Провадження № 2/742/506/15
Єдиний унікальний № 742/1017/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Зарічної Л.А.,

при секретарі - Хотінь Ж.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В :

ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із позовною заявою про стягнення із відповідачів по справі заборгованості за кредитним договором №0 від 11 квітня 2007 року , посилаючись на ті обставини, що банк свої зобов'язання перед ОСОБА_1 виконав у повному обсязі та надав позичальнику кредитні кошти, визначені умовами договору в повному обсязі, а позичальник в порушення умов кредитного договору кредитні кошти своєчасно не повертає і має заборгованість як по кредиту, так і по відсотках.

Станом на 03 березня 2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить : 10841,51 долар США заборгованості а кредитом, в тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1945,52 доларів США за строк з 05.06.2014 року по 03.03.2015 року, 126,11 доларів США - заборгованість за процентами за строк з 01.02.2014 року по 28.02.2015 року, 6289 грн.82 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 03.03.2014 року по 03.03.2015 року, 22 грн.59 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за строк з 08.08.2014 року по 10.10.2014 року.

ОСОБА_1 та його поручитель ОСОБА_2 належним чином не виконують умови вказаного кредитного договору та договору поруки, тобто порушують свої зобов'язання , у зв'язку з чим позивач по справі зажадав від позичальника погашення такого в повному обсязі за фактичний строк його користування.

В судове засідання представник позивача не з'явився, але подав письмову заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за їх відсутності.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнали, але просили зменшити розмір пені, зважаючи на відсутність роботи, тяжке матеріальне становище та погашення існуючої заборгованості по мірі можливості, про що надали документи, які підтверджують вказані обставини.

Дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Згідно умов кредитного договору №0 від 11 квітня 2007 року (а.с.18-29) вбачається, що ОСОБА_1. є стороною (а саме позичальником) даного кредитного договору із АКІБ «УкрСиббанк», яке змінило свою назву на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»

За даним договором банк надає позичальнику грошові кошти в сумі 30200 доларів США, а останній зобов'язується погашати його у строки, визначені умовами даного договору, погасивши його у строк, не пізніше 10 квітня 2018 року та сплативши кредитору 13,% річних за користування кредитними коштами.

У разі порушення строків погашення кредиту, позичальник сплачує банку штрафні санкції, які визначені умовами договору.

На виконання даного договору та з метою забезпечення виконання зобов'язання між кредитором та боржником, 11 квітня 2007 року було укладено договір поруки між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, який зобов'язався перед кредитором відповідати за невиконання позивальником усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли із договору про надання споживчого кредиту №0 від 11 квітня 2007 року.

Як було встановлено в судовому засіданні, позичальник істотно порушив умови кредитного договору, не сплачуючи відсотки за користування кредитом та сам кредит, у зв'язку з чим банк не може використовувати дані кошти в активних операціях та несе збитки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що конкретні правові наслідки порушення того чи іншого зобов'язання визначаються Цивільним кодексом, відповідними актами цивільного законодавства або договором.

Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони погодили умови отримання та погашення кредитних коштів. Проте, отримавши визначені договором кошти, відповідач систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, про існування якої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 неодноразово повідомлялися кредитором, однак до даного часу відповідачі так і не погасили існуючу кредитну заборгованість, що є на даний час причиною звернення банку до суду із відповідним позовом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до умов укладеного кредитного договору, сторони погодили, що кредитор має право вимагати від позичальника дострокового погашення кредиту до настання остаточного строку/терміну погашення, а позичальник зобов'язується достроково погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані за користування кредитом неустойку та інші платежі й нарахування за цим договором, що підлягають сплаті позичальником на користь кредитора.

Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором., а відповідно до ст. 1050 ЦК України, де визначено , що у разі якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК

Відповідно до умов підписаного сторонами договору банк , зважаючи на ті обставини, що позичальник частково проводив погашення кредиту , має всі правові підстави для звернення до суду із відповідним позовом.

При вирішенні заявлених позовних вимог щодо стягнення пені суд враховує приписи ч.4 статті 42 Конституції України та положення ч.3 статті 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Також суд приймає де уваги правову позицію, викладену в рішенні Конституційного Суг України № 7-рп/2013 від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" про те, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, а вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, внаслідок чого з засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

У Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248 наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що норма ч. З статті 551 Цивільного кодексу України передбачає дві підстави для зменшення неустойки: значне перевищення неустойки в порівнянні з розміром збитків, завданих стягувачу, що є об'єктивною обставиною, яка не залежить від волі чи позиції сторін та наявність інших істотних для боржника обставин.

Зважаючи на досліджені в судовому засіданні обставини, які підтверджують тяжке матеріальне становище відповідачів, відсутність постійної роботи та відповідно заробітної плати, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 03.03.2014 року по 03.03.2015 року - до 1500 грн. Щодо наявності іншої заборгованості, стягнути її в повному обсязі, а саме: 10841,51 долар США заборгованості за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1945,52 доларів США за строк з 05.06.2014 року по 03.03.2015 року, 126,11 доларів США - заборгованість за процентами за строк з 01.02.2014 року по 28.02.2015 року, 22 грн.59 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за строк з 08.08.2014 року по 10.10.2014 року.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що станом на день постановлення рішення суду Національним банком України визначено курс гривні по відношенню до долара, який становить 2355,7021 грн. за 100 американських доларів.

Зважаючи на ті обставини, що відповідно до укладеного договору поруки ( а.с.12-13 ) поручитель - ОСОБА_2 на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати по зобов'язанню позичальника перед банківською установою, а тому вказана сума заборгованості підлягає до стягнення в солідарному порядку, із позичальника та поручителя. Крім того дані наслідки передбачає і ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою.

Станом на день постановлення рішення суду ОСОБА_1 має заборгованості по простроченому тілу кредиту та відсоткам, які відповідачі в добровільному порядку не сплачують, а тому банк правомірно ставить питання про стягнення їх разом із тілом кредиту та пенею за прострочення сплати кредиту та відсотків.

Виходячи із положень статті 99 Конституції України, статей 192,533 ЦК України статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» та статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» у разі укладення кредитного договору в іноземній валюті й наявності в банку ліцензії на здійснення операції з валютними цінностями заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню в іноземній валюті. Копія ліцензії НБУ №75 від 24.12.2001 року та дозволи НБУ з додатками підтверджують право позивача на здійснення операцій з валютними цінностями.

Вирішуючи питання про часткове задоволення позовних вимог суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача також понесені ним витрати по сплату судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог..

На підставі наведеного та ст.ст. 526-527,533, 553-554,611,625,1046-1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 10967,62 долари США заборгованість за кредитом та відсотками, за кредитним договором №0 від 11 квітня 2007 року, що згідно курсу НБУ станом на день постановлення рішення становить 258364 грн.45 коп.

Стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1500 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості та 22 грн.59 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах , а всього 1522 грн. 59 коп. за кредитним договором №0 від 11 квітня 2007 року.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1299 грн.44 коп. в рахунок сплати судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 1299 грн.44 коп. в рахунок сплати судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі впродовж 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги апеляційному суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя