Справа № 219/4620/2014-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2015

13.08.2015року м. Артемівськ

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Погрібної Н.М.,

при секретарі Солов»яновій К.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2,ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівська цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Артемівської міської ради Донецької області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання недійсним дублікату довіреності, визнання незаконним та відміну дублікату свідоцтва про право власності, відміну реєстрації в єдиному державному реєстрі нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:

1.Відмінити дублікат свідоцтва про власності на житло, видане 27.05.2005 року відділом по реформуванню управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради Донецької області за №21111, згідно наказу Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради Донецької області від 25.09.2012 року за № 95п.

2.Відмінити реєстрацію в єдиному державному реєстрі нерухомого майна м.Артемівська Донецької області дублікат свідоцтва про право власності на житло, видане 27.05.2005 року відділом по реформуванню управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради Донецької області за №21111, згідно наказу Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради Донецької області від 25.09.2012 року за № 95п, яке було зареєстроване 02.10.2012 року у книзі №74 під реєстром №17513.

3.Визнати договір від 16.11.2012 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним.

4.Витребувати і передати їй вищевказану квартиру

5.Визнати за нею право власності на вказану квартиру.

В обґрунтування вимог вказував, що ОСОБА_8 батько позивачки бажав продати квартиру АДРЕСА_1. Влітку 2012 року до нього звернулася ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7, ОСОБА_9 маючи бажання купувати квартиру, але не маючи в повному обсязі коштів вирішили відстрочити правочин, про що 04.07.2012 року було написано розписку та ОСОБА_10 було передано грошові кошти у сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 40 000,00 грн., а залишок коштів повинні бути передані протягом 6 місяців. В цей же день ОСОБА_8 було надано довіреність на ім.»я ОСОБА_7 з правом подальшого продажу квартири. Оригінали правовстановлюючих документів, а також довіреність на ім.»я ОСОБА_7 знаходились у батька.

07.02.2013 року до ОСОБА_10 звернулася ОСОБА_9 та віддала залишок коштів, про що була написана розписка. В цей же день, 07.02.2013 року батько разом з ОСОБА_9 звернулися до приватного нотаріуса ОСОБА_11 для оформлення договору купівлі-продажу. Від нотаріуса їм стало відомо про те, що правочин укласти не можна, оскільки квартира була продана 16.11.2012 року та зареєстрована приватним нотаріусом ОСОБА_12 ОСОБА_8 відмінив вказану довіреність та видав нову на ім.»я ОСОБА_9 з правом продажу даної квартири, при цьому здав оригінал довіреності видану на ім.»я ОСОБА_7 нотаріусу ОСОБА_11

03.12.2013 року батько помер. Враховуючи, що вона має право на прийняття спадщини, вона звернулася до нотаріальної контори.

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.04.2014 року, яке набуло законної сили на підставі ухвали апеляційного суду Донецької області від 25.06.2014 року, дії приватного нотаріуса ОСОБА_11, пов»язані з видачею дубліката довіреності були визнані незаконними, а дублікат було скасовано.

Згідно договору купівлі продажу, вбачається, що правочин укладено ОСОБА_7 на підставі дубліката довіреності виданого ОСОБА_10 від 04.07.2012 року. Квартиру було продано ОСОБА_6 за 60743,00 грн. також п.1 вказаного договору передбачено, що всі борги, які є по квартирі чи виникнуть у майбутньому залишаються за ОСОБА_10, як за продавцем.

Вважала, що її батько квартиру не продавав і ОСОБА_7 грошових коштів за квартиру йому не передавав.

Ці обставини і з»явилися підставами позову.

11.12.2014 р. позивач уточнив позовні вимоги та просив суд:

1.Визнати незаконним та відмінити дублікат свідоцтва про власності на житло, видане 27.05.2005 року відділом по реформуванню управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради Донецької області за №21111, згідно наказу Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради Донецької області від 25.09.2012 року за № 95п.

2.Відмінити реєстрацію в єдиному державному реєстрі нерухомого майна м.Артемівська Донецької області дублікат свідоцтва про право власності на житло, видане 27.05.2005 року відділом по реформуванню управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради Донецької області за №21111, згідно наказу Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради Донецької області від 25.09.2012 року за № 95п, яке було зареєстроване 02.10.2012 року у книзі №74 під реєстром №17513.

3.Визнати договір від 16.11.2012 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним.

15.4.2015 року позивач знов уточнив позовні вимоги та просив суд:

1. Визнати недійсним дублікат довіреності № 1807 від 30.08.2012 року, виданого на підставі заяви ОСОБА_7 приватним нотаріусом Артемівського нотаріального округа ОСОБА_11.

2. Визнати незаконним та відмінити дублікат свідоцтва про право власності на житло видане 27.05.2005 року відділом по реформуванню управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради Донецької області за №21111, згідно наказу Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради Донецької області від 25.09.2012 року за № 95п.

3. Відмінити реєстрацію в єдиному державному реєстрі нерухомого майна м.Артемівська Донецької області дублікат свідоцтва про право власності на житло, видане 27.05.2005 року відділом по реформуванню управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради Донецької області за №21111, згідно наказу Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради Донецької області від 25.09.2012 року за № 95п, яке було зареєстроване 02.10.2012 року у книзі №74 під реєстром №17513.

4.Визнати договір від 16.11.2012 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 недійсним.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на остаточно уточнених позовних вимогах, просив їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_13 міської ради Донецької області в судовому засіданні пояснювала, що позов не визнають, оскільки з їх боку всі документи були видані та оформлені відповідно до вимог закону, а тому підстав для задоволення позову не має.

Представник відповідача відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції, в судовому засіданні пояснювала, що їх служба працює з 01.01.2013 року, а документи, які просить скасувати позивач були внесені до реєстру у 2012 році. В теперішній час у них не має механізму за допомогою якого вони можуть увійти до реєстру щодо документів 2012 року та здійснювати якісь зміни, тому в позові просила відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6, в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснював, що квартиру ОСОБА_6 придбав на законних підставах, оскільки ОСОБА_7 в той час був уповноважений здійснювати будь-які дії з приводу спірної квартири на підставі виданої власником квартири ОСОБА_8 довіреності. Всі вимоги, необхідні для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України були додержані, а тому підстав визнавати правочин недійсним не має. Крім того, пояснював, що в теперішній час ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 25.02.2015 року ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25.06.2014 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до апеляційної інстанції, тобто рішення про визнання дій нотаріуса ОСОБА_11 незаконними в частині видачі дублікату довіреності не набуло законної сили. Просив в позові відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_7 в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного:

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_8 помер 03.12.2013 року.

Згідно договору купівлі-продажу від 16.11.2012 року ОСОБА_7, діючий на підставі дубліката довіреності від імені ОСОБА_8 продав , а ОСОБА_6 купував квартиру АДРЕСА_1.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП «Артемівське БТІ» 07.12.2012 року власником квартири АДРЕСА_1 вказано ОСОБА_6

Згідно дублікату свідоцтва про право власності на житло від 27.05.2005 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_8 Дублікат виданий відповідно до наказу Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради від 25.09.2012 року №95п.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП «Артемівське БТІ» 02.10.2012 року власником квартири АДРЕСА_1 вказано ОСОБА_8 на підставі дублікату свідоцтва про право власності /95п/ 25.09.2012 року.

Згідно заяви ОСОБА_7 від 20.09.2012 року, діючого від імені ОСОБА_8 на адресу Управління муніципального розвитку Артемівської міської ради, з проханням видати дублікат свідоцтва на квартиру АДРЕСА_1. В додатку вказано копія довіреності від 04.07.2012 року №1309.

Згідно дубліката довіреності від 04.07.2012 року ОСОБА_8 уповноважує ОСОБА_7 продати за ціну та на умовах за власним розсудом належну йому квартиру АДРЕСА_1.

Згідно довідки БТІ м.Артемівська від 13.09.2012 року № 349 власником квартири АДРЕСА_1 вказано ОСОБА_8.

Згідно оголошення в газеті «Вперед» від 15.09.2012 року щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 27.05.2005 року №21111, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Згідно Наказу №95п від 25.09.2012 року про видачу дублікату свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.04.2014 року, відмінено дублікат довіреності від 04.07.2012 року виданої ОСОБА_8 на ім.»я ОСОБА_7

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 25.06.2014 року вищевказане рішення залишено без змін.

Згідно ухвали Вищого Спеціалізованого суду України від 25.02.2015 року ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25.06.2014 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до апеляційної інстанції.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.1 КК України від 25.11.2013 року, вбачається, що 18.02.2013 року до ЧЧ Артемівського МВ надійшла заява від гр-на ОСОБА_8 про те, що у відношенні нього скоєно шахрайство невстановленою особою з приводу купівлі-продажу квартири.

Згідно заяви ОСОБА_8 від 08.10.2013 року поданої слідчому СВ Артемівського МВ УМВС України ОСОБА_14, в якій ОСОБА_8 просить робітників міліції і суду по факту шахрайства відносно нього його не турбувати, претензій він ні до кого не має, в міліцію звернувся по проханню ОСОБА_9 не розібравшись в повній мірі за вказаним фактом.

Згідно ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.12.2013 року, провадження за позовом ОСОБА_8 до Артемівської міської ОСОБА_3, КП «БТІ м.Артемівська», ОСОБА_6, приватного нотаріуса ОСОБА_11 про визнання довіреності недійсною та відміну дублікату довіреності, визнання договору купівлі-продажу недійсним, про відміну дублікату свідоцтва про право власності, відміну реєстрації в єдиному державному реєстрі нерухомого майна, закрито на підставі ч.1 п.6 ст.205 ЦПК України. В установчій частині ухвали вказано, що характер спірних матеріальних правовідносин, їх тісний зв'язок з особою померлого ОСОБА_10 не допускає правонаступництва, оскільки позивач ОСОБА_8 в поданих позовних вимогах просив відмінити дублікат довіреності виданої особисто ним і в звязку з цим визнати договір купівлі-продажу квартири, яка належала йому недійсним з послідуючою відміною дублікату свідоцтва про право власності та реєстрацію в єдиному державному реєстрі нерухомого майна. Крім того, донька померлого ОСОБА_8 ОСОБА_5 брала участь у судовому засіданні в якості свідка і була проінформована про хід розгляду справи, проте не виявила бажання звернутися в суд з заявою про вступ в справу як правонаступник позивача. Також в матеріалах справи є копія заяви написаної ОСОБА_8 за його життя від 08.10.2013 року і поданої слідчому СВ Артемівського МВ УМВС України ОСОБА_14 в якій ОСОБА_8 просить робітників міліції і суду по факту шахрайства відносно нього його не турбувати, претензій він ні до кого не має, в міліцію звернувся по проханню ОСОБА_9 не розібравшись в повній мірі за вказаним фактом. На основі цього слідчим СВ Артемівського МВ УМВС України ОСОБА_14 винесена постанова про закриття кримінального провадження в звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст..190 ч.1 КК України. В описовій частині даної постанови вказано, що спірну квартиру (яка є предметом спору в даній цивільній справі), він продав добровільно, гроші за неї отримав в повному обсязі, ключі від квартири він добровільно передав ОСОБА_7 після того, як вивіз своє майно і не вважає себе господарем квартири. Тому суд вважає, що вступ в справу правонаступника не може вплинути на правильність вирішення предмету спору, так як дані правовідносини тісно повязані з особою позивача і тільки він міг в судовому засіданні відстоювати свої особисті права чи відмовитись від позову.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1відомості відсутні.

Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно щодо квартири АДРЕСА_1 власником вказано ОСОБА_6, дата внесення запиту - 07.12.2012 року на підставі договору купівлі-продажу №2710 від 16.11.2012 року, засвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_12

Згідно ч. 2 ст. 50 Закону України «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 53 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на час видачі дублікату довіреності) у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування, за письмовою заявою осіб, перелічених у першому реченні частини п'ятої статті 8 цього Закону (фізичні та юридичні особи за довіреностями яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії), видається дублікат втраченого документа.

Аналогічне правило передбачається й пунктом 22 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 282/20595 від 22 лютого 2012 року.

В судовому засіданні не здобуто доказів того, що видачею дубліката довіреності на ім'я ОСОБА_7 були порушені права позивача як спадкоємця, оскільки дублікат було видано 04.07.2012 року, на момент смерті ОСОБА_8 03.12.2013 року та під час розгляду справи за позовом ОСОБА_8 до Артемівської міської ради, КП «БТІ м.Артемівська, ОСОБА_6, приватного нотаріуса ОСОБА_11 про визнання довіреності недійсною та відміну дублікату довіреності, визнання договору купівлі-продажу недійсним, про відміну дублікату свідоцтва про право власності, відміну реєстрації в єдиному державному реєстрі нерухомого майна , в ухвалі Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.12.2013 року вказано, що донька померлого ОСОБА_8 ОСОБА_5 брала участь у судовому засіданні в якості свідка і була проінформована про хід розгляду справи, проте не виявила бажання звернутися в суд з заявою про вступ у справу як правонаступник позивача.

Крім того, в довіреності від 04.07.2012 року, виданої ОСОБА_8 на ім'я ОСОБА_7, зазначено право останнього одержувати дублікати будь-яких документів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що чинним законодавством передбачено право отримувати дублікати довіреностей як особами, які їх видали, так і особами, щодо яких вони видані, а тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що в вимогах про визнання незаконним та відмінити дублікат свідоцтва про право власності на житло видане 27.05.2005 року та відміниту реєстрацію в єдиному державному реєстрі нерухомого майна м.Артемівська Донецької області дубліката свідоцтва про право власності на житло, видане 27.05.2005 року також необхідно відмовити.

Згідно ст.203 ЦК України,

1.Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ст. 215 ЦК України,

1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно Постанови Пленуму ВСУ України від 06.11.2009 N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»:

п.2. Судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК ( 435-15 ) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України ( 254к/96-ВР ) та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України ( 254к/96-ВР ) (статті 1, 8 Конституції України).

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

п.8. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК ( 435-15 ) підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

В судовому засіданні встановлено, що згідно дубліката довіреності від 04.07.2012 року ОСОБА_8 уповноважує ОСОБА_7 продати за ціну та на умовах за власним розсудом належну йому квартиру АДРЕСА_1. Вказаний дублікат довіреності рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 07.04.2014 року, було відмінено, ухвалою апеляційного суду Донецької області від 25.06.2014 року вищевказане рішення залишено без змін, але ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України від 25.02.2015 року ухвалу апеляційного суду Донецької області від 25.06.2014 року скасовано та справу направлено на новий розгляд до апеляційної інстанції. Таким чином, в теперішній час дублікат довіреності від 04.07.2012 року, згідно якої ОСОБА_8 уповноважує ОСОБА_7 продати за ціну та на умовах за власним розсудом належну йому квартиру АДРЕСА_1 є чинним.

Правочин договір купівлі-продажу, дійсність якого оспорює позивач не суперечить Цивільному Кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчинила правочин ОСОБА_7, мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, про що в договорі купівлі- продажу квартиру АДРЕСА_1 є відповідна вказівка « Особи громадян, які підписали договір, встановлено, їх дієздатність, повноваження представника, а також належність відчужуваної квартири ОСОБА_8 перевірено.»

Волевиявлення ОСОБА_8 як учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі. Даний факт в судовому засіданні підтверджуєтьсяухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.12.2013 року, у установчий частині якої вказано, що спірну квартиру (яка є предметом спору в даній цивільній справі), він продав добровільно, гроші за неї отримав в повному обсязі, ключі від квартири він добровільно передав ОСОБА_7 після того, як вивіз своє майно і не вважає себе господарем квартири. Вказана ухвала набула законної сили 09.01.2014 року.

Згідно ст.61 ЦПК України, підставами звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, в матеріалах справи є заява ОСОБА_8 від 08.10.2013 року на підставі якої винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.1 КК України від 25.11.2013 року

Правочин було вчинено у формі, встановленій законом, спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В судовому засіданні представником позивача було підтримано позов, з підстав, викладених у ньому. При цьому в позовній заяві позивач та його представник у подальших уточненнях посилаються на те, що ОСОБА_9 маючи бажання купувати квартиру, але не маючи в повному обсязі коштів вирішили відстрочити правочин, про що 04.07.2012 року було написано розписку та ОСОБА_10 було передано грошові кошти у сумі 5000 доларів США, що еквівалентно 40 000,00 грн., а залишок коштів повинні бути передані протягом 6 місяців; 07.02.2013 року до ОСОБА_10 звернулася ОСОБА_9 та віддала залишок коштів, про що була написана розписка.

Стороною позивача в судовому засіданні не було надано вищевказаних розписок чи навіть їх копій.

За клопотанням представника позивача в судовому засідання були оглянуті оригінал свідоцтва про власності на квартиру АДРЕСА_1 та представником позивача були надані пояснення, що оригінал свідоцтва про власності на квартиру зберігався у ОСОБА_8, що підтверджує відсутність його волевиявлення на укладення договору-купівлі продажу спірної квартири з ОСОБА_6

Вказаний документ не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки в матеріалах справи є копія газети «Вперед» від 15.09.2012 року з оголошенням щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 27.05.2005 року №21111, а саме квартиру АДРЕСА_1 та копія Наказу управління муніципального розвитку №95п від 25.09.2012 року про видачу дублікату свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1, пунктом 2 якого, визнано таким, що втратило чинність свідоцтво про право власності на житло від 27.05.2005 року №21111, видане відділом з реформування управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради.

Отже пояснення представника позивача про відсутність волевиявлення ОСОБА_8 на укладення правочину спростовуються вищевказаними доказами.

Згідно вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що всі вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину були виконані, доказів того, що існують підстави визнання недійсним правочину в судовому засіданні здобуто не було, а тому в цій частині вимог також необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,208-210, 213-215, ЦПК України, ст.ст.203,215 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_5 до Артемівської міської ради Донецької області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання недійсним дублікату довіреності, визнання незаконним та відміну дублікату свідоцтва про право власності, відміну реєстрації в єдиному державному реєстрі нерухомого майна, відмовити.

На рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Н.М.Погрібна