АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника скаржника ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

представника заінтересованої особи ОСОБА_4

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника скаржника ОСОБА_2, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 17 лютого 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_5 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №759/1246/2015
№ апеляційного провадження:22-ц-796/4808/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Заєць Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
ОСОБА_5 в січні 2015 року звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконним рішення та дії головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві БурлаВ.Є. від 15 січня 2015 року № 40232548/21 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа № 2/759/2214/13, виданого 24 травня 2013 року Святошинським районним судом м. Києва заборгованість в розмірі 5 200 гривень, по 25 %, яка виникла при несплаті аліментів з отриманого доходу за період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2013 року в розмірі 20 800, 00 гривень.

Скаргу обґрунтовував тим, що 18 січня 2015 року ОСОБА_5 отримав від державного виконавця лист по стягнення заборгованості в розмірі 5 200 гривень, яка виникла при несплаті аліментів за період з 01 січня 2013 року по 30 вересня 2013 року, заявник не погоджується з прийнятим рішенням державного виконавця, зазначив, що з його доходів (пенсії), починаючи з 2014 року по теперішній час щомісячно стягуються аліменти на утримання дітей та наявна заборгованість по сплаті аліментів за 2013 рік, загальний розмір стягнення якого становить 50 % від пенсії. Повторному стягненню заборгованість по сплаті аліментів не підлягає. Крім того, розмір нарахованої заборгованості є невірним, оскільки стягнення повинно відбуватись з 29 січня 2013 року, як зазначено в рішенні суду, а не з 01 січня 2013 року, як зазначено державним виконавцем та стягнення має відбуватися від суми доходу заявника, зокрема, від 12 412, 72 гривень, а не з встановленого державним виконавцем розміру 20 800 гривень.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року відмовлено у задоволені скарги ОСОБА_5 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересовані особи: ОСОБА_3, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представником скаржника ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу в якій вона просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року та постановити нову ухвалу якою визнати незаконним рішення та дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції ум. Києві Бурла В.Е. від 15.01.2015 року № 40232548/21 про стягнення з боржника ОСОБА_5 на користь стягувана ОСОБА_3 на виконання виконавчого листа № 2/759/2214/13 виданого 24.05.2013 року Святошинським районним судом м. Києва заборгованості в розмірі 5 200 гривень по 25 %, яка виникла при несплаті аліментів з отриманого доходу за період з 01.01.2013 року по 30.09.2013 року в розмірі 20 800, 00 гривень, відповідно до листа № 4714/9/265617-04 від 19.12.2013 року ДПІ у Подільському районі м. Києва.

В апеляційній скарзі посилається на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_5, підтримала доводи апеляційної скарги.

Зацікавлена особа ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4, проти доводів апеляційної скарги заперечували, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду.

Суб'єкт оскарження ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.136), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за його відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні його скарги виходив з того, що фактично предметом скарги є не процесуальні рішення і дії державного виконавця, а розмір заборгованості. Оскільки заявник отримавши вимогу про стягнення заборгованості по аліментах не погоджується саме з розміром заборгованості, то існує спір про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 травня 2013 року, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 29.01.2013 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

15 жовтня 2013 року головним державним виконавцем Бурлою В.Е. було відкрито виконавче провадження № 40232548 і з вказаного часу виконавчий лист перебуває на виконанні вказаного відділу ВДВС.

Однак, ОСОБА_5, знаючи про існування вказаного рішення з травня 2013 року, тобто після ухвалення рішення суду добровільно аліменти на утримання дітей не сплачував.

У зв'язку з чим, 15 січня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві було надіслано заявнику ОСОБА_5 вимогу про стягнення заборгованості в розмірі 5 200, 00 гривень, по 25 %, яка виникла при несплаті аліментів з отриманого доходу з 01.01.2013 року по 30.09.2013 року в розмірі 20 800, 00 гривень.

За правилами ч. 4 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Заявник ОСОБА_5 не погоджуючись з вимогою державного виконавця звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, посилаючись на те, що ним у 2013 році проводилися виплати по аліментах, а тому він незгоден з розміром нарахованої заборгованості.

Отже, виходячи з вищевикладеного, суд дав належну оцінку обставинам справи, вірно виходив з того, що за 2013 рік у заявника виник борг по сплаті аліментів, проте він не згоден із розміром такої заборгованості, тобто існує спір, який підлягає розгляду в позовному провадженні, згідно ч. 4 ст. 195 СК України.

Колегія суддів, вважає, що доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду та не впливає на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника скаржника ОСОБА_2, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги в інтересах ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: