Справа № 761/8803/15-ц
Провадження № 2-з/761/223/2015
У Х В А Л А

Іменем України

07 квітня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Маліновської В.М.

при секретарі: Колеснік М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення доказів шляхом витребування у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства культури України, Національного заповідника «Софія Київська», третя особа: Міністр культури України Кириленко Вячеслав Анатолійович, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

25.03.2015р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (Позивач) до Міністерства культури України (Відповідач1), Національного заповідника «Софія Київська» (Відповідач2), третя особа: Міністр культури України Кириленко Вячеслав Анатолійович, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою від 27.03.2015р. за вказаною позовною заявою відкрито провадження у цивільній справі і справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Одночасно з позовною заявою Позивачем подано заяву про забезпечення доказів шляхом їх витребування у Відповідаяча1.

Так, на обґрунтування необхідності витребування у Відповідача1 доказів, представник позивача зазначив, що наказу про звільнення позивача від 17.03.2015р., який оскаржується у даній справі, передував аналогічний наказ від 19.01.2015р., який також оскаржувався Позивачем. Для отримання документів, які були підставою для видання попереднього наказу від 19.01.2015р. сторона позивача зверталась до Відповідача1 з відповідним запитом, проте запитуваних документів, які були підставою для видання наказу, так надано і не було з посиланням на ст.9 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З урахуванням наведено представник Позивача просив забезпечити докази шляхом витребування у Відповідача1: - доповідної записки першого заступника Міністра культури України Ліхового І.Д. від 12.03.15 р., яка стала підставою для видання наказу Міністерства культури України №203/0/17-15 від 17.03.2015 р. про розірвання трудового контракту № 543 від 15 червня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Міністерством культури України, та її звільнення з посади генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»; -документів, які на думку Відповідача1 стали підставою для застосування пунктів 2.1.2, 2.1.11, 2.1.12, 2.1.17 трудового контракту від 15.06.12 р. № 543 в частині його розірвання та звільнення 17.03.15 р. ОСОБА_1 з посади генерального директора Національного заповідника «Софія Київська». При цьому сторона позивача просить зобов'язати Міністерство культури України подати зазначені в пункті 2 цієї заяви документи не пізніше ніж за 5 днів до дати першого судового засідання.

На підтвердження вказаних у заяві про забезпечення доказів обставин представником позивача долучено копію наказу Міністерства культури України від 17.03.2015р. №203/0/17-15 «Про звільнення ОСОБА_1.», копію наказу Міністерства культури України від 19.01.2015р. №32/0/17-15 «Про звільнення ОСОБА_1.», копію запиту про надання копій документів від 26.01.2015р., копію відповіді Міністерства культури України від 10.02.2015р. за №50/10-4.1/55-15, в якій зазначено, що документи, які були підставою для застосування пунктів трудового Контракту №543 від 15.06.2012р. та звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Національного заповідника «Софія Київська» не надаються на підставі ст.9 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

У судовому засіданні представник Позивача ОСОБА_2 заяву підтримав і просив задовольнити. Наголосив на тому, що оскільки накази за своєю суттю є аналогічними і підстави для їх прийняття, як зазначено в самих наказах, це доповідні записки першого заступника Міністра культури України Ліхового І.Д., які, як свідчить випадок з оскарженням першого наказу за 19.01.2015р., Відповідачем1 на запит Позивача надано не було саме з посиланням на Закон України «Про доступ до публічної інформації».

Представники Відповідача1 - Сухенко С.В., Мнацаканян С.А., Невмержицька І.М. щодо задоволення заяви заперечили.

Представники наголосили на тому, що стороною позивача не надано жодних доказів, які б свідчили про неможливість самостійного отримання ними документів, які вони просять витребувати. Посилання представника Позивача на те, що Позивачу було відмовлено у наданні документів, які були підставою для видання наказу від 19.01.2015р. не є належним доказом неможливості отримання документів по наказу від 17.03.2015р., оскільки з даного питання сторона Позивача до Відповідача1 не зверталась. Представники наголосили також на тому, що Відповідач при розгляді справи надасть документи, якими обґрунтовуються їх заперечення щодо позову, але для витребування доказів відсутні підстави, передбачені ЦПК України.

Представники Відповідача2 - Гаврильченко О.П., Кириленко В.В. щодо задоволення заяви також заперечили та вказали, що оскільки Позивач не надав доказів наявності перешкод у отриманні доказів самостійно, то витребування доказів у Відповідача1 є передчасним.

Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши заяву про забезпечення доказів та матеріали цивільної справи суд приходить до наступного.

Частинами 1 та 2 ст.133 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів.

Згідно зі ст.ст57 - 60 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому за положеннями ч.1 та ч.2 ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

За ст.9 Закону України «Про доступ до публічної інформації» до службової може належати така інформація: 1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень; 2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці. Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування". Доступ до таких документів надається відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Вивчивши заяву про забезпечення доказів та долучені до неї документи, вислухавши представників сторін, суд приходить до висновку, що у сторони Позивача наявні перешкоди у самостійному отриманні документів, які стали підставою для видання наказу від 17.03.2015р., а саме документів, що були підставою для застосування положень трудового контракту№543 від 15.06.2012р., а також доповідної записки першого заступника Міністра, оскільки вони належать до інформації для службового користування, що фактично не заперечувалось у судовому засіданні і самими представниками Відповідача1.

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заява представника Позивача про забезпечення доказів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 57-60, 133, 137, 208-210, 293, 294 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення доказів шляхом витребування у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства культури України, Національного заповідника «Софія Київська», третя особа: Міністр культури України Кириленко Вячеслав Анатолійович, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити.

Витребувати у Відповідача1 - Міністерства культури України документи, які стали підставою для видання наказу від 17.03.2015р. №203/0/17-15, застосування п.5.3.4. та п.5.7. розділу 5 трудового контракту від 15.06.2012р. №543, в тому числі, але не виключно:

- доповідну записку першого заступника Міністра Ліхового І.Д. від 12.03.15 р., яка стала підставою для видання наказу Міністерства культури України № 203/0/17-15 від 17.03.2015 р. «Про звільнення ОСОБА_1.» щодо розірвання трудового контракту № 543 від 15 червня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Міністерством культури України, та її звільнення з посади генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»,

- документи, які стали підставою для застосування пунктів 2.1.2, 2.1.11, 2.1.12, 2.1.17 трудового контракту від 15.06.12 р. № 543 в частині його розірвання та звільнення 17.03.15 р. ОСОБА_1 з посади генерального директора Національного заповідника «Софія Київська»:

Зобов'язати Міністерство культури України подати зазначені документи за 5 днів до дати судового засідання, але не пізніше дати самого засідання.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя: