Справа № 2/303/1899/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 липня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Морозової Н. Л.

секретар судового засідання Ільчак Р. М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Станівська сільська рада Мукачівського району про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_3 втратившим право користування жилим приміщенням будинком № 72 в с. Станово, Мукачівського району Закарпатської області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що він ОСОБА_2 є власником домоволодіння № 72 в с. Станово, Мукачівського району Закарпатської області. вказує, що у належному йому домоволодінні, крім членів його сімї зареєстрований ОСОБА_3, який не проживає у вказаному домоволодінню на даний момент. Реєстрація відповідача в будинку тягне додаткові витрати на його утримання та створює незручності позивачу в оформленні субсидій на оплату комунальних послуг. Посилаючись на ст. ст. 71,72 ЖК України просить визнати ОСОБА_3 втарившим право користування жилим приміщенням.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задоволити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач повідомлявся про розгляд справи в порядку, встановленому ст. 74 ЦПК України, в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заперечення на позов не подав, заяви про розгляд справи у його відсутності також.

Зі згоди позивача суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

З врахуванням пояснень представника позивача, викладеного у позовній заяві, перевіривши матеріали справи суд, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, 1945 р. н., згідно довідки № 02-22/97 від 02.04.2015 року є головою та власником домоволодіння № 72 в с. Станово, Мукачівського району Закарпатської області. Однак, вказана довідка не є правовстановлюючим документом на нерухоме майно, який посвідчує право власності ОСОБА_2 на домоволодіння № 72 в с. Станово, Мукачівського району Закарпатської області.

Згідно даних Мукачіського РС ГУ ДМС України в Закарпатській області від 12.06.2015 року, отриманих судом ОСОБА_3, 14.10.1982 р. н. значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

З довідки виданої сільським головою Страбичівської сільської ради № 02-22/97 від 02.04.2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_3 за адресою реєстрації «на даний час не проживає», що не є належним доказом факту не проживання відповідача за адресою реєстрації тривалий час, тобто більше року.

Позивач не надав суду правовстановлюючих документів на домоволодіння № 72 в с. Станово, Мукачівського району Закарпатської області, право на яке він захищає, тобто не довів наявність у нього права власності чи права користування житлом, без чого у нього не може виникнути право на позов щодо захисту неіснуючого у нього права безперешкодного користування власністю, що позбавляє суд дійти єдино правильного висновку щодо чіткого розмежовувати правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем (як між власником та колишнім власником житла, та правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла).

У першому випадку втрата права користування жилим приміщенням колишнього власника є наслідком припинення його права власності на жиле приміщення (ст. 346 ЦК).

У разі виникнення спору між власником та членами його сім'ї суд повинен врахувати, що право члена сім'ї власника на користування житлом є сервітутним правом, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст. 405, 406 ЦК, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення, або через відсутність без поважних причин члена сім'ї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому, позивач зазначаючи, що він є власником житла, до зазначених правовідносин (користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду) безпідставно просить застосувати положення ст.ст.71, 72 ЖК України, які регулюють право користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду.

Разом із тим, судом враховано, що право на користування жилим приміщенням членів сімї власника будинку і наймачів регулюється різними нормами. Зокрема, права і обовязки членів сімї власника будинку регулюються статтями 156, 157 ЖК УРСР, а права і обовязки наймачів статтями 158 170 ЖК УРСР, а також главою 59 ЦК України.

Оцінюючи встановлені обставини справи та відповідні їм норми закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання ОСОБА_3 втратившим право користування жилим приміщенням будинком № 72 в с. Станово, Мукачівського району Закарпатської області на підставі ст. ст. 71,72 ЖК України, як просить позивач, задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 60, ч.4 ст.169, 208, 209, 212-218 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.85 року зі змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України, суд заочно -

р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Станівська сільська рада Мукачівського району про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Морозова Н. Л.