Справа №591/9909/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/669/15 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Маслова В. О.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного казначейства України, прокуратури Сумської області про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

20.12.2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 03.09.2010 року відносно нього незаконно порушили кримінальну справу за ст. 364 ч. 3, 366 ч. 1 КК України, у зв'язку з чим він перебував під вартою з 08.09.2010 року по 19.08.2011 року. Кримінальна справа відносно нього неодноразово розглядалася судами різних інстанцій, і 18.12.2014 року постановою Ковпаківського районного суду м. Суми була закрита за його клопотанням та він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Не дивлячись на те, що Законом України від 21.02.2014 року № 746-УІІ ч. 3 ст. 364 КК України було вилучено, прокуратурою м. Суми продовжувалось підтримання обвинувачення за цією статтею. Крім того ним та його захисниками були здобуті докази його невинуватості та взагалі факту події злочину. Ці докази підтверджують незаконність пред'явленого йому обвинувачення та арешту за ст. 364 ч. 3 КК України. Незаконним обвинуваченням та арештом йому завдані матеріальні збитки, які полягають у неможливості заробити на життя та допомагати родині протягом арешту, відмовою у наданні йому кваліфікованої роботи у зв'язку з не закритою кримінальною справою, витратах на лікування та допомогу адвокатів. Також в зв'язку з незаконним обвинуваченням він переніс душевні страждання та йому спричинена моральна шкода. Просить стягнути на свою користь з Державного бюджету України на відшкодування матеріальної шкоди 200000 грн. та на відшкодування моральної шкоди 500000 грн.

Рішенням суду від 26 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за його необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове яким задовольнити позов. В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що відповідно до вироку суду першої інстанції від 19.08.2011 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.12.2013 року його було виправдано за ч. 3 ст. 190 КК України та за ч. 3 ст. 364 КК України, тобто з нього повністю знято обвинувачення у тяжкому та особливо тяжкому злочинах, тоді як саме обвинувачення у вчиненні вказаних злочинів надавало можливість слідчому та прокурору безпідставно обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та позбавити його волі на тривалий термін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, представників: Державного казначейства України - Дєдушкіну Є.В., прокуратури Сумської області - Вортоломея М.Ф., вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03.09.2010 року порушена кримінальна справа відносно заступника начальника відділу митного оформлення Сумської митниці ОСОБА_3 (після зміни прізвища - ОСОБА_3) за фактом зловживання службовим становищем та службового підроблення документів на автомобіль MAZDA за ознаками в його діях злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.3 та 366 ч.1 КК України (а.с.10-11).

На підставі постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 07.09.2010 року за його місцем реєстрації та проживання проведено обшук. 08.09.2010 року за підозрою у скоєнні зазначених злочинів його було затримано, а постановою Зарічного районного суду м. Суми від 10.09.2010 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 23.09.2010 року, обрано запобіжний захід - тримання під вартою (154-164).

28.10.2010 року прокурором м. Суми порушено стосовно ОСОБА_3 кримінальну справу №10840040/2 за фактами службового підроблення посвідчувального напису митного органу до світлокопії технічного паспорту на автомобіль MAZDA та використання завідомо підроблених документів, за ознаками в його діях злочинів, передбачених ст.ст.366 ч.1, 358 ч.3 КК України й об'єднано з попередньою справою та присвоєно їй № 10840040, а 08 листопада 2010 - №10840058 за фактом заволодіння шляхом шахрайства автомобілем «OPEL VECTRA», а також підробки та використання завідомо підроблених документів, за ознаками злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 та 3 ст. 358 КК України.

Постановою слідчого прокуратури м. Суми від 13 грудня 2010 року дії ОСОБА_3 перекваліфіковано з ч. 2 на ч. 3 ст. 190 КК України та порушено кримінальну справу №10840058/2 за фактом заволодіння шляхом шахрайства автомобілем «OPEL VECTRA» за ознаками в його діях злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України й об'єднано з попередньою та присвоєно їй № 10840058.

14 грудня 2010 року провадження у кримінальній справі за ч. 2 та ч.3 ст. 358 КК України закрито на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю складу злочину.

Постановою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.01.2011 року обидві кримінальні справи №10840040 та №10840058 об'єднані в одне провадження.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 серпня 2011 року дії ОСОБА_3 перекваліфіковано з ч. 3 на ч. 1 ст. 364 КК України та засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України до 1 року 10 місяців обмеження волі з позбавленням права обіймати певні посади на 3 роки. За ч. 3 ст.190 КК України його виправдано у зв'язку із недоведеністю участі у вчиненні злочину, у строк відбування покарання зараховано попереднє ув'язнення, змінено запобіжний захід на підписку про невиїзд та звільнено його з-під варти в залі суду (а. с. 12-18).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 жовтня 2011 року цей вирок суду скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд (а. с. 19-21).

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 лютого 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 364 КК України і призначено покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в державних установах і організаціях, пов'язані зі здійсненням функцій представника влади, з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов'язків на 2 роки, без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. За ч. 3 ст. 190 КК України позивача виправдано за відсутністю в його діях складу злочину (а.с.22-29).

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 травня 2013 року вирок, в частині вирішення цивільного позову, скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок - залишено без змін (а. с. 30-33).

12 грудня 2013 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 лютого 2013 року і ухвалу апеляційного суду Сумської області в частині засудження ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 358 КК України скасовано, кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд, а в частині постановлення виправдувального вироку за ч. 3 ст.190 КК України прийняті судові рішення залишено без змін (а. с. 35-37).

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 квітня 2014 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 за ст. 358 ч. 3, ст. 366 ч. 1, ст. 364 ч. 3 КК України повернута прокурору м. Суми на додаткове розслідування з мотивів неповноти досудового слідства, проте ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 03 червня 2014 року вона скасована, а справа направлена на новий судовий розгляд (а. с. 38-44).

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2014 року ОСОБА_3, обвинуваченого за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, а провадження по кримінальній справі закрито (а. с. 46-52).

Згідно з довідкою Сумського слідчого ізолятора від 12.12.2011 року №126-Б ОСОБА_3 утримувався в Сумському слідчому ізоляторі з 08.09.2010 року по 19.08.2011 року (а.с.81).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для стягнення матеріальної і моральної шкоди на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, так як суд дійшов його, правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно п. 1ч. 1, ч. 2 ст. 1, п. п. 1, 4, 5 ст. 3 Закону України від 01.12.94 р. №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду» (далі - Закон) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. При цьому завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. У наведених в ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується заробіток та інші грошові доходи , які він втратив внаслідок незаконних дій, суми, сплачені ним у зв'язку з наданням йому юридичної допомоги, моральна шкода.

Згідно з п. 3 Положення про застосування зазначеного Закону, затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів від 04.03.96 р. №6/5/3/41, право на відшкодування шкоди в громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 лютого 2013 року та ухвала Апеляційного суду Сумської області від 14 травня 2013 року були скасовані в частині засудження ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 та ч. 3 ст. 364 КК України та в цій частині справу направлено на новий судовий розгляд. Під час нового розгляду кримінальної справи Ковпаківським районним судом м. Суми прокурором було змінено пред'явлене ОСОБА_3 обвинувачення з ч. 3 ст. 364 КК України на ч. 1 ст. 364 КК України в зв'язку з набранням чинності Законом України від 21.02.2014 року № 746-УІІ, яким у Кримінальному кодексі України у статті 364 частину третю виключено. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2014 року ОСОБА_3, обвинуваченого за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України, за його клопотанням звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності, а провадження у кримінальній справі закрито. Тобто кримінальна справа відносно позивача закрита з нереабілітуючих підстав.

Отже, повної реабілітації ОСОБА_3 за всіма інкримінованими йому злочинами не відбулося, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для відшкодування на користь позивача матеріальної та моральної шкоди за рахунок коштів державного бюджету.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що відповідно до вироку суду першої інстанції від 19.08.2011 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.12.2013 року його було виправдано за ч. 3 ст. 190 КК України та за ч. 3 ст. 364 КК України, а тому позивач має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди відповідно до Закону України від 01.12.94 р. №266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства прокуратури і суду».

Як зазначалося вище вирок суду першої інстанції від 19.08.2011 року відносно позивача було скасовано, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.12.2013 року вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 лютого 2013 року і ухвалу апеляційного суду Сумської області в частині постановлення виправдувального вироку за ч. 3 ст.190 КК України залишено без змін, а в частині засудження ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 364, ч. 3 ст. 358 КК України скасовано та кримінальну справу направлено на новий судовий розгляд під час якого пред'явлене позивачу обвинувачення за ч. 3 ст. 364 КК України було змінено на ч. 1 ст. 364 КК України в зв'язку з виключенням діяння, передбаченого ч. 3 ст. 364 із Кримінального кодексу України.

Щодо виправдання позивача за ст. 190 ч. 3 КК України, то 22 вересня 2014 року ОСОБА_3 звертався з позовом до прокуратури Сумської області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконним обвинуваченням за ст. 190 ч. 3 КК України та арештом, посилаючись на вирок суду, яким його було виправдано за ст. 190 ч. 3 КК України. Проте рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 24 лютого 2015 року в задоволенні цього позову відмовлено в зв'язку з тим, що повної реабілітації ОСОБА_3 за всіма інкримінованими йому злочинами не відбулося.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування оскаржуваного рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -