УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Іваненко Ю.Г., Наумчука М.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства «Водоканал м. Ужгорода», третя особа - Інспекція з питань захисту прав споживачів у Закарпатській області, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою Комунального підприємства «Водоканал м. Ужгорода» на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом та просила визнати незаконними дії Комунального підприємства «Водоканал м. Ужгорода» (далі - КП «Водоканал м. Ужгорода»), якими її зобов'язано провести поточну повірку лічильників (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) гарячої та холодної води за власний рахунок та зобов'язати відповідача провести поточну періодичну повірку лічильників гарячої та холодної води за власний рахунок (за рахунок обслуговуючої організації) у строк, визначений ч. 15 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до договору про надання послуг вона одержує послуги з водопостачання та водовідведення.

У 2010 році вона за власні кошти обладнала квартиру засобом обліку спожитої води - лічильником. Абонентна служба та лабораторія КП «Водоканал м. Ужгорода» здійснили опломбування та фіксацію початкових показань лічильників та абонентський відділ КП «Водоканал м. Ужгорода» почав нарахування оплати за спожиту воду згідно з обсягами, які показували лічильники.

21 травня 2014 року нею було отримано повідомлення КП «Водоканал м. Ужгорода» від 12 травня 2014 року про проведення повірки лічильників гарячої та холодної води лабораторією за адресою: АДРЕСА_1.

10 червня 2014 року вона звернулася до директора КП «Водоканал м. Ужгорода» із заявою про надання послуги з державної періодичної повірки.

14 червня 2014 року надійшов лист заступника директора КП «Водоканал м. Ужгорода» від 12 червня 2014 року № 814 з відповіддю про те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю фізичної особи-споживача, не включаються до складу тарифів на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а отже, зазначеним законом не передбачено звільнення споживачів, які є власниками квартирних засобів обліку, від оплати робіт (послуг), пов'язаних з повіркою цих приладів. Крім того, було додано копію газети «Урядовий кур'єр» від 16 листопада 2013 року № 212 з роз'ясненнями директора департаменту житлової політики Мінрегіонрозвитку щодо оплати за повірку лічильника. Таким чином, відповідач КП «Водоканал м. Ужгорода» вказав на необхідність повірки лічильників гарячої та холодної води за власні кошти споживача.

Позивач вважав, що зобов'язання КП «Водоканал м. Ужгорода» проводити повірку лічильників за власні кошти є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконними дії КП «Водоканал м. Ужгорода», якими ОСОБА_3 зобов'язано провести поточну повірку лічильників гарячої та холодної води (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) за власний рахунок.

Зобов'язано КП «Водоканал м. Ужгорода» провести поточну періодичну повірку лічильників гарячої та холодної води за власний рахунок (за рахунок обслуговуючої організації) у строк, визначений ч. 15 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від

07 квітня 2015 року зазначене судове рішення в частині виконання обов'язку скасовано, викладено резолютивну частину рішення у новій редакції.

Зобов'язано КП «Водоканал м. Ужгорода» провести періодичну повірку лічильника гарячої та холодної води ОСОБА_3 у квартирі по АДРЕСА_2, в тому числі: демонтаж, транспортування та монтаж після повірки здійснити за рахунок цього підприємства, а витрати, понесені ним, включити до тарифу на послуги з водопостачання з наступною їх сплатою споживачем щомісяця.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі КП «Водоканал м. Ужгорода» просить ухвалені у справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеній нормі ухвалені у справі судові рішення не відповідають.

Суд першої інстанції, визнаючи незаконними дії КП «Водоканал м. Ужгорода», якими ОСОБА_3 зобов'язано провести поточну повірку лічильників гарячої та холодної води (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) за власний рахунок, та зобов'язуючи КП «Водоканал м. Ужгорода» провести поточну періодичну повірку лічильників гарячої та холодної води за власний рахунок (за рахунок обслуговуючої організації) у строк, визначений ч. 15 постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, виходив із того, що чинним законодавством обов'язки щодо періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) квартирного засобу обліку лічильника води покладено на відповідача, спосіб виконання даних обов'язків має обирати саме відповідач.

Апеляційний суд, скасовуючи зазначене судове рішення в частині виконання обов'язку та зобов'язуючи КП «Водоканал м. Ужгорода» провести періодичну повірку лічильника гарячої та холодної води ОСОБА_3 у квартирі по АДРЕСА_2, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки здійснити за рахунок цього підприємства, а витрати, понесені ним, включити до тарифу на послуги з водопостачання, з наступною їх сплатою споживачем щомісяця, вважав, що суд першої інстанції не в повній мірі з'ясував характер правовідносин сторін та законодавче регулювання складових спору.

Зокрема, посилаючись на ч. 2 ст. 61 ЦПК України, апеляційний суд виходив із того, що постановою Вищого адміністративного суду України від 07 лютого 2013 року в справі № K/9991/29412/12 визнано, що питання проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води, в тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки регулюються Законами України «Про метрологію та метрологічну діяльність», «Про Кабінет Міністрів України», постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» та Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Крім того, в результаті перевірки судом законності зазначених вище постанови Кабінету Міністрів України № 869 та Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визнано, що проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки, здійснюється за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, включаються у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та сплачуються споживачем щомісячно.

З огляду на наведене та оскільки відповідач з посиланням на розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 04 жовтня 2013 року № 162 та рішення Ужгородського міськвиконкому від 07 серпня 2013 року № 261 стверджує, що він є виконавцем зазначених вище послуг на території м. Ужгорода, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції в частині визнання незаконними його дій з проведення позивачкою поточної перевірки лічильника за власний рахунок.

Проте з висновками судів погодитися не можна з таких підстав.

З метою забезпечення єдиного для всіх регіонів підходу до формування тарифів у сфері житлово-комунальних послуг постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869 затверджено Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Відповідно до п. 24 Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення (у редакції, чинній до 24 жовтня 2014 року - до дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 532) до складу витрат на збут включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг з централізованого водопостачання та водовідведення споживачам, зокрема, витрати на періодичну повірку, опломбування, обслуговування та ремонт (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, які є власністю ліцензіата.

Тобто витрати з проведення періодичної повірки, опломбування, обслуговування та ремонту (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води, що перебувають у власності споживача - фізичної особи, не включаються до тарифу на централізоване водопостачання, який встановлюється Національною комісією для КП «Водоканал м. Ужгорода».

Разом із тим витрати з проведення періодичної повірки, опломбування, обслуговування та ремонту (включаючи демонтаж, транспортування і монтаж) засобів обліку води визначаються відповідно до укладених договорів між виконавцем та субпідрядником, який виконує ці послуги.

Отже, у період до 24 жовтня 2014 року проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, повинно було здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, повинні були включатися у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і сплачуватися споживачем щомісячно у складі цих послуг.

У п. 2 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) передбачено, що цей Порядок застосовується під час установлення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення для суб'єктів господарювання, зазначених у п. 1 цього Порядку, та поширюється на таких суб'єктів під час розрахунку тарифів.

Разом із тим матеріали справи не містять доказів того, що в спірний період вартість повірки лічильників була включена до тарифів на водопостачання та водовідведення.

За таких обставин витрати з періодичної повірки квартирних засобів обліку не відшкодовуються через діючі тарифи на комунальні послуги, а КП «Водоканал м. Ужгорода» не може здійснювати повірку лічильників за власний рахунок, як це передбачено ч. 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року № 6-60цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Комунального підприємства «Водоканал м. Ужгорода» задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від

07 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Н.А. Горелкіна

Є.П. Євграфова

Ю.Г. Іваненко

М.І. Наумчук