Ухвала

іменем україни

12 серпня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Карпенко С.О., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Мгарської сільської ради, Управління Держземагенства у Лубенському районі, ОСОБА_5, Реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції про визнання незаконним та скасування рішення Мгарської сільської ради, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнив, та остаточно просив визнати незаконним та скасувати рішення 28-ї сесії 6-го скликання від 11 грудня 2012 року Мгарської сільської ради «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», яким було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,37 га, у власність ОСОБА_5 із земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля) по АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства та передано безоплатно у власність останнього земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в Державному реєстрі № 944161 земельної ділянки площею 0,37 га для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 від 12 червня 2013 року на ім'я ОСОБА_5, кадастровий номер НОМЕР_1; скасувати свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку від 12 червня 2013 року серії НОМЕР_2, видане на ім'я ОСОБА_5

Свої вимоги обґрунтовував тим, що Мгарська сільська рада протиправно ухвалила 11 грудня 2012 року рішення про передачу земельної ділянки ОСОБА_5, не встановивши попередніх власників земельної ділянки, не здійснювала контроль за землями, що знаходяться на її території, безпідставно відмовляла у наданні відповідей на його численні звернення з цього питання. У результаті ухваленого рішення він був позбавлений прав як спадкоємець на спадщину, що відкрилася після смерті батьків, при цьому зазначав, що про порушення свого права він дізнався лише у 2013 році.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31січня 2015року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 02 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано рішення 28-ї сесії 6-го скликання Мгарської сільської ради від 11 грудня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину ОСОБА_5 площею 0,37 га із земель запасу сільськогосподарського призначення (рілля) по АДРЕСА_1, для ведення особистого селянського господарства та передано безоплатно у власність ОСОБА_5

Скасовано свідоцтво про право власності від 12 червня 2013 року серії НОМЕР_2, видане на ім'я ОСОБА_5, на земельну ділянку площею 0,37 га, кадастровий номер НОМЕР_1, для ведення особистого селянського господарства, розташовану по АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково указаний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із доведеності заявлених позовних вимог та наявності правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення 28-ї сесії 6-го скликання Мгарської сільської ради від 11 грудня 2012 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства», а також скасування свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 12 червня 2013 року, виданого на ім'я ОСОБА_5, на спірні земельну ділянку.

На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що Мгарською сільською радою не було враховано, що частина земельної ділянки площею 0,2003 га по АДРЕСА_1 не відносилась до земель запасу сільськогосподарського призначення, оскільки належала на праві власності на підставі державного акта батькові позивача - ОСОБА_6, який такого права власності на вказану земельну ділянку не позбавлявся, інших земельних ділянок, господарчих споруд, окрім тих, що розташовані за вищевказаною адресою, на праві власності не мав.

За таких обставин правильним є висновок суду, що Мгарською сільською радою на час підготовки та ухвалення вищевказаного рішення на порушення положень п. 9 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_310/ed_2015_02_12/pravo1/Z970280.html?pravo=1>належним чином не здійснювалися повноваження у сфері регулювання земельних відносин щодо організації і здійснення контролю землеустрою території даної сільської ради, що призвело до ухвалення сільською радою незаконного рішення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що в силу вимог чинного ЦПК України на стадії касаційного розгляду справи недопустимо.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому в силу вимог ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 31 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

С.О. Карпенко

Т.О. Писана