Справа № 159/3172/15-ц
Провадження № 2/159/903/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 13 липня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лесика В.О.,

при секретарі Жукової Ю.В.,

позивача ОСОБА_1,

відповідачки ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ковельської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Ковельської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що з 10.11.1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4. На теперішній час вони проживають окремо, а син проживає з дружиною. Після того як вони вирішили проживати окремо, відповідачка усілякими способами перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною. Проявляється це в тому, що останній рік він майже кожного дня телефонував до відповідачки з метою домовитися про час коли він може спілкуватись з дитиною, але у відповідь чув: «Ти більше ніколи не будеш спілкуватись з дитиною». При цьому жодних причин і мотивів відповідачка не повідомляла. Він неодноразово приходив за адресою проживання ОСОБА_2 та сина з метою побачитись з останнім та поспілкуватись з ним, але відповідачка жодного разу не відчиняла двері, будучи при цьому вдома.

Його звернення до правоохоронних органів та органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради про встановлення порядку та способу спілкування з неповнолітньою дитиною не привело до вирішення проблеми по причині неявки ОСОБА_2 до цих органів. Вказує, що за місцем проживання характеризується серед сусідів позитивно, жодних шкідливих звичок не має. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування з дитиною спричинить шкоду сину не існує. Створення перешкод відповідачкою його спілкуванню з сином порушує не тільки його права як батька, а й порушує права та суперечить інтересам дитини.

Відповідачка працює в школі, а тому весь час в робочі дні перебуває на роботі, тому, на його думку, є доцільно та достатньо дозволити йому спілкуватися та брати участь у вихованні дитини саме у ці дні, оскільки в цей час він може приділити вихованню дитини достатньо часу та уваги.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, викладених вище.

Відповідачка в судовому засідання позову не визнала та подала письмове заперечення, в якому зазначила, що спільного рішення жити окремо вони не приймали, з весни 2013 року вона неодноразово не могла потрапити з маленькою дитиною не лише в будинок чоловіка, але й на його подвіря, так як ключі від входу у неї були вилучені. Вказує, що відповідач жодного разу від народження дитини не придбав елементарних засобів для проживання, ні ліків, ні харчування. На оздоровлення дитини в літній період кошти також не надавав. Син з моменту народження був на повному її утриманні. Зазначає, що не проти зустрічей дитини з батьком. Просить визначити час для перебування та спілкування позивача з сином: субота з 11 до 17 години.

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених позовних вимог, однак вважає за можливе дозволити позивачу зустрічатись з сином двічі на тиждень у середу та у суботу з 10 до 18 години без права ночівлі, враховуючи вік та індивідуальні особливості малолітньої дитини, при цьому завчасно в телефонному режимі за добу повідомити матір дитини про можливі зміни у спілкуванні. У разі хвороби ОСОБА_4, дозволити позивачу використовувати інші форми участі, які не шкодять моральному та фізичному розвитку дитини. Просить зобовязати відповідачку не налаштовувати сина проти батька та не перешкоджати їх спілкуванню.

Суд, заслухавши позивача, відповідача та представника третьої особи, вивчивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Законом України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дітей своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь в її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімійного кодексу України (далі - СК України), мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя.

Згідно зі ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Правило ч.2 ст. 157 СК України додатково підкреслює обов`язок того з батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у її вихованні, хоча збереження у нього цього обов`язку прямо випливає зі ст. 141 СК України.

Отже, з огляду на наведені положення закону позивач не тільки має право на участь у вихованні сина і право на особисте спілкування з ним, але й зобовязаний це робити.

Проте, між сторонами у справі виник спір щодо способу участі позивача у вихованні його дитини.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.11.1991 року. В період шлюбу у сторін народилось двоє дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з матір'ю за адресою: м. Ковель, вул. Багряного, 9.

Право на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права.

Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Згідно з ч.ч.5,6 ст.19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні.

В ході розгляду даної справи службою у справах дітей виконкому Ковельської міської ради був наданий висновок від 01.07.2015 року, згідно із яким вважає доцільним дозволити позивачу зустрічатись з сином двічі на тиждень у середу та у суботу з 10 до 18 години без права ночівлі, враховуючи вік та індивідуальні особливості малолітньої дитини, при цьому завчасно в телефонному режимі за добу повідомити матір дитини про можливі зміни у спілкуванні. У разі хвороби ОСОБА_4, дозволити позивачу використовувати інші форми участі, які не шкодять моральному та фізичному розвитку дитини та зобовязати відповідачку не налаштовувати сина проти батька та не перешкоджати їх спілкуванню.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд, враховуючи думку та висновок служби у справах дітей, вважає доцільним визначити час відвідування та спілкування батька з дитиною два дні на тиждень: середу та суботу. При цьому також враховується розпорядок дня дитини її вік, стан здоров'я, те що дитина має схильність до застудних захворювань, тому час спілкування суд вважає необхідним встановити щосереди та щосуботи з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв., без права ночівлі, враховуючи вік та індивідуальні особливості малолітньої дитини, при цьому завчасно в телефонному режимі за добу повідомити матір дитини про можливі зміни у спілкуванні.

Такий спосіб участі позивача у вихованні дитини відповідає, на думку суду, інтересам малолітнього сина ОСОБА_6, дозволяє налагодити психологічний контакт дитини з батьком, та не порушує звичайних для дитини умов життя та тижневого розпорядку.

Дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов'язків обумовить це.

До того ж, рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів побачень позивача з дитиною.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 150, 151, 153, 157, 159, ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 9 Конвенції про права дитини, суд -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та у його вихованні шляхом надання побачень двічі на тиждень у середу та суботу з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без права ночівлі, враховуючи вік та індивідуальні особливості малолітньої дитини, при цьому завчасно в телефонному режимі за добу повідомити матір дитини про можливі зміни у спілкуванні.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошені - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий:ОСОБА_7