Ухвала

іменем україни

02 липня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мостова Г.І., розглянувши клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на касаційне оскарження та її касаційну скаргу на рішення апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року та додаткове рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину квартири та нежитлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в :

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 22 квітня 2015 року надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 після закінчення строку, установленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, до якої подано клопотання про поновлення цього строку з посилання на поважність причин його пропуску, а саме те, що 20 січня 2015 року проголошено лише вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, у зв'язку із ухваленням додаткового рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року повний текст рішення апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року отримано лише 03 квітня 2015 року, на підтвердження чого надано копію заяви про видачу оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України у разі пропущення строку, встановленого частиною першою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, то вказаний строк слід поновити.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2014 року первісний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Mitsubishi Colt», державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_2.

У власність ОСОБА_2 виділено наступне майно: спальний гарнітур; диван; дві шафи-купе; кондиціонер марки «Самсунг»; телевізор марки «Самсунг»; обідній стіл; меблева стінка італійської марки «Fillippo»; кухонний гарнітур.

Стягнуто з ОСОБА_3 компенсацію за різницю виділеного майна на користь ОСОБА_2 у розмірі 15 074 грн. В іншій частині первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2, та автомобіль марки «Славута-110307», державний номерний знак НОМЕР_3.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_2.

У власність ОСОБА_3 виділено диван-малютку. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Додатковим рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 жовтня 2014 року первісний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину квартири та нежитлового приміщення задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, вартістю 46 072 грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_3, вартістю 16 270 грн, без виплати різниці вартості вказаного житлового приміщення.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки «Mitsubishi Colt», державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 73 412 грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю 109 560 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 компенсацію за різницю автомобілів на користь ОСОБА_2 у розмірі 15 074 грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки «Славута-110307», державний номерний знак НОМЕР_3, вартістю 9 500 грн, без виплати Ѕ частини компенсації вказаного автомобіля ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_2, вартістю 50 000 грн.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину нежитлового приміщення АДРЕСА_2, вартістю 50 000 грн.

У власність ОСОБА_2 виділено наступне майно: спальний гарнітур, вартістю 2 000 грн; диван, вартістю 3 000 грн; дві шафи-купе, вартістю 6 000 грн; кондиціонер марки «Самсунг», вартістю 1 000 грн; телевізор марки «Самсунг», вартістю 1 000 грн; обідній стіл, вартістю 1 000 грн; меблева стінка італійської марки «Fillippo», вартістю 2 000 грн; кухонний гарнітур, вартістю 2 000 грн.

У власність ОСОБА_3 виділено диван-малютку, вартістю 500 грн. В іншій частині первісних та зустрічних позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2014 року та додаткове рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 14 жовтня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, наступного змісту.

Первісний позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_3 визнано за кожним із них, а саме за ОСОБА_2 та ОСОБА_3:

- право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1;

- право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3;

- право власності на Ѕ частину автомобіля марки «Славута-110307», державний номерний знак НОМЕР_3;

- право власності на Ѕ частину автомобіля марки «Mitsubishi Colt», державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю станом на 25 червня 2012 року - 73 421 грн;

- право власності на Ѕ частину автомобіля марки «Volkswagen Caddy», державний номерний знак НОМЕР_2, вартістю станом на 25 червня 2012 року - 109 560 грн.

У власність ОСОБА_2 виділено наступне майно: спальний гарнітур, вартістю 2 000 грн; диван, вартістю 3 000 грн; дві шафи-купе, вартістю 6 000 грн; кондиціонер марки «Самсунг», вартістю 1 000 грн; телевізор марки «Самсунг», вартістю 1 000 грн; обідній стіл, вартістю 1 000 грн; меблева стінка італійської марки «Fillippo», вартістю 2 000 грн; кухонний гарнітур, вартістю 2 000 грн.

У власність ОСОБА_3 виділено наступне майно: диван-малютку, вартістю 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію у різниці вартості поділеного спільного майна у розмірі 8 500 грн. В іншій частині первісного та зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Додатковим рішенням апеляційного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину квартири та нежитлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

Ухвалено у вказаній справі додаткове рішення наступного змісту: «Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_3 нежитлову будівлю АДРЕСА_2, магазин-фотосалон «ІНФОРМАЦІЯ_1».

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних рішень суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про те, що судом допущено порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року та додаткового рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року та додаткове рішення апеляційного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ сумісного майна подружжя, визнання права власності на Ѕ частину квартири та нежитлового приміщення та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами повернути особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.І. Мостова