РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Леусенко В.М., при секретарі Корнієнко О.О., розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «Кредекс Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши в заяві, що 01.02.2007 року акціонерне товариство „Індустріально-експортний банк, в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство „Креді ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 262/706262 від 01.02.2007 року. Згідно п. 1 договору банк надав позичальнику кредит у сумі 13 663, 00 доларів США строком на 72 місяці з 01.02.2007 року до 31.01.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань був укладений договір поруки № 10/2007 від 01.02.2007 року між АТ „Індустріально-експортний банк та ОСОБА_2, згідно умов якого, ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з ОСОБА_1 Позивач вказує, що відповідачі неналежним чином виконують свої зобовязання за договором, у звязку з чим, станом на 26.12.2011 року прострочена заборгованість за кредитом склала суму у розмірі 94 298,60 грн. Крім того, 26.12.2011 року між ПАТ „Креді ОСОБА_3 та ТОВ „Кредекс Фінанс був укладений договір факторингу № 08/11, згідно якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 262/706262 від 01.02.2007 року, що був укладений між ПАТ „Креді ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Відповідно до договору факторингу ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло прав кредитора до відповідачів. У звязку з чим, позивач просить стягнути з відповідачів суму заборгованості за кредитом у розмірі 94 298,60 гривень, суму трьох процентів річних у розмірі 2224,41 гривень, суму пені у розмірі 11213,27 гривень, а всього 107736,28 гривень, та судові витрати.

При розгляді справи в суді, представником позивача було уточнено позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 262/706262 від 01.02.2007 року у розмірі 101 680,72 гривень та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав, які наведено в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, раніше надала письмові заперечення на позов, в яких зазначила, що з позовом не згодна та вказала, що дійсно між нею та АТ „Індустріально-експортний банк, в подальшому перейменоване на ПАТ „Креді ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого їй було надано кредит у сумі 13663 доларів США на придбання автомобіля „Ford Ка 2006 року випуску д.н. НОМЕР_1. В забезпечення виконання кредитного договору було укладено договір застави № 5 від 01.02.2007 року на вказаний автомобіль. Крім того, також було укладено договір поруки № 10/2007 від 01.02.2007 року між АТ „Індустріально-експортний банк та ОСОБА_2 Протягом двох років вона виплачувала кредит, але у звязку з фінансовою кризою втратила можливість оплати. 19.07.2009 року вона звернулася до банку з проханням про реалізацію закладеного автомобілю та призупинення нарахування відсотків по кредиту до його реалізації. На виконання вищевказаної домовленості нею було передано заставний автомобіль головному спеціалісту управління регіональної мережі збору проблемних кредитів Департаменту збору кредитів роздрібного бізнесу АТ „Індексбанк ОСОБА_4 Для надання повноважень на реалізацію заставного автомобілю нею було видано на працівників банку нотаріальну довіреність від 06.01.2010 року. Реалізація автомобіля повинна була відбуватись через ТОВ „Автомобільні аукціони, однак вказане товариство повернуло автомобіль банку у особі ОСОБА_4, про що свідчить акт прийому передачі від 31.03.2010 року та гарантійний лист від 31.03.2010 року. У процесі реалізації автомобіля було зроблено його оцінку та станом на 09.09.2009 року ринкова вартість склала 7221,00 доларів США, що склала 57 700,00 гривень. У 2010 році автомобіль було продано та знято з реєстраційного обліку в ДАІ Запорізької області. У листопаді 2010 року банком був поданий позов про стягнення з неї та її чоловіка заборгованості за кредитним договором у сумі 81187,18 гривень, а в травні 2011 року нею було подано заяву до прокуратури Запорізької області за фактом незаконних дій банку. Ухвалою суду від 07.07.2011 року вказаний позов залишено без розгляду за заявою представника банку. Листом від 26.12.2011 року її повідомлено про укладення договору факторингу та відступлення права вимоги за кредитним договором ТОВ „Кредекс Фінанс, з вимогою перерахувати кошти у розмірі 94 298,60 гривень на користь зазначеного товариства. Згідно листа позивача від 09.02.2012 року її було повідомлено, що на її рахунок в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від реалізації автомобіля 02.08.2010 року надійшли кошти у розмірі 8147,00 гривень, що приблизно складає тільки 1000,00 доларів США. Також у листі зазначено, що банку невідомо про ціну реалізованого автомобілю, але автомобіль було передано безпосередньо банку і відповідно реалізував його банк, не повідомивши про місце та час проведення продажу, чим порушив її права. Крім того, те що саме банком було реалізовано автомобіль свідчить той факт, що при укладанні договору застави діючим законодавством на час його укладання та реалізації передбачалось внесення відомостей про обтяження, і право зняття цього обтяження належало тільки обтяжувачу, тобто банку, про що свідчить зняття автомобілю з обліку у органах ДАІ 02.04.2010 року. Відповідач вважає, що нею виконані зобовязання перед позивачем шляхом передання заставного автомобіля, який був реалізований працівником банку, через аукціон, що підтверджується зняттям з реєстраційного обліку автомобіля в ДАІ Запорізької області, просить в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила, що позивач у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором забрав транспортний засіб „Ford Ка 2006 року випуску д.н. НОМЕР_1. Станом на дату передання автомобілю його вартість складала 7221,00 доларів США, тобто вартість автомобілю повністю погашала кредитну заборгованість. Також, позивачем не доведено належним чином відповідно до ЦПК України наявність боргу, в матеріалах справи відсутні банківські виписки по рахункам зазначених у кредитному договорі. Позивач не виконав ухвалу суду від 30.11.2015 року щодо надання детального розрахунку суми боргу, що свідчить про відсутність заборгованості, в матеріалах справи є розрахунок позивача, однак з нього не зрозуміло терміни нарахування сум, періоди, проценти, тощо. З урахуванням вищенаведеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.02.2007 року акціонерне товариство „Індустріально-експортний банк, в подальшому перейменоване на Публічне акціонерне товариство „Креді ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 262/706262 від 01.02.2007 року. (а.с. 9-11).

Згідно з пунктами 1.1-1.4.2 розділу 1 - Договору, банк надав позичальнику кредит у сумі 13 663, 00 доларів США, (згідно меморіального ордеру № 262/706262 від 01.02.2007р. а.с. 13), строком на 72 місяці з 01.02.2007 року до 31.01.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,5 % річних та комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 0,23 % в місяць від суми кредиту.

В забезпечення виконання зобовязань був укладений договір поруки № 10/2007 від 01.02.2007 року між АТ „Індустріально-експортний банк та ОСОБА_2, згідно умов якого, ОСОБА_2 несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з ОСОБА_1 (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач вказує, що на підставі договору факторингу №08/11 від 26.12.2011р., укладеного між ПАТ «Креді ОСОБА_3» та ТОВ «Кредекс Фінанс» (а.с. 17) до вказаного товариства перейшло право вимоги за кредитним договором № 262/706262 від 01.02.2007 року до ОСОБА_1, ОСОБА_2 щодо стягнення кредитної заборгованості, про що боржника було повідомлено (а.с. 16), однак суду не надано додаток № 1 до вказаного договору, де зазначено перелік прав вимог до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що відступається за цим Договором.

На момент укладення договору факторингу заборгованість божників перед новим кредитором - ТОВ «Кредекс Фінанс» станом на 26.12.2011 року становить: 8495,05 доларів США - заборгованість за кредитом, 2441,25 доларів США - заборгованість за відсотками, 6925,22 гривень сума нарахованої комісії, згідно деталізованого розрахунку від 26.12.2011 року (а.с.156, 157 т.1).

Позивач намагався в досудовому порядку врегулювати питання щодо повернення грошових коштів з відповідачем за вищевказаним договором, про що було надіслано повідомлення від 26.12.2011 року (а.с.16), однак відповідач зобовязання не виконав, тому станом на 08.10.2012 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1, ОСОБА_2 за кредитним договором № 262/706262 від 01.02.2007 року складає 107736,28 гривень, а саме: сума боргу у розмірі 94 298,60 гривень, суму трьох процентів річних за період з 27.12.2011 року по 08.10.2012 року у розмірі 2224,41 гривень, суму пені у розмірі 11213,27 гривень, однак суду не надано доказів за яким курсом здійснювався перерахунок суми заборгованості у гривнях, згідно ст. 533 ЦК України, оскільки кредит надавався відповідачу у доларах США, та за умовами договору визначено щомісячний платіж також у доларах США.

Згідно заяви від 03.03.2014 року за Вих. № 29 про зменшення позовних вимог, представник позивача зменшив суму заборгованості по кредитному договору № 262/706262 від 01.02.2007 року з 107736,28 гривень на 101 680,72 гривень (а.с. 188 т.1), однак суду не надано розрахунків даної суми заборгованості, а також доказів за яким курсом здійснювався перерахунок суми заборгованості у гривнях.

Суд вважає, що сторони, скориставшись своїми процесуальними правами, надали суду усі наявні докази по даній справі на підтвердження своїх вимог та заперечень на позов.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Із заперечень відповідача вбачається, що АТ „Індустріально-експортний банк надав кредит у сумі 13663 доларів США на придбання автомобіля „Ford Ка 2006 року випуску д.н. НОМЕР_1, в забезпечення виконання кредитного договору було укладено договір застави № 5 від 01.02.2007 року на вказаний автомобіль, що підтверджується розширеним витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.03.2014 року за №43621985 (а.с. 154 т.1).

Посилання відповідача на те, що саме банком було реалізовано автомобіль „Ford Ка 2006 року випуску д.н. НОМЕР_1 підтверджується наступними доказами.

Згідно з розширеним витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 04.03.2014 року за №43621985 зазначено, що підставою для вилучення обтяження, а саме обєкту обтяження автомобіля „Ford Ка 2006 року випуску д.н. НОМЕР_1, була службова записка дирекції ДФ АТ „Індекс банк від 10.12.2009 року (а.с. 154 т.1).

Відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої особи, отже ніхто крім банку не міг зняти обтяження, згідно ст.ст.11, 21 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень та постановою КМУ № 830 від 05.07.2004 року „Про затвердження порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до листа від 22.02.2014 року за № 10/13-610 начальника Центру № 1 УДАІ ГУМВС України в Запорізькій області, повідомлено, що станом на 19.02.2014 року автомобіль „Ford Ка 2006 року випуску, який належав ОСОБА_1 - 02.04.2010 року знятий з обліку для продажу (а.с. 138 т.1).

Підставою зняття з обліку для реалізації була заява 083015453 (8391771) (згідно завіреної копії а.с. 139 т.1) працівника банку- Педан ОСОБА_5, що підтверджується листом від 05.11.2014 року за вих. 13206/7252 ПАТ „Креді ОСОБА_3 в якому повідомлено, що ОСОБА_4 працював в управлінні регіональної мережі збору проблемних кредитів Департаменту збору кредитів роздрібного бізнесу на посаді головного спеціаліста з 03.11.2008 року по 30.07.2010 року (а.с. 238 т.1).

Листом дирекції ДФ АТ „Індекс банк на адресу РЕВ МРВ ДАІ № 1,2 при УМВС України в Запорізькій області було надано згоду на зняття з реєстраційного обліку автомобіля „Ford Ка 2006 року випуску д.н. НОМЕР_1., та зазначено повне погашення кредиту за договором №262/706262 від 01.02.2007 року (згідно завіреної копії а.с. 140 т.1).

Однак, ТОВ „Автомобільні аукціони не реалізувало вказаний автомобіль та повернуло банку в особі головного спеціаліста управління регіональної мережі збору проблемних кредитів Департаменту збору кредитів роздрібного бізнесу АТ „Індексбанк ОСОБА_4, про що свідчить акт прийому передачі від 31.03.2010 року (а.с. 169 т.1).

У процесі реалізації автомобіля „Ford Ка було зроблено оцінку ринкової вартості, яка станом на 09.09.2009 рік склала 7221 доларів США, що за курсом НБУ становить 57 743 гривень (а.с. 114 т.1).

Стаття 26 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень передбачає позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: „Обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із обтяжень: ... 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобовязаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах.

Таким чином, позивач реалізував своє право на продаж автомобілю, однак зробив це з порушенням норм чинного законодавства не повідомивши відповідачів про місце та час проведення продажу та здійснив продаж за ціною у 7 (сім) разів меншою ніж ринкова, що призвело до штучного збільшення розміру заборгованості за кредитним договором.

Згідно листа від 09.02.2012 року за № 12104/537 ПАТ „Креді ОСОБА_3 ОСОБА_1 повідомлено, що на її рахунок в погашення заборгованості за кредитним договором від реалізації автомобіля 02.08.2010 року надійшли кошти у розмірі 8147,00 гривень. Щодо питання про вартість реалізованого автомобіля у банку відсутня інформація про ціну, за яку реалізовано автомобіль. В результаті проведеної банком перевірки щодо можливих зловживань з боку колишніх працівників банку при реалізації автомобіля, направлено відповідну заяву до прокуратури Бабушкінського району м.Дніпропетровська (а. с. 124 т. 1).

Листом від 08.04.2015 року за № 68/1504 заступника прокурора Бабушкінського району м.Дніпропетровська надіслано копії матеріалів досудового розслідування, на підставі яких кримінальну справу № 62111145 порушено 02.03.2011 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України та зупинено на підставі п. 3 ст. 206 КПК України ( в редакції 1960 р.). Крім того, повідомлено, що інших рішень в порядку ст. 97 КПК України в ході досудового слідства по вказаній кримінальній справі не приймалось. (а.с. 83 т.2). Однак, згідно додатків до листа, інформація щодо заволодіння шляхом обману саме автомобіля „Ford Ка 2006 року випуску д.н. НОМЕР_1 відсутня, незважаючи на неодноразові запити та ухвали суду (а.с. 197, 212, 234, 244, 249 - т.1, а.с.49, 69, 77 т.2).

На виконання ухвали суду від 09.07.2015 року про витребування доказів позивачем надано оборотні відомості (виписки) по рахункам ОСОБА_1 за кредитним договором (а.с 120-168 т.2), однак з наданих позивачем розрахунків не можливо зробити висновок про порядок нарахування позивачем сум до сплати, а саме: п. 1.4.2 вказаного вище валютного кредитного договору комісія складає 0,23 % від суми кредиту визначеного у п. 1.1 кредитного договору. Тобто, фактично сума комісії повинна бути не змінною. Як вбачається із детального розрахунку сума комісії у січні 2007 року складає 132,25; у березні 2009 року 250,04, тобто не зрозуміло на яку суму нараховувалась проценти. У звязку з чим, судом було винесено ухвалу суду від 30.11.2015 року про витребування доказів, однак позивач вимоги суду не виконав.

На підставі викладеного, суд оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до переконання в тому, що позивач не спростував та не заперечував проти доказів наданих відповідачем, із яких вбачається, що первісний кредитор мав відношення до реалізації вищевказаного автомобіля, відповідач намагалася виконати свої зобовязання по кредитному договору, крім того, суду не надано додаток № 1 до вказаного договору, де зазначено перелік прав вимог до боржників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, що відступається за цим Договором, не надано розрахунків уточненої суми заборгованості, а також доказів за яким курсом здійснювався перерахунок суми заборгованості у гривнях та станом на які дати, для можливості перевірки заборгованості по курсу НБУ, у звязку з чим, з урахуванням сукупності досліджених та оцінених доказів по справі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки є недоведеним належними та допустимими доказами.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 520, 521, 525, 526, 543, 554, 610-612, 1054-1056-1 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 79, 208, 209, 212, 214, 215, 222 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М.Леусенко