Справа № 317/2085/15-ц
№ п 2/317/1249/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2015 року м. Запоріжжя
Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Мінгазова Р.В.,
при секретарі: Балковій Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Фінбанк, третя особа реєстраційна служба Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, про захист прав споживачів шляхом визнання дій неправомірними, визнання іпотеки та поруки припиненою, скасування реєстрації права власності, виключення записів про обтяження нерухомого майна з Державного реєстру іпотек, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ „Фінбанк про захист прав споживачів шляхом визнання дій неправомірними, визнання іпотеки та поруки припиненою, скасування реєстрації права власності, виключення записів про обтяження нерухомого майна з Державного реєстру іпотек, про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В позовній заяві зазначив, що 28 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОНМЕТ ГРУП» було укладено кредитний договір № 1/28.02.13-1102/17 на суму 1 390 000 грн. строком до 27 лютого 2015 року за процентною ставкою 28% річних.
Також, 28 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОНМЕТ ГРУП» було укладено кредитний договір № 2/28.02.13-1102/17 на суму 400 000 грн. строком до 27 лютого 2015 року за процентною ставкою 29% річних.
В якості забезпечення вимог за вищевказаними кредитними договорами 28.02.2013 року були укладені наступні договори:
Іпотечний Договір між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та ОСОБА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий номер № 224. Предметом іпотеки виступало наступне майно:
Також між позивачем та відповідачем було укладено договір поруки № 1/28.02.13-1102/17/11 між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та ОСОБА_1. Предметом договору поруки є забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 1/28.02.13-1102/17 від 28.02.2013 року.
У лютому 2014 року Іпотекодержателем ПАТ «Фінбанк» було прийнято рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки у порядку, визначеному в п. 11.3.1. Договору іпотеки від 28.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий номер № 224 та ст. 37 Закону України «Про іпотеку» шляхом набуття права власності на предмети іпотеки.
ПАТ «Фінбанк» звернулося до реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області з метою реєстрації за ними права власності на предмет іпотеки на підставі Іпотечного договору від 28.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий номер № 224.
12.03.2014 року за індексним номером 11561753 державним реєстратором реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
24.03.2014 року за індексним номером 11857861 державним реєстратором реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Тобто Публічне акціонерне товариство «Фінбанк», будучи Іпотекодержателем, на підставі укладеного з ОСОБА_1 (майновим поручителем) Іпотечного договору задовольнило свої вимоги за рахунок предметів Іпотеки.
Також, посилаючись на те, що боржника, за якого він поручався та передавав своє майно в іпотеку, виступаючи майновим поручителем Товариство з обмеженою відповідальністю «Тонмет Груп» - ліквідовано згідно ухвали господарського суду Запорізької області від 21.11.2014 року просив припинити іпотеку і поруку та виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження нерухомого майна.
Позивач та його представник у попередньому судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили позов задовольнити в повному обсязі, надали докази в обґрунтування позовних вимог.
В подальшому позивач надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. До заяви долучив копію кредитного договору з додатками, договору овердрафту та додаткових угод, про наявність яких суду було повідомлено у судовому засіданні.
Представник відповідача в судове засідання, не з'явився, заперечень чи пояснень з приводу позовних вимог суду не надав, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином.
25.08.2015 року до суду надійшла заява відповідача, у якій він просив відкласти судове засідання через неможливість явки його представника, у звязку відрядженням.
Судом приймається до уваги, що відповідач є юридичною особою Банком, який має відповідний штат працівників, що працюють у його філіях, відділеннях, тощо. Суд не вимагав від відповідача явки конкретного представника в судове засідання. У випадку неможливості забезпечити явку даного представника, відповідач мав можливість уповноважити будь-яку іншу особу на представництво в суді його інтересів, як із числа своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами, оскільки про час і місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь.
Крім того слід зазначити, що будь-яких доказів поважності неявки в судове засідання відповідач не надав.
Згідно ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.
Враховуючи повторну неявку відповідача, його уповноваженого представника, судом було вирішено розглядати справу за відсутності відповідача за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України відповідно до ст. 224 зазначеного кодексу.
Суд, розглянувши матеріали справи, встановивши зміст спору та правовідносини, якими вони врегульовані, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України, справа розглядається у межах вимог та доказів, наданих сторонами.
Як вбачається з матеріалів справи, 28 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОНМЕТ ГРУП» було укладено кредитний договір № 1/28.02.13-1102/17 на суму 1 390 000 грн. строком до 27 лютого 2015 року за процентною ставкою 28% річних.
Також, 28 лютого 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОНМЕТ ГРУП» було укладено кредитний договір № 2/28.02.13-1102/17 на суму 400 000 грн. строком до 27 лютого 2015 року за процентною ставкою 29% річних.
Крім того, між позивачем та відповідачем в якості забезпечення виконання зобовязань був укладений договір поруки № 1/28.02.13-1102/17/11. Предметом договору поруки є забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 1/28.02.13-1102/17 від 28.02.2013 року.
У лютому 2014 року відповідачем, який виступав Іпотекодержателем, було прийнято рішення про звернення стягнення на предмети іпотеки у порядку, визначеному в п. 11.3.1. Договору іпотеки від 28.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий номер № 224 та ст. 37 Закону України «Про іпотеку» - шляхом набуття права власності на предмети іпотеки.
Відповідач через свого представника звернувся до реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області з метою реєстрації за ними права власності на предмет іпотеки на підставі Іпотечного договору від 28.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий номер № 224.
12.03.2014 року за індексним номером 11561753 державним реєстратором реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_3 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
24.03.2014 року за індексним номером 11857861 державним реєстратором реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_4 було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Тобто відповідачем, як Іпотекодержателем, були задоволені свої вимоги до боржника - ТОВ „Тонмет Груп, шляхом звернення стягнення на майно належне майновому поручителю згідно укладеного Іпотечного договору.
Боржник, стосовно якого порушено провадження по справі про банкрутство - ТОВ «Тонмет Груп» виступало позичальником за кредитними договорами, в якості забезпечення виконання зобовязань по яким, з позивачем був укладений Іпотечний Договір.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, зокрема:
- забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;
- забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).
Відповідно до п. 2.4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/307 від 19.03.2002 року «Про деякі питання, пов'язані з введенням мораторію на задоволення вимог кредиторів згідно з Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», мораторій поширюється на усі види забезпечення виконання зобов'язань неплатоспроможного боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство. Мораторій, зокрема, зупиняє заходи звернення стягнення на заставлене майно та майно, яке знаходиться у податковій заставі, виконання зобов'язання боржника його поручителем, гарантом, страховиком тощо.
Як вбачається з мотивувальної частини ухвали господарського суду запорізької області від 10.12.2013 року, вимоги ПАТ «Фінбанк» виникли на підставі Кредитного Договору № 1/28.02.13-1102/17.
Дослідивши ці обставини, суд приходить до висновку про обізнаність відповідача про введення господарським судом Запорізької області мораторію на задоволення вимог до боржника ТОВ „Тонмет Груп, який виступав позичальником за кредитними договорами, в рахунок погашення заборгованості за якими, відповідач звернув стягнення на майно майнового поручителя та приходить до висновку про неправомірність такого звернення у тому числі у звязку із наступним.
Відповідно до ст. 1 Закону України „Про іпотеку, іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.
Відповідно до ст. 33 Закону України „Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше.
З аналізу вказаних вище положень ЗУ „Про іпотеку, суд приходить до висновку, що іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги, після порушення провадження по справі про банкрутство його позивальника боржника, лише шляхом звернення стягнення на майно такого боржника, а не на майно його майнових поручителів.
Вказаний висновок також узгоджується з іншими положеннями Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, оскільки іпотекодержатель має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок майна, яке належить особі, щодо якої порушено провадження по справі про його банкрутство.
Саме тому, суд приходить до висновку, що свої вимоги, після порушення провадження по справі про банкрутство позичальника, іпотекодержатель не має права задовольнити шляхом звернення стягнення на майно іпотекодавця, який є відмінним від боржника, тобто на майно майнового поручителя, а лише за рахунок майна позичальника - боржника. Положень, які б передбачали таке право ЗУ „Про іпотеку не містить.
Оскільки відповідач не мав право звертати стягнення на майно майнового поручителя, вимоги про скасування державної реєстрації його права власності на це майно також підлягають задоволенню.
Згідно ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.
Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.
Відповідно до ст. 609 ЦК України, зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
З урахуванням вказаних положень, суд приходить до висновку, що іпотека, яка виникла на підставі Іпотечного договору від 28.02.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий номер № 224, укладеного в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитними договорами від 28.11.2014 року № 1/28.02.13-1102/17 та № 2/28.02.13-1102/17 припинилася з 28.11.2014 року та вимога про визнання іпотеки припиненою з 28.11.2014 року є обґрунтованою та підлягає задоволенню, як і вимоги про виключення з запису Державного реєстру іпотек записи про обтяження нерухомого майна іпотекою.
Згідно ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
28.11.2014 року до Єдиного державного реєстру внесено запис про припинення боржника ТОВ «Тонмет Груп», то в силу ст. 609 ЦК України припинилося основне зобовязання і порука, яка має похідний характер та виникла на підставі договору поруки № 1/28.02.13-1102/17/11, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та ОСОБА_1, предметом якого було забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 1/28.02.13-1102/17 від 28.02.2013 року також припинилася з 28.11.2014 року та вимога про її припинення підлягає задоволенню.
Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача варто стягнути на користь позивача суму сплачених судових витрат в розмірі: 1461,60 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 16, 526, 530, 1054 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Припинити іпотеку, яка виникла на підставі Іпотечного Договору укладеного 28.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та ОСОБА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий номер № 224, як забезпечення виконання зобовязань за кредитними договорами № 1/28.02.13-1102/17 та № 2/28.02.13-1102/17 від 28.02.2013 року з 28.11.2014 року.
Припинити поруку, яка виникла на підставі Договору поруки № 1/28.02.13-1102/17/11 укладеного 28.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та ОСОБА_1 як забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 1/28.02.13-1102/17 від 28.02.2013 року з 28.11.2014 року.
Виключити з Державного реєстру іпотек записи про обтяження нерухомого майна іпотекою внесені на підставі Іпотечного Договору укладеного 28.02.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Фінбанк» та ОСОБА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_2, реєстровий номер № 224, як забезпечення виконання зобовязань за кредитними договорами № 1/28.02.13-1102/17 та № 2/28.02.13-1102/17 від 28.02.2013 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р.В. Мінгазов