АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження: 22-ц/791/2285/2015 Єдиний унікальний номер справи: 668/7777/15-ц
Категорія 57 Головуючий в І інстанції Зубов О.С. Доповідач: Приходько Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року серпня місяця 13 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Приходько Л.А.

Суддів: Бездрабко В.О.

ОСОБА_1

при секретарі: Сидоренко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 03 липня 2015 року у справі

за позовом

ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача та стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 17.01.2014р. між нею та Банком укладено договір банківського вкладу №SAMDN9100 за умовами якогоОСОБА_2 передала Банку грошові кошти в сумі 62000,00грн для розміщення на депозитному вкладі строком до 17.01.2015 року. Починаючи з 2015 року, позивач неодноразово звертався до банку з вимогою про повернення коштів, проте, вклад до теперішнього часу не повернутий.Зважаючи на викладене просила стягнути з відповідача заборгованість за банківським вкладом у розмірі 62000,00грн.; 11780,00грн. заборгованості за відсотками нарахованими на банківський вклад; 739,47грн. пені; 3% річних у розмірі 994,51грн.; та індекс інфляції в сумі 24863,86грн.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Херсона від 03 липня 2015 року відкрито провадження у справі.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, просило ухвалу суду скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про підсудність спору.

Учасники процесу в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, перевіривши додержання судом вимог закону, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 17.01.2014р. між ОСОБА_2 та Банком укладено договір банківського вкладу №SAMDN9100 за умовами якогоОСОБА_3 передала Банку грошові кошти в сумі 62000,00грн для розміщення на депозитному вкладі строком до 17.01.2015 року.

Згідно довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України від 28.05.2015 року № встановлено, що місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача.

Доводи апеляційної скарги про те, що правовідносини, які виникають з договорів банківського вкладу не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» колегія суддів визнає неприйнятними.

Так, в ОСОБА_1 судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012 рр.) від 01.02.2013 року Верховний Суд України зазначив, що сам характер фінансово-кредитних відносин, стороною в якій є фізична особа, а також використані у ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» терміни споживчий кредит, фінансова установа, фінансова послуга дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають, у тому числі, з договорів банківського вкладу підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів».

Зокрема, згідно з преамбулою Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» у ньому встановлені загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг. Його метою є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забезпечення діяльності і розвитку конкурентоспроможного ринку фінансових послуг в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, фінансова установа юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансова послуга операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобовязанням щодо наступного їх повернення.

З розяснення, даного в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором.

Частина 1 ст. 633 ЦК України дає визначення поняттю публічний договір: публічний договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обовязок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги звязку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з ч. 2 ст. 633 ЦК України умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» клієнт банку будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку.

Враховуючи те, що вкладник за договором банківського вкладу є споживачем послуг банку (клієнт банку), зокрема у сфері залучення коштів на депозитні рахунки, отже, відносини, які склалися з договору банківського вкладу підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позивач має право вибору на подачу позову за місцем свого проживання.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність постановленої у справі ухвали, а тому підлягають відхиленню.

Ухвала постановлена судом з додержанням правил підсудності, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.303,307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Суворовського районного суду Херсонської області від 03 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий :

Судді :