Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3184/15 Головуючий у 1-й інстанції: Мєркулова Л.О.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

09 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

При секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про розяснення рішення апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в реалізації права володіння, користування, розпоряджання,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи неодноразово доповнювала і уточнювала. Зазначала, що 07 листопада 2012 року померла її мати ОСОБА_5, після смерті якої залишилася спадщина 9/25 часток домоволодіння № 98, по вулиці Каспійській, в місті Запоріжжі, яку вона прийняла за законом, подавши у нотаріальну контору відповідну заяву. Проте оформити спадщину вона не змогла, оскільки, як зясувалося пізніше, ще 12 серпня 2012 року мати подарувала належну їй частку домоволодіння сторонній особі ОСОБА_3 Посилаючись на те, що в останні роки свого життя мати перебувала у депресивному стані, у 2011 році перенесла черепно-мозкову травму, наслідком якої став розлад психіки, тривалий час тяжко хворіла на цукровий діабет і рак нирки, тобто перебувала у такому стані, що не могла розуміти значення своїх дій і керувати ними, просила, остаточно уточнивши позовні вимоги, на підставі ст.225 ЦК України визнати договір дарування нерухомості недійсним і скасувати його державну реєстрацію.

Заперечуючи проти позову, у грудні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому зазначала, що 12 серпня 2012 року її сусідка ОСОБА_5 подарувала належну їй частку домоволодіння, оскільки з єдиною дочкою у останньої були погані стосунки, а вона надавала їй постійну допомогу по господарству і доглядала до смерті, а потім поховала за власні кошти. Посилаючись на те, що з листопада 2012 року донька покійної ОСОБА_2 самоуправно вселилася в спірний будинок, просила на підставі ст.ст. 386, 391 ЦК України усунути перешкоди в реалізації права володіння, користування, розпорядження спірною нерухомістю, зобов'язати відповідача негайно звільнити її. У вересні 2013 року ОСОБА_3 доповнила зустрічний позов і просила на підставі ст.1166 ЦК України стягнути з ОСОБА_2 3 829, 35 грн. на відшкодування майнової шкоди у вигляді понесених нею витрати зі сплати послуг з водо- , газо- і енергопостачання спірного будинку за період незаконного проживання останньої в ньому з листопада 2012 по червень 2013 року (том1:а.с.189-191).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. Визнаний недійсним договір дарування 9/25 часток домоволодіння № 98 по вулиці Каспійській, в м. Запоріжжі, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 15 серпня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу ОСОБА_4 Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на 9/25 часток вказаного домоволодіння. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою цього ж суду від 8 квітня 2015 року виправлено описку у тексті судового рішення і зазначено датою його ухвалення 26 березня 2015 року.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 26 травня 2015 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування частки домоволодіння залишений без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права володіння, користування, розпорядження власністю і відшкодування шкоди задоволено частково. Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у реалізації права власності на 9/25 часток домоволодіння №98 по вулиці Каспійській в місті Запоріжжі, зобовязано ОСОБА_2 звільнити вказане домоволодіння.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування 3 829,35 грн. майнової шкоди відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про розяснення рішення апеляційного суду, оскільки їй не зрозуміло, в який спосіб вона зобовязана усунути перешкоди у реалізації ОСОБА_3 права власності на 9/25 часток домоволодіння №98 по вулиці Каспійській в місті Запоріжжі і звільнити вказане домоволодіння.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 14 від 18.12.2009р. "Про судове рішення у цивільній справі" передбачено, що відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Зміст статті 221 ЦПК вказує на те, що роз'ясненню підлягає рішення, яке має виконуватись як у добровільному порядку, так і примусово. Головною підставою для подання заяви про роз'яснення рішення суду є його незрозумілість, що ускладнює виконання рішення.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_3 був заявлений, а судом розглядався зустрічний позов про усунення на підставі ст.ст. 386, 391 ЦК України перешкоди в реалізації права володіння, користування, розпорядження спірною нерухомістю, зобов'язання відповідача негайно звільнити її.

За результатами розгляду справи ухвалено відповідне судове рішення, яким вирішений судовий спір в межах заявлених позовних вимог. Порушене право відповідача відновлено у спосіб, обраний останнім при предявленні зустрічного позову.

Зважаючи на те, що в мотивувальній частині рішення апеляційного суду зазначені встановлені судом обставини і визначені відповідні їм правовідносини, міститься обґрунтування висновків щодо підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового з посиланням на відповідні норми матеріального і процесуального права, резолютивна частина викладена у відповідності з вимогами ст.ст.3,11,215 ЦПК України, підстави для додаткового роз'яснення судового рішення колегія не вбачає.

Керуючись ст.221 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_2 про розяснення рішення апеляційного суду в цій справі залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: