Справа №489/3569/15-ц 07.07.2015 07.07.2015 07.07.2015
Провадження №22-ц/784/1683/15
Головуючий першої інстанції: Губницький Д.Г.
Суддя-доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Коломієць В.В..,

суддів Шолох З.Л., Прокопчук Л.М.,

при секретарі Богуславській О.М.,

за участю: заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2015 року, постановлену за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції Миколаївській області ,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції у Миколаївській області.

Заявник зазначав, що вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 ККУ та призначено покарання у вигляді пяти років позбавлення волі, а також стягнуто з останнього на його користь 24954 грн. 30 коп. майнової шкоди і 1000 грн. моральної шкоди. На підставі зазначеного вироку Ленінським районним судом м. Миколаєва 5 лютого 2015 року був виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 вказаних сум, який був направлений для виконання у ВДВС Арбузинського РУЮ Миколаївській області. Проте, постановою державного виконавця від 01 квітня 2005 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання цього виконавчого листа з підстав відсутності у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номера боржника.

Посилаючись на незаконність таких дій, ОСОБА_2 просив зобовязати ВДВС Арбузинського РУЮ Миколаївській області прийняти до виконання виконавчий лист .

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення норм процесуального права, просив скасувати ухвалу та передати справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали позовної заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд виходив з того, що скарга ОСОБА_4 на дії державного виконавця не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такий висновок суду відповідає нормам процесуального права.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Матеріали справи свідчать, що вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2014 року задоволено цивільний позов ОСОБА_2 та стягнуто на його користь 24954 грн. 30 коп. майнової шкоди і 1000 грн. моральної шкоди. 5 лютого 2015 року Ленінським районним судом м. Миколаєва на виконання вироку суду ОСОБА_2 видано виконавчий лист № 1-кп/489/506/2014 про стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди і 1000 грн. моральної шкоди, який в подальшому був пред'явлений стягувачем до виконавчої служби для примусового виконання.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Арбузинського районного управління юстиції Миколаївської області ОСОБА_5 від 01 квітня 2005 року відмовлено у відкриті виконавчого провадження за виконавчим листом № 1-кп/489/506/2014, виданим Ленінським районним судом м. Миколаєва 5 лютого 2015 року про стягнення з ОСОБА_3 майнової шкоди і 1000 грн. моральної шкоди з посиланням на те, що у виконавчому документі не вказано індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Наведене свідчить, що виконанню підлягало рішення суду щодо цивільного позову ухвалене у кримінальному провадженні за нормами КПК України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, ч. 1 ст. 12, ч. 4. ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 7 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв'язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч.5 ст. 128 КПК України ). Оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК України, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 181 КАС України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на те, що рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалене не за нормами ЦПК України, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства, а не у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлено судом першої інстанції з додержанням вимог закону, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що згідно ч. 2 ст. 384 УПК України скарга на дії або бездіяльність державного виконавця подається до суду, який видав виконавчий документ, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, так як судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалено не за нормами ЦПК України, а за нормами КПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді