АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 678/413/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1333/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: Костенка А.М., Гринчука Р.С.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними (фіктивними) договорів позики за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2015 року про зупинення провадження у справі.

Заслухавши доповідача, пояснення учасника процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року до суду надійшло дві позовних заяви від ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсними (фіктивними) договорів позики та позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з такими ж вимогами. Ухвалою Летичівського районного суду від 16 березня 2015 року провадження у цих справах об'єднано і залучено в якості співвідповідача ОСОБА_4 Згідно позовних заяв між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено 2 договори позики у виді розписок, відповідно до яких ОСОБА_1 двічі надав ОСОБА_3 позику в сумі по 25000 доларів США. По розписці від 08 квітня 2008 року ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 позику в сумі 15000 доларів США. Проте ці кошти фактично були передані для ОСОБА_4, який представився працівником Хмельницької міської ради, за сприяння у вирішенні питання придбання позивачами земельних ділянок у м. Хмельницькому. При укладенні договорів позики (написанні розписок) ні позивачі (ОСОБА_1 та ОСОБА_5), ні відповідач ОСОБА_3, не мали дійсного наміру створити ті правові наслідки, які зазначені в договорах позики та визначені у ст. 1046 ЦК України, заздалегідь знали, що умови розписок не буде виконано, мала місце лише імітація правочинів.

При цьому відносно ОСОБА_4 порушена кримінальна справа за ст.ст. 190 ч. 4, 353, ч.2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 369 КК України, у тому числі й по епізодах шахрайських дій щодо позивачів у цій справі.

Тому позивачі просили з підстав фіктивності цих договорів позики визнати їх недійсними.

Ухвалою Летичівського районного суду від 22 травня 2015 року провадження у справі зупинено до набрання законної сили судового рішення по справі №686/2665/15-к по розгляду кримінального провадження №0005389 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 190 КК України, що перебуває на розгляді в Хмельницькому міськрайонному суді Хмельницької області.

В апеляційній скарзі представник позивачів вважає цю ухвалу суду незаконною внаслідок порушення норм процесуального права, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.На думку представника апелянтів суд не прийняв до уваги, що у постанові Хмельницького міськрайонного суду від 24.12.2013 року, якою кримінальну справу щодо ОСОБА_4 направлено на додаткове розслідування, прямо вказано на необхідність визнання таких розписок фіктивними як необхідної умови для здобуття доказів вини ОСОБА_4 у шахрайстві. Суд не зазначив жодної підстави для зупинення провадження, при цьому не врахував, що питання фіктивності договорів позики може бути вирішене лише в порядку цивільного судочинства.

В засіданні апеляційного суд представник апелянтів підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_4 просив відхилити скаргу як безпідставну.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню в справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до роз'яснень п. 33 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» при визначенні наявності передбачених п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Встановлено, що Летичівський райсуд розглядає цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів позики з підстав їх фіктивності.

Водночас на розгляді в Хмельницькому міськрайонному суді перебуває кримінальне провадження №0005389 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 190 КК України, потерпілими в цій справі є також ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Зупиняючи провадження в справі до вирішення зазначеного кримінального провадження, суд першої інстанції не врахував, за змістом ч. 4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правові наслідки дій ОСОБА_4, стосовно якого розглядається кримінальна справа, не є предметом спору в цій цивільній справі.

При цьому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 234 ЦК України, суду при вирішенні цього спору необхідно встановити інші фактичні обставини, що є підставою позову - наявність умислу всіх сторін правочинів, а також, чи вчинялися будь-які дії сторонами на їх виконання.

Наведене вказує на порушення судом вимог п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України та необґрунтованість висновку суду про неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в кримінальному судочинстві.

З врахуванням наведеного оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Летичівського районного суду Хмельницької області від 22 травня 2015 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів позики направити для продовження розгляду до Летичівського районного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.М.Грох

__________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Ходоровський І.Б. Провадження № 22-ц/792/1333/15

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: ухвала