Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 рокуМ. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П.,Карпенко С.О., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира до ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, треті особи: Військова частина НОМЕР_1, орган опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, про виселення без надання іншого житлового приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира (далі - КЕВ м. Житомира) звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_6 як працівник Збройних Сил України на час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 отримав право на тимчасове проживання разом із сім'єю в кімнаті АДРЕСА_1.

У зв'язку зі звільненням з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України він разом із сім'єю підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення, оскільки фактично втратив зв'язок із Збройними Силами України та на квартирному обліку у Збройних Силах України не перебуває.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 23 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Виселено ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 із житлового приміщення гуртожитку по АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У ст. 5 ЖК Української РСР вказано, що державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад та у віданні міністерств, державних комітетів і відомств (відомчий житловий фонд).

Частиною 4 ст. 9 ЖК Української РСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР та іншими нормативно правовими актами.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках.

Пунктами 5.10 та 13.2 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737, передбачено, що особа, яка звільнена з військової служби і має вислугу менше ніж 10 років у календарному обчисленні, підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім'ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

У разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Збройних Силах України, вона підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім'ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від кількості вислуги років у календарному обчисленні.

За організацію контролю та правильність ведення в гарнізоні обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов, а також дотримання законності під час розподілу жилих приміщень відповідають керівник та відповідні посадові особи КЕВ (КЕЧ) району.

Судами встановлено, що відповідач ОСОБА_6 з 1992 року по 1999 рік проходив службу у Збройних Силах України у військовій частині НОМЕР_2.

20 березня 2002 року він був прийнятий на посаду водія інженерно-аеродромного взводу.

Як працівник Збройних Сил України на час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 він разом із сім'єю без надання ордера проживає у профілакторії для лікування військовослужбовців по АДРЕСА_1.

Рішення Виконавчого комітету Новогуйвинської селищної ради від 20 грудня 2012 року за № 190 будівлі цього профілакторію інв. № 84/217 надано статус гуртожитку.

Дана будівля знаходиться на балансі у КЕВ м. Житомира та в експлуатації у військової частини НОМЕР_2 і є обʼєктом державної власності.

14 липня 2003 року наказом за № 131 відповідач ОСОБА_6 був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

З урахуванням вищевказаних норм закону та встановлених обставин справи апеляційний суд дійшов вірного висновку про задоволення позову і виселення ОСОБА_6 з кімнати у гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, оскільки останній був звільнений з військової служби і не перебуває на квартирному обліку у Збройних Силах України та вселення у спірне приміщення відбулось не у встановленому законом порядку - без ордеру.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування немає.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2130/ed_2011_03_09/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: Т.П. Дербенцева
С.О. Карпенко
О.П. Касьян
Т.О. Писана