АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6120/15 Справа № 204/1979/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, кредитної спілки "Добробуд" про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості (а.с.40). Вказував на те, що за договором відступлення права вимоги, укладеним між ним та КС "Добробуд" 15 січня 2013 року, він набув права вимоги за кредитним договором від 20 липня 2007 року, укладеним між КС "Добробуд" та ОСОБА_3, за яким остання до 20 липня 2009 року отримала кредитні кошти у сумі 13 000 грн. під 24 % річних. Просив стягнути солідарно з ОСОБА_3 як боржника та ОСОБА_4 як поручителя за кредитним договором заборгованість, яка складається з 13 000 грн. основного боргу та 61 760 грн. відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_4 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та КС "Добробуд" про визнання договору поруки від 20 липня 2007 року припиненим, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що він виступив поручителем за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_3 та КС "Добробуд" 20 липня 2007 року на строк до 20 липня 2009 року, отже строк вимоги до нього як до поручителя сплив.

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 6 лютого 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, а зустрічний позов задоволено.

В апеляційній сказі ОСОБА_2 поставив питання про скасування рішення як незаконного та про ухвалення нового рішення.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 У іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 березня 2015 року, зазначене рішення апеляційного суду у частині відмови у стягненні з ОСОБА_3 заборгованості скасовано і справа в цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд виходив з того, що він не надав оригінал договору про відступлення права вимоги, а також з відсутності доказів про належне повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про укладення такого договору.

Погодитися повністю з такими висновками не можна з огляду на наступне.

Частиною 3 ст.303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що 20 липня 2007 року між КС "Добробуд" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №КСД-01709, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 13 000 грн. на строк до 20 липня 2009 року зі сплатою 24% річних. Умовами договору також було передбачено сплату підвищеної відсоткової ставки у разі прострочення позичальником строків сплати відсотків по кредиту (п.7.1.)

На забезпечення виконання умов кредитного договору між КС "Добробуд" та ОСОБА_4 було укладено договір поруки №118, за умовами якого поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність за порушення ОСОБА_3 умов кредитного договору.

Унаслідок невиконання ОСОБА_3 своїх кредитних зобов'язань за вказаним кредитним договором у неї виникла заборгованість.

15 січня 2013 року між КС "Добробуд" та ОСОБА_2, який є її членом, укладено договір про відступлення права вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України "Про кредитні спілки" (далі - Закон) кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом.

Статтею 21 Закону визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини 1 цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої Законом, не допускається.

Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного Законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження Законом не передбачені.

Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року у справі № 6-59 цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Враховуючи викладене в задоволенні позову ОСОБА_2, слід відмовити саме з цих підстав.

Оскільки суд не взяв до уваги наведені обставини, постановлене судове рішення підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у стягненні з ОСОБА_3 заборгованості, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 06 лютого 2014 року змінити в частині обґрунтування відмови у стягненні з ОСОБА_3 заборгованості відповідно з даним рішенням, а в іншій частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

ОСОБА_5