Справа № 186/936/14-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2015 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої - судді Янжули С. А. ,

при секретарі: Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа відділ державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції, на бездіяльність, дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність, дії державного виконавця.

В обґрунтування скарги зазначив, що 25 листопада 2014 року до Відділення державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області (далі - ВДВС) була подана заява про примусове виконання виконавчого листа № 186/936/14-ц виданого 24 листопада 2014 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 17 365 гривень.

28 листопада 2009 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 833/3 - номер за ЄДРВП: 45614457 та боржнику наданий строк для добровільного виконання виконавчого документа (виконавчий лист № 186/936/14-ц) у строк до 03 грудня 2014 року, яку він отримав 05 грудня 2014 року.

30 травня 2015 року він отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25 травня 2015 року, яку виготовив головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Першотравенського управління юстиції ОСОБА_3, в якій зазначено:

У боржника відсутнє майно на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Ураховуючи викладене, керуючись п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», постановляю:

1 .Виконавчий документ, виконавчий лист № 186/936/14-ц виданий 15 вересня 2014 року Першотравенським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 17000 грн, судового збору в розмірі 365.40 грн., а всього 17365.40 грн. повернути стягувану.

2. Припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

3. Виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 25 травня 2016 року.

Вважаючи, що дана постанова є незаконною, так як суперечить Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», мотиви зазначені в даній постанові надумані і тому вона підлягає скасуванню, він звернувся до начальника ВДВС Першотравенського міського управління юстиції з заявою про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувану від 25 травня 2015 року ВП № 45614457, зобовязавши головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Першотравеського управління юстиції ОСОБА_3 відновити дане провадження та забезпечити його виконання.

20 червня 2015 року він отримав відповідь за підписом т.в.о. начальника ВДВС Першотравенського міського управління юстиції ОСОБА_4, де було зазначено: державним виконавцем була допущена автоматична помилка, п. 2 постанови має бути виключений, підстав для скасування постанови від 25 травня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу не має.

Відповідно статті 124 Конституції України, - судові рішення ухвалюються Іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон ВП) визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Згідно статті 1 Закону ВП виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

За приписами статті 5 Закону ВП вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Згідно статті 6 Закону ВП державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних - юридичних осіб.

Відповідно статті 11 Закону ВП державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За приписами статті 25 Закону ВП державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до частини 1 ст. 27 Закону ВП у разі неподання боржником у строки, встановлені частиною 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішень.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону ВП державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

За приписами статті 32 Закону ВП заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону ВП за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

У проведені виконавчих дій державний виконавець неправомірно не вживає заходів щодо виконання судового рішення в частині виплати мені повної суми у відповідності з рішенням суду, незважаючи, що відповідач має майно, на яке за законом може бути звернено стягнення.

Згідно з частиною 4 статті 82 Закону ВП рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У Законі України "Про виконавче провадження " поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження (ст. 1). Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі "Горнсбі проти Греції (Case of Hornsby v. Greece) указаний суд у своєму рішенні від 19 березня 1997року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Саме закріплення за державою обовязку забезпечення прав і свобод людини дає можливість, у випадку порушення останніх, звернутись до суду з метою їх захисту та відновлення, а також за компенсацією шкоди, завданою таким порушенням.

Просить суд визнати дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції ОСОБА_3 - неправомірними; визнати постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 25 травня 2015 року ВП №45614457 - незаконною; зобов'язати головного державного виконавця Сідька Д.В. поновити виконавче провадження ВП №45614457 та здійснити заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, скаргу підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Відділу державної виконавчої служби Першотравенського МУЮ в Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про слухання справи в його відсутність та свої заперечення на скаргу, в яких зазначив, що скаргу вважає необґрунтованою, такою що суперечить нормам діючого законодавства України та задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Твердження позивача про те, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 25 травня 2015 року, ВП № 45614457 є незаконною, такою яка суперечить Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», мотиви зазначені у постанові надумані є необґрунтованими, оскільки жодна з наведених у сказі норм не містить обґрунтувань неправомірності зазначеної постанови, згідно чого не можуть бути прийняті до уваги.

В свою чергу, державним виконавцем були вжиті, усі передбачені законодавством про виконавче провадження заходи примусового виконання рішення, спрямовані на виконання виконавчого листа Першотравенського міського суду № 186/936/14-ц від 15 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 17000 грн. та в рахунок повернення судових витрат у справі -365.40 грн., а всього стягти 17365,40 грн.

Так, ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначено що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Виконавчий лист Першотравенського міського суду № 186/936/14-ц від 15 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 17000 грн. та в рахунок повернення судових витрат у справі - 365.40 грн., а всього стягти 17365,40 грн. надійшов до відділу на виконання 26 листопада 2014 року за вх № 835. Цього ж дня (26 листопада 2014 р.), а не 28 листопада 2009 р. як зазначає скаржник, у відповідності до п. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого провадження. 26 листопада 2014 р., з метою перевірки зареєстрованих за боржником рахунків у банківських установах, а також отримання інформації стосовно джерел доходів отримуваних боржником, державним виконавцем було направлено запити до відповідних органів та установ.

Згідно отриманих відповідей на вищевказані запити, інформація щодо відкритих розрахункових рахунків ОСОБА_2 відсутня. Також, згідно наданої інформації, боржник не отримує ніяких доходів та пенсійних виплат (копії інформаційних листів від 26 листопада 2014 р., 27 листопада 2014 р., 18 травня 2015 р.,19 травня 2015р. додаються).

Згідно довідки ДАІ, інформація, щодо транспортних засобів зареєстрованих за боржником, не знайдена (копії додаються).

Згідно витягу прав власності на нерухоме майно, за боржником зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, але дана квартира, згідно відомостей відповідного реєстру іпотек перебуває в іпотеці ПАТ «Дельта Банк». У звязку з чим, враховуючи вимоги ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернути стягнення на дане нерухоме майно неможливо (копії відповідних документів додаються).

25 травня 2015 року державним виконавцем, з метою перевірки майнового стану боржника здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_2, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Горького, 6/15, за результатами якого, майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення, на момент здійснення перевірки виявлено не було, про що було складено акт державного виконавця (копія додається).

Згідно чого, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Крім того, ч. 5 зазначеної статті закону, передбачено право стягувача повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених законом, в даному випадку у строк до 25 травня 2016 року, про що було зазначено в постанові.

Вищевикладене свідчить про те, що державним виконавцем були вжиті усі, передбачені законодавством про виконавче провадження, заходи спрямовані на виконання рішення суду. Згідно чого, твердження позивача про невжиття державним виконавцем заходів щодо виконання зазначеного рішення суду є необґрунтованим, що також підтверджується ухвалою Першотравенського міського суду від 20 травня 2015 року № 186/936/14-ц, згідно якої скаржнику, в задоволенні аналогічної скарги на бездіяльність, дії державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого листа Першотравенського міського суду № 186/936/14-ц від 15 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 17000 грн. та в рахунок повернення судових витрат, було відмовлено.

Просить в задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 вересня 2014 року Першотравенський міський суд виніс рішення, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч)гривень 00 копійок та в рахунок повернення судових витрат у справі 365 (триста шістдесят п'ять) гривень 40 копійок, а всього стягти 17 365 (сімнадцять тисяч триста шістдесят п'ять) гривень 40 копійок.

13 листопада 2014 року дане рішення набрало законної сили.

На підставі вищезазначеного рішення 25 листопада 2014 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист №186/936/14-ц, який предявив до виконання відділу державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції.

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області 26 листопада 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП№45614457 з виконання рішення Першотравенського міського суду від 15 вересня 2014 року та надано боржнику строк для самостійного виконання рішення суду до 03 грудня 2014 року.

В добровільному порядку боржник не виконав рішення суду.

26 листопада 2014 року, з метою перевірки зареєстрованих за боржником рахунків у банківських установах, а також отримання інформації стосовно джерел доходів отримуваних боржником, державним виконавцем було направлено запити до відповідних органів та установ.

Згідно отриманих відповідей на вищевказані запити, інформація щодо відкритих розрахункових рахунків ОСОБА_2 відсутня. Також, згідно наданої інформації, боржник не отримує ніяких доходів та пенсійних виплат.

Згідно довідки ДАІ, інформація, щодо транспортних засобів зареєстрованих за боржником, не знайдена.

Згідно витягу прав власності на нерухоме майно, за боржником зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_2, але дана квартира, згідно відомостей відповідного реєстру іпотек перебуває в іпотеці ПАТ «Дельта Банк». У зв'язку з чим, враховуючи вимоги ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», звернути стягнення на дане нерухоме майно неможливо.

ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно ч.2 ст.25 зазначеного Закону, державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Ч.1 ст.27 вищезазначеного Закону передбачає, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно ч.2 ст.30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа. В свою чергу, державним виконавцем були вжиті, усі передбачені законодавством про виконавче провадження заходи примусового виконання рішення, спрямовані на виконання виконавчого листа Першотравенського міського суду № 186/936/14-ц від 15 вересня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 17000 грн. та в рахунок повернення судових витрат у справі -365.40 грн., а всього стягти 17365,40 грн.

Так, ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» визначено що заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

25 травня 2015 року державним виконавцем, з метою перевірки майнового стану боржника здійснено вихід за місцем проживання ОСОБА_2, за адресою: Дніпропетровська обл., м. Першотравенськ, вул. Горького, 6/15, за результатами якого, майна, належного боржнику, на яке можливо звернути стягнення, на момент здійснення перевірки виявлено не було, про що було складено акт державного виконавця (копія додається).

Згідно чого, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві. Крім того, ч. 5 зазначеної статті закону, передбачено право стягувача повторно предявити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених законом, в даному випадку у строк до 25 травня 2016 року, про що було зазначено в постанові.

Відділом державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції виконуються необхідні виконавчі дії по виконанню рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2014 року в строки, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", державним виконавцем були вжиті, передбачені законодавством про виконавче провадження, заходи спрямовані на виконання рішення суду, тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Відповідно до п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», оскільки провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Керуючись ст. ст. 386, 387 , 388 ЦПК України, - суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність, дії державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.А.Янжула