Справа №487/260/15-ц 23.03.2015 23.03.2015 23.03.2015
Провадження № 22ц/784/701/15 Головуючий у першій інстанції Разумовська О.Г.
Доповідач в апеляційної інстанції Лисенко П.П.
У Х В А Л А

23 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Самчишиної Н.В. та Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Кудрою В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до відкритого акціонерного товариства «Малярно-ізоляційне підприємство «Райдуга» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації частини втраченого заробітку у зв'язку з інфляцією та відшкодування моральної шкоди, -

у с т а н о в и л а:

16 січня 2015 року ОСОБА_3 пред'явив зазначений позов до відкритого акціонерного товариства «Малярно-ізоляційне підприємство «Райдуга» (далі ВАТ МІП «Райдуга»), який обґрунтував наступним.

З 01 квітня 1998 року і по 20 грудня 2012 року він за трудовим договором на невизначений строк працював у ВАТ «Малярно-ізоляційне підприємство «Райдуга», а потім звільнився з роботи за п. 1 ст. 36 КЗпП України, у зв'язку з банкрутством підприємства.

На день звільнення підприємство мало заборгованість перед ним по заробітній платі за період з листопада 2011 року по травень 2013 року в сумі 15 903 гривні, яку виплачено лише у вересні 2014 року.

Посилаючись на порушення відповідачем строків виплати заробітної плати та строків розрахунку при звільненні, ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача 47 151 гривню 00 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку, 6 259 гривень 00 копійок компенсації втраченого внаслідок інфляції заробітку та 5 000 гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2015 року позовну заяву повернуто позивачеві на підставі пункту 6 частини 3 статті 121 ЦПК України.

Представник позивача - ОСОБА_4 подала на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків судді про порушення порядку подання позову, просила її скасувати і ухвалити в справі рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Повертаючи позовну заяву, суддя районного суду виходив з того, що дана заява містить вимоги про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, а інші вимоги є похідними від названої вимоги, а тому, в силу статті 96 ЦПК України вона може бути подана до суду в порядку позовного провадження лише у разі відмови судом у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом. А оскільки позивач з заявою про видачу судового наказу до суду не звертався, порушивши виписаний вище порядок, то, відповідно до пункту 6 частини 3 статті 121 ЦПК України, позовну заяву слід йому повернути, для дотримання процедури звернення до суду з вимогою про захист права на оплату праці.

Проте з таким висновком погодитись не можна.

В силу частини 3 статті 118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених частиною 1 статті 96 ЦПК, може бути подана тільки у разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 96 ЦПК судовий наказ може бути видано, поряд з іншим, у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Судовий наказ про виплату нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати може бути видано і на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки така компенсація входить до структури заробітної плати.

При цьому до заяви має бути додані докази, які підтверджують суми, які стягуються. Таким доказом може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості.

Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання (пункт 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року).

Наявність у позовній заяві спору про право (пункт 2 частини 3 статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови в прийняті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному окремому випадку, виходячи із характеру заявлених вимог, а також документів, доданих до заяви, в тому числі і з відсутності документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги (пункт 9 Постанови).

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_3 вбачається, що його вимогами є стягнення компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків виплати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди.

Жодна з цих вимог прямо не передбачена частиною 1 статті 96 ЦПК, а документів, які би підтверджували нарахування та розмір компенсації за порушення строків виплати заробітної плати (довідки, розрахунковий лист, копія платіжної відомості тощо), матеріали справи не містять.

У зв'язку з цим, вони не могли вирішуватися шляхом видачі судового наказу, а повинні розглядатися в порядку позовного провадження.

Оскільки суддя районного суду був іншої думки, то його висновок про те, що заявлені ОСОБА_3 вимоги мають розглядатись судом шляхом видачі судового наказу, а подачі позовної заяви має передувати відмова у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом, не відповідає змісту статей 96 та 118 ЦПК України.

А тому, застосування ним правил пункту 6 частини 3 статті 121 ЦПК не можна вважати законним та обґрунтованим, що є підставою для скасування ухвали судді з направленням позовної заяви до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про відкриття по ній провадження у справі.

Керуючись статтями 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2015 року скасувати і передати позовну заяву ОСОБА_3 разом з доданими до неї матеріалами, до того ж суду для повторного вирішення питання про відкриття по ній провадження у справі, відповідно до вимог статей 119-121 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді