Справа № 489/2278/15-ц
Номер провадження 6/489/113/15
Ухвала

Іменем України

14 липня 2015 року місто ОСОБА_1

Ленінський районний суд міста ОСОБА_1 у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участю представника заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Малого приватного підприємства "Алсу" (далі-заявник) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановив

В квітні 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що змінилися фактичні обставини і самочинно збудованої прибудови про яку йде мова в судовому рішенні про знесення вже не існує, як самочинної, оскільки на неї визнано право власності рішенням Господарського суду Миколаївської області, яке набрало законної сили.

В судовому засіданні представник заявника підтримала заяву, просила задовольнити вимоги та визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Стягувач ОСОБА_3 та представник Відділу примусового виконання рішень в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Як вбачається з матеріалів справи стягувачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 померли.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 364 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

З аналізу вказаної статті вбачається, що підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є відсутність обов'язку боржника у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстав говорити про те, що боржником або іншою особою добровільно виконано рішення суду не має.

Судові рішення у вказаній цивільній справі виносились у зв'язку з необхідністю захисту порушеного цивільного права позивачів.

Тому, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню "з інших підстав" необхідно, щоб обов'язок боржника був відсутнім та не було порушення прав позивачів, що були захищені судом.

З матеріалів справи вбачається, що на спірну прибудову рішенням господарського суду Миколаївської області від 23.01.2008 визнано право власності, яке зареєстровано у встановленому порядку.

Таким чином, спірна прибудова перестала бути самочинною.

Однак, в рішенні Ленінського районного суду ОСОБА_1 від 12.10.2005 та ухвалі апеляційного суду Миколаївської області від 09.02.2006 судами встановлено, що сама наявність прибудови порушує права позивачів, оскільки її наявність призводить до підвищення температурного режиму в квартирах позивачів у літню пору, через зміну повітряних потоків - запилення житла, зміну звичайного світлового фону у квартирах, відсутність вільного доступу до квартир позивачів протипожежних служб, зменшення території для заспокійливого дозвілля на повітрі.

Таким чином, ухвалене судове рішення від 12.10.2005 винесено на захист прав позивачів, а відповідач не виконав судове рішення, тому визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не можливе, оскільки права на захист яких постановлено рішення не будуть відновлені.

На підставі викладеного та керуючись ст. 369 ЦПК України, суд

ухвалив

В задоволенні заяви Малого приватного підприємства "Алсу" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня при проголошенні ухвали - з дня її отримання.

Суддя В. В. Кокорєв