Номер провадження: 22-ц/785/4141/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д. суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.

при секретарі Павлючук Ю.В. у відкритому судовому засіданні за участю представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, за ордерами і договорами про надання правової допомоги, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2 на рішення Южного міського суду Одеської області від 03.03.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6 комунального майна Южненської міської ради Одеської області, Южненський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2014р. позивачі звернулися до Южного міського суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6 комунального майна Южненської міської ради Одеської області, Южненський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що 03.02.1983 року на підставі рішення виконкому Суворовської ради міста ОСОБА_7 від 29.01.1983 року № 53 на ім'я ОСОБА_8 видано ордер № 0103 на склад сім'ї шість осіб на чотирьохкімнатну квартиру загальною житловою площею 50,55 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1. Квартира на праві приватної власності не зареєстрована. Основний наймач ОСОБА_8 помер 26.12.2013 року, на теперішній час в спірній квартирі зареєстровані позивачі, їх малолітні діти, 2007, 2013р.н. та відповідачі.

Відповідач ОСОБА_4 в квартирі не проживає з 1999 року, відповідач ОСОБА_5 в квартирі не проживає з 2007 року, оплату житлово комунальних послуг не здійснюють, їх особистих речей в квартирі не має, спірну квартиру залишили з власної ініціативи, будь-яких перешкод їм не чинили.

Посилаючись на вказані обставини, позивачі на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України просили про задоволення позову.

Рішенням місцевого суду від 03.03.2015р. в позові відмовлено (а.с.93-95).

В апеляційній скарзі апелянти, позивачі, просять рішення місцевого суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення їх позову, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права.

Представник апелянтів доводи апеляційної скарги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 вважають рішення законним.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, доводи скарги, заперечення на неї, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вимогами ст. ст. 71,72 ЖК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що 03.02.1983 року на підставі рішення виконкому Суворовської ради міста ОСОБА_7 від 29.01.1983 року № 53 на ім'я ОСОБА_8 видано ордер № 0103, копія якого міститься в матеріалах справи, на склад сім'ї з шести осіб, ОСОБА_8, дружина ОСОБА_7, на дітей: син ОСОБА_3М.( позивач); син ОСОБА_9, донька ОСОБА_9 (відповідач), донька ОСОБА_5 (відповідач) на чотирьохкімнатну квартиру загальною житловою площею 50,55 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1.(а.с.10).

Квартира на праві приватної власності не зареєстрована, що підтверджується довідкою ЮМБТІ № 13 від 25.03.2014 р. (а.с.11).

Основний наймач - ОСОБА_8, помер 26.12.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 362256 від 27.12.2013 року(а.с.12).

На даний час в спірній квартирі зареєстровані позивачі, їх малолітні діти та відповідачі, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім"ї № 612 від 27.03.2014 року. Відповідач ОСОБА_4 у спірній квартирі зареєстрована з 29.03.1983р., відповідач ОСОБА_5 з часу народження, з 04.09.1984 року.

Судом встановлено, що за життя батька відповідачів та позивача ОСОБА_3, будь яких спорів між батьком, як основним наймачем житла, його дітьми, невісткою щодо користування спірною квартирою не відбувалось. Після смерті батька, яка наступила 26.12.2013р. менше ніж через шість місяців, а саме 05.05.2014р., позивачі звернулися з вказаним позовом.

Судом також було встановлено, що позивачі стали чинити перешкоди відповідачам в користуванні квартирою.

В суді 1 інстанції були допитані свідки: свідок ОСОБА_6 пояснювала, що зі сторонами вона знайома, після смерті батька відповідачі намагались проживати у спірній квартирі, відповідач ОСОБА_4 працює до пізнього часу, але позивачі не пускали їх до квартири. Крім того, в літку 2014 року позивач ОСОБА_2 власноручно принесла речі ОСОБА_4, які перебували у спірній квартирі, за місцем роботи відповідача ОСОБА_4; свідок ОСОБА_10 пояснювала, що за життя батька - ОСОБА_8, сторони перебували у дружніх стосунках, ніяких суперечностей щодо користування квартирою не виникало, при необхідності відповідачі проживали у неї, після смерті батька позивачі почали перешкоджати відповідачам у користуванні житловим приміщенням. У червні-липні 2014 року позивачі винесли речі ОСОБА_4, які перебували у спірній квартирі, за місцем її роботи, влітку 2014 року змінили замки на дверях спірної квартири.

Протилежні пояснення по справі щодо проживання відповідачів в спірній квартирі надали свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, але суд надав оцінку поясненням цих свідків разом з іншими доказами, що зібрані по справі і відмовив в позові.

Колегія погоджується з рішенням місцевого суду, вважає його законним і обґрунтованим.

Дійшовши такого висновку, колегія враховувала, що сторони по справі, рідні люди, на весь склад сімї, в тому числі на відповідачів, ще у 1983р. їх батько, ОСОБА_8 отримав спірне житло, яким вся родина користувалася протягом тривалого часу, при житті батька, всі члени сімї, які зареєстровані на спірній житловій площі, визнавали права кожного на цю житлову площу, менше ніж через шість місяців після смерті батька, позивачі, ОСОБА_3, його дружина, ОСОБА_2 заявили позов про визнання відповідачів, такими, що втратили право на житло. Крім того, встановлено, що позивачі після смерті батька, як основного наймача житла, стали чинити відповідачам перешкоди в користуванні цим житлом.

Апеляційна скарга позивачів не містить правових доводів, які би давали підстави для скасування рішення і задоволення позову про визнання відповідачів такими, що втратили право на житло в спірній квартирі. Тому апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303,307 ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія,-

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Южного міського суду Одеської області від 03.03.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6 комунального майна Южненської міської ради Одеської області, Южненський міський сектор Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення..

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав.

Судді апеляційного суду Одеської області Плавич Н.Д.

ОСОБА_13

ОСОБА_14