АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 628/3269/15-ц Головуючий 1-ї інстанції Сєлютіна Н.М.
Провадження № 22-ц/790/1347/16 Доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: «договірні правовідносини»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Гуцал Л.В., Котелевець А.В.,

за участю секретаря : Новокщонової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» на заочне рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановила:

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «Акцент - Банк» звернулося до суду з позовом, мотивуючи який зазначило, що 18 січня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Акцент - Банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Акцент - Банк» (ПАТ «Акцент - Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2 % на місяць на залишок заборгованості за кредитом та комісії у розмірі 3,5% щомісяця. Посилаючись на те, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобовязань не виконала, ПАТ «Акцент - Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 8 878 грн. 14 коп., яка станом на 26 червня 2015 року складається із: 5 728 грн. 14 коп. заборгованості за процентами, 3 150 грн. заборгованості за комісією, а також штрафи: 500 грн. - фіксована частина та 443 грн. 91 коп. - процентна складова.

Заочним рішенням Купянського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Акцент Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений ПАТ «Акцент Банк» позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент - Банк» 37 195 грн. 19 коп., заборгованості за кредитним договором, доказів щодо виконання цього рішення позивачем не надано, додані до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг затверджені головою правління ПАТ «А-Банк» після укладення кредитного договору з відповідачем, а тому відсутні підстави для задоволення заявлених ПАТ «Акцент - Банк» позовних вимог.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 18 січня 2008 року між ПАТ «Акцент - Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2 % на місяць на залишок заборгованості за кредитом та комісії у розмірі 3,5% щомісяця.

Вказаний договір було укладено шляхом підписання анкети-заяви про приєднання (частина перша статті 634 ЦК України), де вказано, що заява разом з памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

Умови та правила надання банківських послуг були затверджені головою Правління ПАТ «Акцент-Банк» 20 грудня 2007 року.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передаєу власністьдругій стороні (позичальник)грошовікошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Згідно із ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Як убачається із матеріалів справи, рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Акцент - Банк» 5 000 грн. заборгованості за кредитом, 20 295 грн. 19 коп. заборгованості за процентами та 11 900 грн. заборгованості за комісією. У задоволенні позову в частині стягнення штрафів відмовлено.

Вказане рішення не виконано, що підтверджується наданими позивачем доказами, зокрема, випискою з особового рахунку відповідача.

Статтею 546 передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст. 551 ЦК України).

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, які є невідємною частиною кредитного договору, передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із зобовязань більш ніж на 120 днів, клієнт зобовязується сплатити штраф у розмірі 500 грн., а також 5 % від суми позову.

Зазначені умови договору стали результатом домовленості сторін, які є вільними у визначенні своїх зобов'язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Оскільки рішення апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2014 року не виконане, ПАТ «Акцент Банк» має право на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору, зокрема, штрафів.

Отже, встановивши, що відповідач взятих на себе за кредитним договором зобовязань не виконала, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь банку простроченої заборгованості за процентами та комісією, а також неустойки за порушення зобовязань.

Разом з тим, частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитом становить 5 000 грн., а рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2014 року з неї вже стягнуто 37 195 грн., колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір штрафів з 943 грн. 91 коп. до 100 грн.

За таких обставин апеляційна скарга ПАТ «Акцент Банк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь ПАТ «Акцент Банк» підлягає стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 338 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» заборгованість за кредитним договором від 18 січня 2008 року у розмірі 8 978 грн. 14 коп., яка складається із: 5 728 грн. 14 коп. заборгованості за процентами, 3 150 грн. заборгованості за комісією, 100 грн. штрафу, а також судовий збір у сумі 2 338 грн.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді