Справа № 758/7747/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Трегубенко Л. О. ,

при секретарі - Миколайцю Я. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», ОСОБА_2, третя особа: відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, - про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, права власності на цей автомобіль та зняття з нього арешту,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2015 р. позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2, третя особа: відділ ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, - про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, права власності на цей автомобіль та зняття з нього арешту.

Обгрунтовує позовні вимоги тим, що 10.09.2012 р. на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в усній формі, за 28000 грн. придбав у ОСОБА_3 автомобіль марки ВМW, моделі 318, кузов НОМЕР_2, 1985 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, яким він володів на підставі нотаріально посвідченої генеральної довіреності, виданої ОСОБА_2.

Цей автомобіль знаходився в незадовільному технічному стані, потребував вартісного ремонту, тому придбавав за умови, що ОСОБА_4 виконає роботи по ремонту та переобладнанню ТЗ, замінить кузов і двигун, зареєструє в ДАІ, та повністю розрахувався з ним до початку робіт .

На грудень 2012 р. ОСОБА_5 виконав всі обумовлені роботи, замість кузова серії 318 НОМЕР_2, 1985 р. випуску, встановив кузов 325 серії № НОМЕР_3, 1998 р. випуску.

12.12. 2012 р. ОСОБА_5 отримав у ВРЕВ-7 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві нове Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВМW серії НОМЕР_4, моделі 325, 1998 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 № НОМЕР_3 на ім»я ОСОБА_2, та передав йому разом з автомобілем, ключами та копіями довіреності і розписки.

Відповідач, ОСОБА_2, підтвердила продаж автомобіля, обіцяла сприяти переоформленню за ним права власності.

З того часу володіє автомобілем, експлуатує, здійснював технічне обслуговування та поточний ремонт двигуна і коробки перемикання передач, пофарбував кузов, замінив колісні диски та гуму, але право власності з ОСОБА_2 на себе не переоформив, часто домовлялись та щоразу з різних причин не вдавалось.

В серпні 2014 р. дізнався, що відносно ОСОБА_2 відділ ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, за заявою ПАТ «Енергобанк», відкрив виконавче провадження, наклав арешт і заборону відчуження на все її майно, у тому числі автомобіль.

Внаслідок цього не може розпоряджатись своїм автомобілем, за який заплатив великі гроші та фактично тривалий час володіє (задовго до накладення арешту).

Вважає, що наявні всі передбачені законом підстави визнати нотаріально не посвідчений договір купівлі - продажу автомобіля, укладений в усній формі, дійсним, за ним - право власності на автомобіль марки ВМW, моделі 325, 1998 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, синього кольору, кузов НОМЕР_2 № НОМЕР_3, та скасувати арешт з ТЗ.

Позивач просив позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник на підставі довіреності, ОСОБА_6, підтримали позовні вимоги у повному обсязі з наведених підстав, просять задовольнити.

Представник відповідача, ПАТ «Енергобанк», на підставі довіреності, ОСОБА_7, позовні вимоги не визнав, у задоволенні просить відмовити.

Відповідач, ОСОБА_2, у судове засідання повторно не з»явилась, в розумінні ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, ОСОБА_2, на підставі наявних даних і доказів.

Опитаний у судовому засіданні свідок, ОСОБА_5, показав, що у вересні 2012 р. продав позивачу за 28000 грн. автомобіль ВМW, яким володів на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданої ОСОБА_2, написав розписку.

Передав автомобіль позивачу в грудні 2012 р., після виконання робіт по ремонту та переобладнанню разом з свідоцтвом про реєстрацію ТЗ, виданим на

ОСОБА_2, з якою погодили переоформлення права власності.

Суд, заслухавши позивача, його представника та представника відповідача, показання свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підтверджені та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Крім того, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, зокрема договору купівлі - продажу.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд установив, що предметом даного спору є визнання права власності на автомобіль марки ВМW, моделі 325, 1998 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 № НОМЕР_3.

Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4, виданого 12.12.2012 р. ВРЕВ-7 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, автомобіль марки ВМW, моделі 325, 1998 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 № НОМЕР_3, належить ОСОБА_2 ( а. с. 10).

Первісно, довіреністю від 01.06.2012 р., посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, реєстр № 780, ОСОБА_2, уповноважила ОСОБА_8 та ОСОБА_3 з усіх питань щодо експлуатації та розпорядження (зняття з обліку, продажу, здачі в оренду тощо) автомобіля марки ВМW, моделі 318, 1985 р. випуску, шасі (кузов, рама, коляска), кузов НОМЕР_2, седан, тип ТЗ - легковий, належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5, виданого 09.12.3003 р. МРЕВ -7 ДАІ ГУ МВС України в м. Києві ( а. с. 6,7).

Як убачається з розписки ОСОБА_2 від 01.06.2012 р., вона продала ОСОБА_3 автомобіль марки ВМW, моделі 318, 1985 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 за 3200 грн. ( а. с. 8).

Відповідно до розписки ОСОБА_3 від 10.09.2012 р., він одержав від позивача гроші в сумі 28000 грн. у рахунок повної оплати за проданий і переобладнаний автомобіль марки ВМW, моделі 318, 1985 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, належний ОСОБА_9.

Крім того, зобов»язався виконати роботи по переобладнанню цього автомобіля, а саме: встановити кузов моделі ВМW 325, 1998 р. випуску, та відповідний двигун, і всіляко сприяти оформленню за позивачем права власності на цей автомобіль (а. с. 9).

Виконавши обумовлені роботи, 12.12. 2012 р. ОСОБА_5 отримав у ВРЕВ-7 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві на ім»я ОСОБА_2 нове Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ВМW серії НОМЕР_4, моделі 325, 1998 р. випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2 № НОМЕР_3, та передав позивачу разом з автомобілем, ключами, копіями довіреності та розписки, проте договір купівлі-продажу не укладався, перереєстрація права власності на ТЗ не відбулася ( а. с. 10).

14.07.2014 р. державним виконавцем відділу ДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві відкрите виконавче провадження (ВП №43978065) на виконання виконавчого листа №752/1309/14-ц, виданого 12.06.2014 р. Голосіївським районним судом м. Києва від 12.06.2014 р. на стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Енергобанк» кредитної заборгованості в загальній сумі 96712 грн. 57 коп., накладений арешт на все майно боржника та заборона відчуження (а. с. 11).

Суд не погоджується з твердженнями позивача, що автомобіль фактично належить йому з грудня 2012 р., за який заплатив великі гроші, а накладення арешту порушує його права власника, ураховуючи наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Самі по собі посилання позивача, підтвердженні показаннями свідка, ОСОБА_3, про придбання ним спірного автомобіля за грошові кошти у сумі 28000 грн., не дають підстав вважати встановленим факт укладення договору купівлі-продажу, оскільки довіреність на право розпорядження, користування, експлуатації та відчуження автомобіля не відповідає вимогам ст. 655 ЦК України щодо істотних умов договору купівлі-продажу.

Відтак, видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб без укладення договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до третіх осіб.

Що стосується вимог щодо визнання договору купівлі - продажу в усній формі дійсним, необхідно враховувати положення ст. 206 ЦК України, відповідно до яких усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема: правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу ( п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК).

Положеннями ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі, підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Торгівля транспортними засобами здійснюється відповідно до Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 р. №1200, з дотриманням положень Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. N 1388, чинних на момент видачі довіреності.

Положеннями цих Порядків передбачено, що набуття права власності на транспортний засіб відбувається з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Перед відчуженням, передачею транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Тобто, до вчинення зазначених дій продавець транспортного засобу не вправі його відчужувати, а покупець набувати право власності на транспортний засіб.

Відтак, договір купівлі-продажу автомобіля повинен укладатися в письмовій формі, оскільки тягне за собою перереєстрацію власника.

Положення ст. 220 ЦК України, на які посилається позивач, передбачають, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Недодержання простої письмової форми угоди, що вимагається законом, не дає право суду визнавати право власності та таку угоду дійсною у зв'язку з фактичним виконанням сторонами умов угоди.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, для пред'явлення позову про визнання права власності необхідними умовами є дві безумовні обставини: особа, яка звертається до суду повинна бути власником майна та це право повинно оспорюватися.

Спірний автомобіль за позивачем у встановленому законом порядку не зареєстрований, право власності не виникло, правові підстави для обраного ним способу захисту в вигляді визнання за права власності на цей ТЗ за відсутності підстав, з якими закон пов'язує можливість застосування судом вказаного способу захисту цивільних прав та інтересів, відсутні.

Відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право вчиняти дії в межах виконавчого провадження тільки відносно майна боржника, незалежно від того чи знаходиться майно у самого боржника, чи у інших осіб, попередньо впевнившись, що це майно належать боржнику у виконавчому провадженні.

Частиною 1 статті 60 цього Закону передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення цього майна з під арешту.

Отже вимоги про зняття арешту з автомобіля також не підлягають задоволенню, оскільки вони тісно пов»язані з вимогами про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на цей автомобіль, які суд вважає безпідставними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання договору купівлі - продажу від 10.09.2012 р. дійсним, визнання за ним права власності на автомобіль та скасування арешту на цей автомобіль, - не доведені та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного, ст. ст. 15, 16, 220, 328, 334, 391, 392, 629, 655 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Енергобанк», ОСОБА_2, третя особа: відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, - про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним, права власності на цей автомобіль та зняття з нього арешту відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд міста в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. О. Трегубенко