У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Закропивного О.В.,Журавель В.І.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Міністерства аграрної політики та продовольства України, третя особа - державне підприємство «Хмельницьке», про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою Міністерства аграрної політики та продовольства України на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 квітня 2011 року за наказом Міністра оборони України №181 він був призначений директором ДП «Хмельницьке» та з ним укладено трудовий контракт на поточне управління підприємством терміном з 01 квітня 2011 року по 01 червня 2016 року. 07 вересня 2011 року за розпорядженням Кабінету Міністрів України №888-р ДП «Хмельницьке» було виведено із підпорядкування Міністерства Оборони і передано до Міністерства Аграрної політики та продовольства України.

16 вересня 2014 року йому було вручено наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України №153-п від 12 вересня 2014 року про припинення дії контракту та звільнення його з посади директора ДП «Хмельницьке» за невиконання умов контракту, згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України на підставі службової записки Департаменту землеробства від 21 серпня 2014 року №50.

Посилаючись на те, що його звільнення є незаконним і підстави для такого звільнення відсутні, позивач просив суд скасувати наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України №153-п від 12 вересня 2014 року, поновити його на посаді директора ДП «Хмельницьке», стягнути з Міністерства аграрної політики та продовольства України на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з дня звільнення по день винесення судового рішення, а також 1 грн моральної шкоди.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року скасовано рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2014 року.

Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України №153-п від 12 вересня 2014 року.

Поновлено ОСОБА_6 на посаді директора державного підприємства «Хмельницьке».

Стягнуто з Міністерства аграрної політики та продовольства України на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 14476 грн 28 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 грн.

Судове рішення в частині поновлення ОСОБА_6 на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Міністерство аграрної політики та продовольства України, посилаючись на порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу Міністра оборони України №181 від 01 квітня 2011 року ОСОБА_6 призначено на посаду директора ДП «Хмельницьке».

У цей же день між позивачем та Міністерством оборони України було укладено контракт на п'ять років, а саме з 01 квітня 2011 року до 01 квітня 2016 року, відповідно до умов якого ОСОБА_6 взяв на себе зобов'язання здійснювати поточне управління (керівництво) ДП «Хмельницьке».

Відповідно до п. 5 вказаного контракту цей контракт припиняється: після закінчення терміну дії контракту; за угодою сторін; до закінчення терміну дії контракту у випадках, передбачених п. 5.3 і 5.4 цього контракту.

Відповідно до абз. 4 п. 5.3 контракту керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний за ініціативою Органу управління майном, у тому числі за пропозицією місцевого органу виконавчої влади, до закінчення терміну його дії, зокрема у разі невиконання підприємством зобов'язань перед Державним бюджетом України та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати.

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України №883 від 07 вересня 2011 року «Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств та військових радгоспів до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України» ДП «Хмельницьке» передано до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

12 вересня 2014 року наказом №153-п Міністерства аграрної політики та продовольства України припинено дію контракту від 01 квітня 2011 року та звільнено ОСОБА_6 з посади директора ДП «Хмельницьке» за невиконання умов контракту (абз. 4 п. 5.3) згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Підставою до видання такого наказу стала службова записка Департаменту землеробства від 21 серпня 2014 року №13-1-25/301 та лист ДП «Хмельницьке» від 21 серпня 2014 року №50 за підписом ОСОБА_6

Зі службової записки Департаменту землеробства від 21 серпня 2014 року №13-1-25/301 вбачається, що керівник ДП «Хмельницьке» допустив станом на 30 червня 2014 року кредиторську заборгованість перед бюджетом в сумі 15 тис. грн, в тому числі 14 тис. грн до Державного бюджету по сплаті ПДВ та 1 тис. грн до місцевого бюджету (по сплаті земельного та фіксованого податку), розрахунків зі страхування на суму 6 тис. грн, розрахунків з оплати праці на суму 12 тис. грн.

Відповідно до звіту про фінансовий стан ДП «Хмельницьке» станом на 30 червня 2014 року (за І півріччя 2014 року) заборгованість підприємства станом на 30 червня 2014 року (кінець звітного періоду) за розрахунками з бюджетом становить 15 тис. грн, за розрахунками зі страхування - 6 тис. грн, за розрахунками з оплати праці - 12 тис. грн. Разом з тим, зі звіту також вбачається, що станом на 01 січня 2014 року (початок звітного періоду) заборгованість за розрахунками з бюджетом складала 10 тис. грн, за розрахунками зі страхування - 4 тис. грн, за розрахунками з оплати праці - 10 тис. грн.

У пояснювальній записці до звіту за І півріччя 2014 року ОСОБА_6 підтвердив наявність у ДП «Хмельницьке» заборгованості зі сплати податків, зборів та обов'язкових платежів станом на 30 червня 2014 року.

Судом апеляційної інстанції встановлено відсутність у підприємства заборгованості зі сплати будь-яких обов'язкових платежів станом на 01 липня 2014 року.

Згідно повідомлення Красилівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів України у Хмельницькій області від 21 січня 2015 року, яке було надано на запит суду апеляційної інстанції, станом на 01 січня та 01 липня 2014 року по ДП «Хмельницьке» податковий борг по платежах до бюджету, недоїмка /заборгованість/ зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування відсутні.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до п. 5.2 контракту, керівник може бути звільнений з посади у разі невиконання підприємством зобов'язань перед Державним бюджетом України та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам та недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати. Оскільки вказані порушення позивачем умов контракту станом на 30 червня 2014 року підтверджуються звітом про фінансовий стан ДП « Хмельницьке», то звільнення ОСОБА_6 з посади директора ДП «Хмельницьке» 12 вересня 2014 року відповідає вимогам чинного законодавству.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що станом на 01 січня 2014 року та 01 липня 2014 року заборгованість зі сплати будь-яких обов'язкових платежів у підприємства була відсутня, у зв'язку з чим наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України №153-п від 12 вересня 2014 року підлягає скасуванню, а ОСОБА_6 поновленню на посаді директора ДП «Хмельницьке» з проведенням належних йому виплат.

Розглядаючи справу в частині визнання недійсним наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №153-п від 12 вересня 2014 року, поновлення ОСОБА_6 на посаді директора ДП «Хмельницьке» і стягнення моральної шкоди, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ виходить з наступного.

Наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України №153-п від 12 вересня 2014 року про звільнення ОСОБА_6 винесений на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені контрактом.

Судами встановлено та підтверджено сторонами, що позивач був звільнений через порушення п. 5.3 укладеного між сторонами контракту, які передбачають, що керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний, зокрема у разі зобов'язань перед Державним бюджетом України та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та обов'язкових платежів, страхових внесків, а також невиконання підприємством зобов'язань щодо виплати заробітної плати працівникам.

Встановивши, що станом на 01 січня 2014 року та 01 липня 2014 року заборгованість зі сплати будь-яких обов'язкових платежів у підприємства була відсутня, суд апеляційної інстанції ухвалив рішення в цій частині на підставі тих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доказів, які б спростовували такі висновки суду апеляційної інстанції, зокрема, наявність порушення позивачем умов контракту станом на момент винесення спірного наказу, відповідачем не надано та матеріали справи таких доказів не містять.

Отже, рішення суду апеляційної інстанції в частині визнання недійсним наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №153-п від 12 вересня 2014 року, поновлення ОСОБА_6 на посаді директора ДП «Хмельницьке» і стягнення моральної шкоди необхідно залишити без змін на підставі ст. 337 ЦПК України, як таке, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Однак, заслуговують на увагу доводи касаційної скарги відносно того, що вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_6 середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди першої та апеляційної інстанції не вірно визначили суб'єктний склад сторін у справі.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_6 просив суд стягнути на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Економічні, правові та організаційні засади оплати праці працівників, які перебувають у трудових відносинах, на підставі трудового договору з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а також з окремими громадянами та сфери державного і договірного регулювання оплати праці визначені Законом України «Про оплату праці».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

За змістом п. 3.1 спірного контракту за виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частини доходу, одержаного підприємством у результаті його господарської діяльності.

Таким чином, заробітна плата, зокрема, і середній заробіток за час вимушеного прогулу, має виплачуватись позивачу ДП «Хмельницьке». Тому, позивач не вірно визначився з відповідачем у справі в цій частині позовних вимог.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи спір в частині позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції, у порушення ст.ст. 10, 213, 214 ЦПК України, на зазначене уваги не звернув, не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин та не роз'яснив ОСОБА_6 право на подання клопотання про залучення у справу співвідповідачем особи, на яку може бути покладено обов'язок з виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а тому висновок у справі в цій частині не відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості.

Оскільки положеннями процесуального законодавства не передбачено право суду апеляційної інстанції вирішувати питання щодо залучення у справу належного відповідача, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про те, що справу в указаній частині слід направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин, рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Міністерства аграрної політики та продовольства України задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:О.В. Закропивний
В.І. Журавель
С.Ф. Хопта
С.П. Штелик