Справа № 153/2064/14 Провадження № 22-ц/772/1103/2015Головуючий в суді першої інстанції Дзерин М. М.
Категорія 50 Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Іванюка М.В., Рибчинського В.П., з участю секретаря Топольської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року, -

встановила:

17 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулася в суд з цим позовом, відповідно до якого вимагала стягувати з ОСОБА_3 на її користь аліменти у розмірі 2300 грн. з дня звернення до суду до закінчення навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова, вказуючи, що вона є студенткою шостого курсу денної форми навчання за контрактом, термін закінчення якого - 1 липня 2015 року. За навчання вона сплачує 1200 грн. на рік, несе витрати на оплату житла в розмірі 250 грн. на місяць, проїзд - 450 грн., на придбання одягу та взуття - 800 грн., продуктів харчування - 1500 грн., книг, канцелярських товарів, оплату інтернету - 600 грн. щомісячно, а всього на її утримання на місяць витрачається 4600 грн.

Її мати добровільно виконує обов'язок по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчатись, натомість батько ОСОБА_3 матеріальної допомоги не надає, постійної роботи не має, має нерегулярний, мінливий дохід від купівлі-продажу автомобілів і тракторів та бджільництва.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до закінчення навчання, починаючи з 17 грудня 2014 року, а також 243,60 грн. судового збору на користь держави. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, з урахуванням уточнення його представника - адвоката Пориваєвої Т.Г., просив скасувати рішення і ухвалити нове про відмову у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона, в уточненій адвокатом Пориваєвою Т.Г. редакції, підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на контрактній основі навчається на денному відділенні шостого курсу Вінницького національного медичного університету ім. М.І. Пирогова, час закінчення навчання - 1 липня 2015 року (а. с. 6). Вартість навчання становить 6000 грн. на місяць (контракт на а. с. 7). 2 серпня 2014 року ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_2) зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 (а. с. 5).

Як видно з довідки Качківської сільської ради Ямпільського району Вінницької області № 93 від 9 лютого 2015 року на утриманні у ОСОБА_3 перебуває малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 16), а згідно з довідкою лікарсько-консультативної комісії № 193 від 23 лютого 2015 року ОСОБА_3 не працює, за станом здоров`я йому протипоказані важка фізична праця та психоемоційне перенапруження на період з 23 лютого по 1 вересня 2015 року (а. с. 17). Відповідно до довідки Обласного госпіталю для інвалідів Вітчизняної війни ОСОБА_3 встановлено діагноз: «ІХС. Дифузійний кардіосклероз. СН 2-Ф. Постійна форма фібриляції передсердь з тахісистомією шлуночків.» (а. с. 18).

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Як роз'яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Оскільки ОСОБА_3 за станом здоров`я не працює, на його утриманні перебуває малолітній син, а доводи позивачки про отримання ним доходів від бджільництва та здійснення підприємницької діяльності з купівлі-продажу автомобілів та тракторів всупереч приписам ч. 1 ст. 60 ЦПК України жодними доказами не підтверджені, то суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, про те, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при визначені розміру аліментів суд першої інстанції не врахував вимоги ч. 2 ст. 200 ЦПК України: не з`ясував можливість надання утримання матір`ю позивачки та її чоловіком.

Враховуючи відсутність у справі доказів потреби позивачки у матеріальній допомозі з боку відповідача, натомість наявність підтверджених належними і допустимими доказами обставин, які спростовують її доводи про те, що ОСОБА_3 взмозі таку допомогу надавати, підстав для задоволення позову у суду першої інстанції не було.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 2 березня 2015 року скасувати.

У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ М.В. Іванюк

/підпис/ В.П. Рибчинський

Згідно з оригіналом: О.С. Панасюк