У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до приватного підприємця ОСОБА_7 про стягнення невиплаченої орендної плати, за касаційною скаргою приватного підприємця ОСОБА_7 на заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на праві власності належить земельна ділянка площею 4,39 га, що розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

01 березня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір оренди землі, за умовами якого позивач передав відповідачу в оренду спірну земельну ділянку площею 4,39 га, строком на 5 років. Строк дії договору оренди закінчився 03 березня 2014 року. Станом на момент укладання спірного договору оренди грошова оцінка земельної ділянки не була визначена, однак за умовами договору орендна плата повинна вноситись орендарем у розмірі не меншому ніж 1,7 % від грошової оцінки земельної ділянки.

Позивач вказував, що у 2013 році вартість земельної частки (паю) на території Малоперещепинської сільської ради складала 113937 грн 60 коп, тому орендна плата за 2013 рік мала бути сплачена відповідачем у сумі 6 903 грн 16 коп., однак ОСОБА_7 сплатив позивачу 1600 грн орендної плати.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд задовольнити позов та стягнути з відповідача решту суми орендної плати та пені за прострочення її сплати на загальну суму 8 182 грн 78 коп.

Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 заборгованість з орендної плати за землю у сумі 8 182 грн 78 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі приватний підприємець ОСОБА_7, посилаючись на порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є власником земельної ділянки площею 4,39 га, розташованої на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованим 17 липня 2002 року в Малоперещепинській сільській раді за №168.

01 березня 2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір оренди землі, згідно з яким указану земельну ділянку передано останньому в оренду на 5 років.

Вказаний договір 04 березня 2009 року зареєстрований у Новосанжарському виїзному офісі Полтавського кущового реєстраційного офісу Полтавської регіональної філії ДЗК за №95.

Згідно п.п. 9,11 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі не менше 1,7 % від грошової оцінки земельної ділянки протягом серпня-грудня поточного року.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації (п. 10 договору оренди землі).

Пунктом 13 договору оренди передбачено перегляд розміру орендної плати 1 раз на 3 роки у разі зміни умов господарювання, передбачених договором, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами та в інших випадках, передбачених законом; а пунктом 36 договору визначено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку.

03 серпня 2013 року позивачем направлено на адресу відповідача заяву про відмову від продовження договору оренди землі, яку ОСОБА_7 отримав 06 серпня 2013 року.

За інформацією Відділу Держземагенства у Новосанжарському районі Полтавської області від 18 серпня 2014 року № 2689/04-31, вартість земельної частки (паю) на території Малоперещепинської сільської ради з урахуванням коефіцієнта індексації 3,20 та застосуванням коефіцієнта 1,756 складає 113 937 грн 60 коп.

Судами також установлено, що відповідно до відомостей по розрахунку з пайовиками за 2013 рік, 06 серпня 2013 року ПП ОСОБА_7 виплачено ОСОБА_6 1 600 грн.

Згідно із розрахунком, що надано відповідачем, орендна плата ОСОБА_6 за період з січня по серпень 2013 року включно складає 1 291 грн 28 коп., із розрахунку 161 грн 41 коп. за місяць (а.с. 27).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що за інформацією Відділу Держземагенства вартість земельної частки (паю) на території Малоперещепинської сільської ради з урахуванням коефіцієнта індексації 3,20 та застосуванням коефіцієнта 1,756 складає 113 937 грн 60 коп, а тому орендна плата мала бути сплачена відповідачем у сумі 6 903 грн 16 коп. Оскільки сума орендної плати сплачена не у повному розмірі, з орендаря підлягає стягненню сума недоплаченої орендної плати та пені за прострочення її сплати на загальну суму, яка відповідно до розрахунку позивача складає 8 182 грн 78 коп.

Проте, повністю з такими висновками судів погодитись не можна з огляду на наступне.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

За приписами ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, ст. 1 Закону України «Про оренду землі», право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння та користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) у редакції, чинній на час виникнення правовідносин, істотними умовами договору оренди землі є зокрема: строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві.

Згідно ч. ч. 1,2,4 ст.22 Закону, орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах.

Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати.

Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (ст. 24 Закону).

У разі невиконання зобов'язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором (ст. 36 Закону).

Як вказувалося вище, згідно п.п.9-11 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі не менше 1,7 % від грошової оцінки земельної ділянки протягом серпня-грудня поточного року.

Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися розрахунком, що міститься у позовній заяві ОСОБА_6

Однак, як вбачається зі змісту позовної заяви, обґрунтовуючи спірну суму, позивач не навів жодних розрахунків для визначення розміру орендної плати за 2013 рік, обмежившись лише вказівкою на те, що з урахуванням довідки Відділу Держземагенства щодо вартості земельної частки (паю) відповідна орендна плата має становити 6 903 грн 16 коп.

Висновок судів першої та апеляційної інстанції про те, що ОСОБА_7 не сплатив ОСОБА_6 всю суму орендної плати, розмір якої має становити 6 903 грн 16 коп., також не обґрунтований будь-яким належним розрахунком та положеннями законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спростовуючи заперечення відповідача, суди вказували, що при визначенні розміру орендної плати за 2013 рік необхідно виходити із коефіцієнта індексації 3,20 із застосуванням коефіцієнта 1,756, що зазначено у довідці Відділу Держземагенства щодо вартості земельної частки (паю).

Разом з тим, зі змісту довідки Відділу Держземагенства у Новосанжарському районі Полтавської області від 18 серпня 2014 року № 2689/04-31, вартість земельної частки (паю) на території Малоперещепинської сільської ради складає 113 937 грн 60 коп. і вказана вартість земельної ділянки визначена з урахуванням коефіцієнта індексації 3,20 та застосуванням коефіцієнта 1,756.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій у порушення статей 213, 214, 303, 315 ЦПК України на зазначене уваги не звернули, не в повній мірі визначились з характером спірних правовідносин та правовою нормою, що підлягає застосуванню, зокрема, не перевірили ту обставину, чи не врахована індексація (коефіцієнт індексації 3,20) при визначенні вартості земельної ділянки, що вказана у відповідній довідці. При цьому, не погоджуючись із розрахунком орендної плати, який надано відповідачем, суди не наводять свого розрахунку. Тому, з урахуванням відсутності належного розрахунку орендної плати з боку позивача, висновки про задоволення позовних вимог є передчасними.

Відповідно до ч.ч. 2 та 3 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення, зазначені у частинах першій і другій цієї статті, допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

За таких обставин, заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 січня 2015 року та ухвала апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2015 року підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_7 задовольнити частково.

Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 21 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
О.В. Закропивний
С.Ф. Хопта
С.П. Штелик