Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2009/15 Головуючий у 1 інстанції: Стоілова Т.В.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики , -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач зазначала, що в кінці грудня 2010 року, вона познайомилась з відповідачем ОСОБА_2 та дізналась, що він продає свою квартиру АДРЕСА_1 в м. Красноармійську Донецької області, і вона хотіла придбати цю квартиру. Відповідачеві ОСОБА_2 було потрібно сплатити заборгованість по комунальним виплатам і тому він позичив в неї для цього 500 євро, про що в присутності свідків написав їй розписку і зобов'язався повернути їй ці гроші за її першою вимогою.

В лютому 2012р. вона зателефонувала відповідачеві і попросила повернути гроші, відповідач проігнорував її вимогу, пояснивши, що не має на цей час грошей. До цього часу відповідач борг не повернув і ухиляється від виконання свого обов'язку.

Посилаючись на ці обставини, просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 500 євро, що в гривневому еквіваленті складає 9464,55грн. та покласти на відповідача судові витрати, оскільки вона звільнена від сплати судового збору, як інвалід 2-ї групи.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за борговою розпискою в розмірі 9464 грн. 55 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В судове засідання 25 березня 2015 року сторони, належним чином повідомлені про час та розгляд справи, не з'явилися. У відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України справа розглянута за їх відсутності.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як установлено судом, у грудні 2010 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 кошти у розмірі 500 євро, на підтвердження чого власноруч написав розписку без зазначення строку повернення боргу (а.с 4).

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В лютому 2012р. ОСОБА_3 телефоном попередила відповідача про необхідність повернення боргу, проте відповідач суму боргу не повернув.

Доводи апелянта про пропуск позивачкою, інвалідом 11 групи, строку позовної давності на пред'явлення вимог про стягнення боргу необґрунтовані.

Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За правилами частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

З огляду на зазначене, строк позовної давності щодо вимог позивачки про стягнення суми боргу починається з лютого 2012 року, коли відповідач відмовився повернути борг, з позовом до суду ОСОБА_3 звернулася у листопаді 2014 року, отже у межах строку позовної давності.

За таких обставин суд дійшов до правильного висновку про задоволення вимог позивачки про стягнення суми боргу у гривневому еквіваленті.

Підстав для скасування судового рішення, ухваленого з додержанням вимог матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 137 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: