угоди, вчиненої з таким порушенням, є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння, якщо для цього є передбачені законом підстави.

З огляду на встановлені судом обставини та з урахуванням положень ст. 330, а також ст. 388 ЦК України, на яку посилається позивач, жодна з обставин, передбачених цієї статтею, які дають право власникові витребувати майно від набувача, та яка може бути підставою для пред»явлення віндикаційного позову, відсутня.

З огляду на вище встановлені обставини посилання позивача у позові на п.30 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування», яким передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання прийняття рішень щодо відчуження комунального майна , не може бути підставою для витребування у добросовісного набувача ОСОБА_1 майна, набутого у спосіб та порядок, передбачений діючим законодавством, оскільки ним не передбачена відповідальність відповідача за дії позивача, які не відповідають вимогам закону.

Крім того, судом встановлено, що нерухоме майно, яке за договором купівлі-продажу було придбано ОСОБА_1, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113, а саме у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 236,5 кв.м., ганок літ. а19 , приямки а20-а31 та нерухоме майно, яке на теперішній час перебуває у її власності, не є тотожним та є різним за складовими, якістю та вартістю через здійснену нею його реконструкцію. Так, відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 04.11.2014 року, придбане ОСОБА_1 нерухоме майно за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113 у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, на теперішній час має загальну площу 218,3 кв.м., та складається з позицій 1-9, ганки літ. а32, а33, а34, приямки літ. а20-а31. Вказане також підтверджується Актом від 04.11.2014 року, складеним інженером з інвентаризації нерухомого майна ПП «Складовий», яким при обстеженні нерухомого майна за вищевказаною адресою було встановлено, що за рахунок утеплення і оздоблення стін загальна площа приміщення змінилася та складає 218,3 кв.м.; ганок а19, приямки літ. а21,а27 демонтовано, та замість них зведені нові ганки а32, а33, а34

Тобто, із змісту позовних вимог вбачається, що позов у даній справі про визнання права комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нерухоме майно, його витребування, реєстрацію за територіальною громадою міста заявлений відносно нерухомого майна, яке не є тотожним майну, яке первісно належало територіальній громаді та було передано КП «Спеціалізована ремонтно-будівельна дільниця» Дніпропетровської міської ради на праві господарського відання, а згодом було передано у власність ТОВ «Солярис» і за договором купівлі-продажу від 27.07.2013 року відчужене відповідачці.

Крім того, встановлено, що договір купівлі-продажу вказаного спірного нерухомого майна від 27.07.2013 року, укладений з ОСОБА_1, на даний час в судовому порядку недійсним, в тому числі з підстав, зазначених у даному позові позивачем, не визнавався? є чинним. Крім того, на час розгляду справи ОСОБА_1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться власником спірного нерухомого майна.

З наведених підстав позовні вимоги прокурора в інтересах Дніпропетровської міської ради про визнання права комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради на нерухоме майно - у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 218,3 кв.м., яке складається з позицій 1-9, ганки літ. а32, а33, а34, приямки літ.а20-а31 , що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113; та про витребування цього майна від ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради задоволенню не підлягають, як недоведені.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобов"язання Реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати за територіальною громадою м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради право власності на вказане нерухоме майно - у цокольному поверсі житлового будинку літ. А-6 нежитлове приміщення № 105а, загальною площею 218,3 кв.м., яке складається з позицій 1-9, ганки літ. а32, а33, а34, приямки літ.а20-а31 , що розташоване за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, 113, виходячи з наступного.

Як зазначено вище, відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення особи до суду з позовом є обов'язкова наявність порушення відповідачем її прав, свобод чи інтересів, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у суда немає правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на

нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Частиною 1 ст. 8 цього Закону передбачені повноваження органу державної реєстрації прав, а саме орган державної реєстрації прав: 1) проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації; 2) забезпечує ведення Державного реєстру прав;

3) надає інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом; 4) забезпечує облік безхазяйного нерухомого майна; 5) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та

іншими законами України.

Згідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України .

Звертаючись на до суду з позовними вимогами до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зобов"язання її зареєструвати за територіальною громадою м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради право власності на вказане нерухоме майно, позивач у позові та прокурор з представником позивача у судовому засіданні ці вимоги не обгрунтували та не зазначили, яким чином Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси Дн іпропетровської міської ради і будь-яких доказів на підтвердження цих вимог суду не надали.

З огляду на вказане, позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати у справі віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити прокурору Бабушкінського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "СОЛЯРИС", про визнання права комунальної власності, зобов"язання виконати певні дії, витребування нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О. Кудрявцева