Справа №490/8392/14-ц 09.07.2015 09.07.2015 09.07.2015
Провадження №22-ц/784/1619/15
Головуючий у першій інстанції-Чулуп О.С.
Категорія 48 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Гордійчук С.С.,

за участю позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 травня 2015 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про поділ майна подружжя

У С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Позивачка зазначала, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 2003 року, від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. За кредитні кошти, отримані сім'єю за державною програмою кредитування молодих сімей у сфері житлового будівництва, вони придбали квартиру АДРЕСА_1. Правовстановлюючі документи на квартиру видані на ім'я ОСОБА_3

Уточнивши позовні вимоги та посилаючись на те, що сім'я розпалась, а відповідач ухиляється від надання необхідної допомоги у забезпеченні духовного та фізичного розвитку дітей, ОСОБА_1 просила відступити від рівності часток подружжя та визнати за нею право власності на 2/3 частки спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_3, діючи через свого представника, позов визнав частково, вважаючи права подружжя рівними.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 травня 2015 року позов задоволено частково, за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину квартири. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі позивачка просила рішення скасувати та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що суд не врахував, що підставою отримання пільгового кредиту стала наявність неповнолітніх дітей в їх сім'ї, та не збільшив її частку з урахуванням їх інтересів.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Частина 3 статті 368 ЦК передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 60 СК майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

За правилами статті 70 СК у разі поділу майна, що є обєктом права спільної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 статті 70 СК суду надано право збільшити частку майна дружини, чоловіка за наявності обставин, що мають істотне значення.

Частиною 3 цієї норми передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Верховний Суд України в постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» (пункт 30) розяснив, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 статті 70 СК в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Інтереси неповнолітніх дітей, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначення способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засад рівності часток.

Отже основною підставою для застосування правила відступлення від рівності часток подружжя є не тільки факт проживання дітей з одним з подружжя, але і доведеність факту недостатності розміру аліментів, які отримує подружжя, з яким проживають діти, для забезпечення їх відповідного розвитку.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі з 4 липня 2003 року до 26 серпня 2014 року (а.с. 6, 50). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 7), та сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8).

У період шлюбу на підставі договору про інвестування у будівництво від 7 грудня 2006 року ( а.с. 16-19) та кредитного договору №211 від 13 грудня 2006 року щодо надання пільгового кредиту як молодій сім'ї на будівництво житла ( а.с. 11-15) подружжя придбало у власність квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 20).

Право власності на квартиру зареєстроване на ім'я ОСОБА_3 (а.с. 22, 23).

Квартира складається з чотирьох кімнат жилою площею 48,7 кв.м та загальною площею 79 кв.м.

В квартирі сторони не проживають.

З березня 2014 року подружжя припинило сімейні стосунки.

Судовим рішенням з 25 травня 2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на дітей у розмірі 1500 грн.

Виконавчий лист видано 3 липня 2014 року.

У 2014 році нараховано до сплати аліментів 10 935 грн., сплачено відповідачем 8 030 грн., за період січень-березень 2015 року нараховано до сплати 4 306, 45 грн., сплачено відповідачем (станом на 27 березня 2015 року) 4 507, 56 грн. (а.с. 42). Остання виплата аліментів здійснена відповідачем 1 липня 2015 року в розмірі 600 грн. (довідка ДВС від 7.07.15 року).

До того ж судом встановлено, що ОСОБА_3 з 2014 року займається волонтерською діяльністю, періодично перебуває в зоні АТО, про що свідчать документи, надані суду апеляційної інстанції (а.с. 96-98).

Встановлені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3, загалом, виконує аліментні зобов'язання, а заборгованість за попередній час погашає збільшеним розміром виплати у наступному місяці. Періодичне виникнення заборгованості повязане з характером діяльності відповідача як волонтера.

Розмір аліментів, стягнутих з відповідача на кожну дитину (по 750 грн.) з урахуванням і рівного обовязку матері на утримання дітей (750 грн.), перевищує мінімальний прожитковий мінімум для дітей відповідного віку (1286 грн.).

Доказів, які би підтверджували необхідність особливих потреб дітей та недостатність аліментів для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, позивачка не надала.

Суд також враховує, що сторони та діти в квартирі не проживають, а тому дотримання принципу рівності часток у праві власності на нерухомість не порушує житлові права дітей, а також не перешкоджає користуванню житловою площею, що належить обом батькам, які є рівно відповідальними за створення дітям належних умов для проживання.

Проживання дітей з матір'ю судовим рішенням не визначалось та в подальшому залежить від вирішення цього питання самими батьками.

Дотримання житлових прав дітей у разі спору між батьками також може бути забезпечено шляхом визначення порядку користування спільною власністю сторін.

Колегія суддів не може прийняти до уваги розрахунок часток кожного члена сім'ї, приведений в апеляційній скарзі, а також посилання апелянта на особливий порядок надання пільгового кредиту сім'ї, як підставу для збільшення частки позивачки.

Зазначені обставини не відповідають умовам, передбаченим частиною 3 статті 70 СК, а тому правого значення не мають. Пільгові умови кредитування з урахуванням кількісного складу сім'ї не є підставою набуття права власності кожним з членів сім'ї.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 8 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді