Справа № 381/3883/14 Головуючий у І інстанції Зуй Т.С.
Провадження № 22-ц/780/3301/15 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 51 08.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що ОСОБА_2 як мати з донькою не спілкується, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться нею та не відвідує її, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги на виховання та лікування дитини. Дівчинка ОСОБА_4, з липня 2010 року по теперішній час, постійно проживає з позивачкою. Крім того, зазначає, що відповідач отримує пенсію на дочку у зв'язку з втратою годувальника, яку використовує на власні потреби. Також відповідач, вживає наркотики, декілька разів лікувалася від наркозалежності та має судимість , за вчинення злочину пов'язаного з вживанням наркотиків, має заборгованість по декільком кредитним договорам. На неодноразові звернення органів опіки та піклування з приводу виховання та утримання дитини відповідач не реагувала. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків, долі та здоров'я дитини змусило її звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили суд позов задовольнити. Та додали, що позивачем як бабусею створено для дитини максимально сприятливі умови для її утримання та виховання.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. ОСОБА_2 пояснила, що її дитина проживає разом з позивачем, батько дитини помер. Вона вийшла з місць позбавлення волі, де перебувала за злочин пов'язаний з наркоманією. Після смерті батька дитини, доньку виховує бабуся. В 2010 році вона перебувала в центрі реабілітації. В 2012 році знову вийшла заміж і проживає з чоловіком. До дитини в школу не ходить. В даний час наркотики не вживає, працює продавцем, проживає в м. Києві в трьох кімнатній квартирі, хоче забрати дитину від бабусі. Дійсно вона укладала кредитні договори. Матеріально утримувала дочку, купувала речі. Крім того вона була вагітна та за станом здоров'я не могла займатись вихованням дитини. Вважає, що ОСОБА_3 створює перешкоди в її спілкуванню із донькою та налаштовує дитину проти матері. Просить не позбавляти її батьківських прав.

Представник відповідача суду пояснила, що ОСОБА_2 працює, твердження позивача про те, що вона не цікавиться дитиною не відповідає дійсності. Відповідачка намагалась встановити зв'язок з дитиною.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без їх участі та винести рішення відповідно до діючого законодавства.

Прокурор Коваленко О.В. в судовому засіданні висловила думку про те, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав, оскільки бабуся повністю зайнята онукою, а відповідачка не приймає участі у вихованні дитини.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Дарницька районна у м. Києві державна адміністрація про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки було задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Передано малолітню ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на опікування її бабусі ОСОБА_3.

Не погоджуючись із висновками, наведеними в рішенні суду першої інстанції, апелянт звернувся із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити по справі нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Малолітня ОСОБА_5 народилася у сім'ї ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.4).

Батько дитини ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.07.2010 року серія НОМЕР_1 (а.с. 9).

Згідно статті 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Колегією суддів встановлено, що після смерті батька дівчинки, а саме: з липня 2010 року, дитина - ОСОБА_4 проживає в м. Києві та повністю перебуває на вихованні бабусі - позивача по справі, яка створила всі умови для розвитку, навчання, відпочинку дитини, займається її духовним розвитком, розвитком її здібностей, повністю її матеріально утримує, і тому суд враховує ту обставину, що відповідачка фактично з цього часу з донькою не проживає, її вихованням не займається, матеріально її не утримує, що підтверджується зібраними по справі доказами: довідками з дитячого садочка, показами свідків, з яких вбачається, що крім бабусі - позивачки по справі, дитиною ніхто не займається (а.с.19, 20, 60).

Крім того опікунською радою виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області на засіданні опікунської ради від 22.10.2008 року вирішено: «визначення місця проживання малолітньої онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із бабусею гр. ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, вважати доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

Відповідно до статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Висновком № 101-3008/01 від 05.05.2014 р. Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 (а.с. 55-56).

Колегія суддів погоджується з висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ставиться до нього позитивно, оскільки такий висновок винесений з достатніми правовими підставами, мотивований, та містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітню доньку ОСОБА_4.

Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, колегією суддів приймається до уваги те, що відповідачкою не надано суду жодного доказу, що позивачка чинить їй перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною. ОСОБА_2 почала звертатись до компетентних органів тільки після того, як позивачка підняла питання про позбавлення матері батьківських прав, а до цього вона ні в дитячому садочку, ні в гімназії де навчається її дитина, вказаного питання не ставила. Крім того відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів того, що вона вилікувалась від наркозалежності та не приймає в даний час наркотичних засобів.

В матеріалах справи відсутні докази, що відповідачка намагалась встановити зв'язок з дитиною, а бабуся негативно налаштовує доньку проти неї, оскільки сама дитина підтвердила, що маму вона бачила рік тому, мати нею не турбується, з нею вона не спілкується, на майбутнє хоче проживати з бабусею, а з мамою - не бажає, оскільки з нею їй не цікаво (а.с. 118-120). Тому на думку суду в інтересах малолітньої дитини її доцільно залишити з бабусею не позбавляти звичного укладу життя оскільки корінна зміна обстановки може стати для неї психотравмуючою обставиною.

Посилання апелянта на те, що вона в повній мірі виявляє бажання у вихованні та утриманні своєї дочки не підтверджується належними та допустимими доказами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з підстав зазначених в апеляційній скарзі оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: