Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 337/6611/14-ц Головуючий у 1 інстанції Котляр А.М.
Провадження № 22-ц/778/4592/15 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Бурими В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року у справі за поданням відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ВДВС Запорізького районного управління юстиції Запорізької області звернулося до суду з поданням про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

В поданні зазначало, на виконанні відділу ДВС Запорізького районного управління юстиції Запорізької області знаходиться виконавче провадження за примусовим виконанням виконавчого листа № 2-2579 від 16.05.2012 року, виданого Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АКБ «Індустріал банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 173699,38 грн.. судового збору у розмірі 1700 грн. та витрати на ІТЗ 30,00грн.

15.11.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Запорізького районного управління юстиції Запорізької області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вище зазначеним виконавчим документом, копія боржникові надіслано до відома.

23.06.2014 року до ВДВС Запорізького РУЮ надійшла заява стягувача про необхідність тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Згідно Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку доступу державних виконавців від 01.10.2014 року, право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: Запорізька область. Запорізький район, Володимирівська сільська рада АДРЕСА_1. площею 0.0750 га. кадастровий номер НОМЕР_1, яка належала ОСОБА_3, припинено 09.07.2014 року, державний реєстратор: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Сіпяков Олексій Сергійович, що свідчить про навмисне відчуження боржником належного йому майна з метою ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням Комунарського суду м. Запоріжжя (копія додається).

Просило суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Ухвалою Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року подання задоволено.

Обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 до виконання ним своїх зобов'язань.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, задовольняючи подання ВДВС Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що боржник не виконує свої зобов»язання за виконавчим листом №2-2579 від 16.05.2012р., виданим Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з нього на користь ПАТ АКБ «Індустріалбанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 173 699,38 грн., судового збору у розмірі 1 700,0 грн., витрат на ІТЗ у розмірі 30,00 грн.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, до якого останній прийшов з порушенням норм процесуального права.

За приписами ст..6 Закону України " Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках , якщо діють неврегульовані аліментні зобов'язання.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. За поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби, судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі, наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" тощо.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов'язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що наданими до подання письмовими доказами не доведено, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання зобов'язання, покладеного на нього рішенням суду.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що районним судом не було встановлено та обґрунтовано, в чому саме полягає ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення суду, а тільки викладені обставини, зазначені у поданні.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

В свою чергу, статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років , має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках , встановлених законом.

З урахуванням вищенаведених норм та встановлених обставин, на підставі ст.312 ЦПК України, колегія суддів вважає, що ухвала районного суду підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 303,307,312 - 315,317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 20 жовтня 2014 року у цій справі - скасувати.

У задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про тимчасове обмеження права виїзду за кордон громадянина ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: