Справа № 201/8792/15-ц,
провадження № 2/201/2485/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року місто Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Батмановой В.В.,

при секретарі Гоц Г.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третіх осіб ОСОБА_3

третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про оскарження оцінки та визнання недійсним звіту про оцінку майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про оскарження оцінки та визнання недійсним звіту про оцінку майна. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень посилався на те, що в провадження Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11 в матеріалах вказаного виконавчого провадження проведена оцінка ? частини комплексу будівель та споруд, належних на праві власності ОСОБА_1, про що є відповідний звіт. Не погодившись з вказаним звітом позивач звернувся до Жовтневого ВДВС з заявою про проведення рецензування звіту. Після проведення рецензування був складений висновок звіту про оцінку майна від 09.06.2015 в якому була зазначена більша сума вартості майна ніж в попередньому, а саме 3 112 958 грн. Оскільки зі змісту звіту позивачу незрозуміло чи це змінений та виправлений звіт, чи новий, також має сумніви що до рівня кваліфікації суб'єкта оціночної діяльності, вважає дії державного виконавця щодо оцінки майна незаконними та неправомірними, у зв'язку з чим був вимушений звернутись до суду. Просив визнати вказаний звіт недійсним.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали з урахуванням уточнень з підстав в ньому викладених.

Представник відповідача, проти задоволення позову заперечував посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, надав письмові заперечення.

Представник третіх осіб та треті особи проти задоволення позову також заперечували посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені та добуті докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що в провадження Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 46579732 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_11 У вказаному виконавчому провадження була проведена оцінка ? частини комплексу будівель та споруд, належних на праві власності ОСОБА_1, про що складено відповідний звіт суб'єктом оціночної діяльності- суб'єктом господарювання ОСОБА_7

Не погодившись з вказаним звітом від 01.04.2015 позивач звернувся 07.05.2015 до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ з заявою про проведення рецензування звіту.

Після проведення рецензування був складений висновок звіту про оцінку майна від 09.06.2015 в якому була зазначена більша сума вартості майна ніж в попередньому, а саме 3 112 958 грн.

Також встановлено, що оцінка зроблена на замовлення Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, з подальшим проведенням рецензування, за заявою ОСОБА_1 та внесенням доопрацювання від 16.04.2014 склала 2 926 688 грн.

Проведено судову будівельно-технічну експертизу в рамках справи № 203/5992/13-ц, яка перебуває в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, що підтверджується відповідним висновком № 2228/2229-14 від 05.11.2014, згідно зазначеного висновку вартість половини майна складає 3 066 989,50 грн., яка позивачем оскаржена не була

Згідно ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20.10.2014 по справі № 201/9455/14-ц позивачу було відмовлено в задоволенні позову що до оскарження оцінки від 16.04.2014 на суму 2 926 688 грн.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.12 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна- суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Згідно ч.ч.1-3 ст.13 Закону України "Про виконавче провадження" для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання. Як експерт або спеціаліст може бути запрошена будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов'язаний надати письмовий висновок, а суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові державного виконавця, а також надати усні рекомендації щодо дій, які виконуються за його присутності.

Відповідно до ст.58 Закону України "Про виконавче провадження" визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні". У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна... Державний виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки, вони мають право подати державному виконавцю заперечення в десятиденний строк з дня надходження повідомлення... У разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна... У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Правові засади здійснення оцінки майна, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майнових прав та використання її результатів визначаються Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" .

Виходячи із змісту ст. 3 цього Закону, оцінка майна представляє собою визначення вартості цього майна на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, та є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Згідно зі ст. 4 Закону Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" , практична діяльність з оцінки майна може здійснюватися виключно суб'єктами оціночної діяльності, якими, відповідно до ст. 5 Закону, є суб'єкти господарювання зареєстровані в установленому порядку фізичні особи суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

В силу ст. 12 Закону, висновки про вартість майна зазначаються у звіті про оцінку майна, який є документом, що підтверджує крім визначеної вартості також й виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна.

Таким чином, виходячи з норм Закону, за своєю суттю звіт про оцінку майна є документальним відтворенням проведених суб'єктом оціночної діяльності дій по оцінці майна, які мають відповідати встановленій процедурі.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності.

Згідно зі ст. 9 Закону, процедура оцінки майна визначається у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом Державного майна України.

При цьому, відповідно до ч. 6 Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" даної статті положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Пункт 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» містить роз'ясння, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону про виконавче провадження. При цьому судам необхідно враховувати, що визначення вартості майна боржника проводиться самим державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості, крім випадків, коли застосовуються оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден. При складності визначення вартості майна (окремих предметів) чи наявності у боржника або стягувача заперечень проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, до участі у виконавчому провадженні і проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден залучається суб'єкт оціночної діяльності - суб'єкт господарювання, який провадить свою діяльність відповідно до Закону України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

При цьому суди мають враховувати, що суб'єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу. Тому вимоги заявника в частині оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства.

Такі вимоги сторони виконавчого провадження розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця про оцінку майна в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, оскільки є процесуальною дією державного виконавця незалежно від того, яка конкретно особа (сам державний виконавець, залучений ним суб'єкт оціночної діяльності чи особа, яка рецензувала звіт про оцінку майна) здійснювала відповідні дії, так як виконавчо-процесуальні відносини виникли між сторонами виконавчого провадження та державним виконавцем і між державним виконавцем та суб'єктом оціночної діяльності.

Отже, оцінка вартості нерухомого майна та рецензування зазначеної оцінки, які позивач просить визнати недійсними та скасувати, у зв'язку з тим, що вони були проведені з порушенням вимог чинного законодавства України, визначається у звіті про оцінку майна, який є документальним відтворенням проведених суб'єктом оціночної діяльності дій по оцінці майна, які мають відповідати встановленій процедурі, а не юридичним актом, який в свою чергу є офіційним письмовим документом державного чи іншого органу (посадової особи), виданий в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб'єктів.

Оцінка майна вчинена в межах виконавчого провадження не підпадає під визначення правовстановлюючого акту та акту обов'язкового до виконання усіма учасниками певних правовідносин, оскільки є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності з визначених питань.

Таким чином, звернення позивача до суду з позовною вимогою про визнання недійсним та скасування звіту про оцінку майна не відповідає зазначеним вище нормам законодавства, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 212-215, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_7, ОСОБА_8, треті особи ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про оскарження оцінки та визнання недійсним звіту про оцінку майна залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання судового рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Жовтневого районного

суду м. Дніпропетровська В.В.Батманова