Номер провадження: 22-ц/785/525/15
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого: Артеменка І.А.,

суддів: Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі: Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

У травні 2012 року ОСОБА_4 (уточнюючи свої позовні вимоги) звернувся до суду з зазначеним позовом та просив стягнути з ОСОБА_3 невідшкодовані СК "Княжа" збитки внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП у сумі 85413,41 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судові витрати у розмірі 18864,32 грн..

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що в результаті ДТП, яка відбулася 10.09.2010 року біля 09 год. 45 хв., водій ОСОБА_3, керуючи технічно справним легковим автомобілем "Mitsubishi L200", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на вулиці Миколаївська дорога м. Одеси порушив вимоги п. 13.1 "Правил дорожнього руху", внаслідок чого допустив зіткнення з легковим автомобілем марки "Toyota Previa", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходився під керуванням позивача, який в свою чергу допустив зіткнення з легковим автомобілем марки "Nissan Maxima", державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під час якого транспортний засіб "Toyota Previa", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, отримав механічні пошкодження.

ПрАТ "УСК України "Княжа Вієнна Іншуранс груп" виплатила йому 24990 грн., тому невідшкодовані збитки внаслідок пошкодження автомобіля, які підлягають стягненню з відповідача, складають різницю між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту по висновку аварійного комісара Хоменка В.В..

Позивач зазначив, що при курсі обміну 1 євро за 18,68 грн., вартість запасних частин до автомобілю "Toyota Previa", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, буде розраховуватися наступним чином: 46 884,98 грн. : 10,3517 *18,68 = 84605,57 грн. До цієї суми додавав вартість робіт та додаткових витрат у сумі 25797,84 грн., що залишилися без зміни, через що остаточна вартість відновлювального ремонту станом на теперішній час буде складати 110403,41 грн.. Це відповідає відомостям про складові відновлювального ремонту, що викладені в рахунках на оплату № 6687 від 20.06.2014 року та № 6770 від 20.06.2014 року, виданих ТОВ "ВТП "Інжпроект" - офіційним дилером фірми "Тойота".

Крім майнової шкоди, позивачу ОСОБА_4 внаслідок ДТП була заподіяна також і моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням майна, необхідністю здобуття коштів на його ремонт та додаткових зусиль для організації свого життя. Моральну шкоду позивач оцінив у 5000 грн..

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 18624,13 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн., судові витрати у розмірі 8235,66 грн.. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року виправлено арифметичні помилки в резолютивній частині рішенні суду, та зазначено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 19267,73 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн., судові витрати у розмірі 7643,76 грн..

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Рішення суду також оскаржив ОСОБА_4, який в апеляційній скарзі просив змінити рішення суду та стягнути з ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду у розмірі 84864,97 грн., моральну шкоду у розмірі 2000 грн. та судові витрати у розмірі 17764,32 грн., посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити повністю, а ОСОБА_4 частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні ДТП, а тому він повинен відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, яка була заподіяна позивачу. Не приймаючи до уваги висновки експертів Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі ОНДІСЕ) Воротинцева В.В. та Лопати О.В., суд першої інстанції виходив з того, що експерти проводили огляд пошкодженого автомобіля візуально, не на спеціалізованому СТО та без розбирання автомобіля в місцях пошкодження. Оскільки аварійний комісар - ОСОБА_14 проводив огляд автомобіля в умовах спеціалізованого СТО, тому, на думку суду першої інстанції, його висновки заслуговують на увагу та були покладені в основу рішення суду щодо розміру спричиненої матеріальної шкоди.

Але колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 10 вересня 2010 року біля 09 год. 45 хв. водій ОСОБА_3, керуючи легковим автомобілем "Mitsubishi L200", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на вулиці Миколаївська дорога м. Одеси порушив вимоги п. 13.1 "Правил дорожнього руху", внаслідок чого допустив зіткнення з легковим автомобілем марки "Toyota Previa", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що знаходився під керуванням ОСОБА_4, який в свою чергу допустив зіткнення з легковим автомобілем марки "Nissan Maxima", реєстраційний номер НОМЕР_3, під час якого транспортний засіб "Toyota Previa" отримав механічні пошкодження.

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.10.2010 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.6, т.1).

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків (втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Зі звіту про проведення незалежного авто-товарознавчого дослідження визначення вартості відновлювального ремонту та матеріальних збитків по автомобілю "Toyota Previa" за № 1409/10, складеному 30.09.2010 року ФОП "ОСОБА_14", вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 68591,10 грн., вартість матеріальної шкоди 40605,93 грн.( а.с.7-36, т.1).

Відповідальність ОСОБА_3 на час пригоди була застрахована у ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", йому видано поліс страхування цивільної відповідальності № ВВ7875088 на період з 12.01.2010 року по 11.01.2011 року першого типу, з розміром ліміту відповідальності для страхової компанії - 25500 грн. та фрашизи - 510 грн..

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З виписки по рахунку приватного клієнта № /1224 від 24.12.2010 року вбачається, що ОСОБА_4 страховою компанією було перераховане страхове відшкодування у розмірі 24990 грн. (а.с.37, т.1).

У звіті ФОП "ОСОБА_14" за № 1409/12 від 05.10.2012 року зазначив, що вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля "Toyota Previa", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, зросла до розміру 72682,82 грн., а матеріальна шкода - 43614,13 грн., при цьому приймав до відому курс НБУ на дату оцінки в доларах США ( а. с. 159-176, т.1).

Колегія суддів звертає увагу, що у звіті від 30.09.2010 за № 1409/10, та у звіті від 05.10.2012 року за № 1409/12, складеному ФОП "ОСОБА_14", зазначено, що думка оцінювача щодо отриманого розміру вартості матеріального збитку дійсна лише для зазначеної мети після надання в страхову компанію або заінтересованим особам відомостей про те, що досліджуваний автомобіль був відремонтований на сервісному СТО ТОВ ПТП "ІНЖПРОЕКТ" за адресою: АДРЕСА_1

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази здійснення ремонту автомобіля "Toyota Previa" на сервісному СТО ТОВ ПТП "ІНЖПРОЕКТ" то звіт від 05.10.2012 року за № 1409/12, який був покладений в основу рішення суду першої інстанції, не може бути прийнятий до уваги, до моменту надання доказів про здійснення ремонту зазначеного транспортного засобу саме на зазначеному СТО.

Крім того, позивач не заперечує, що ремонт автомобіля не здійснено на сервісному СТО ТОВ ПТП "ІНЖПРОЕКТ" за адресою: АДРЕСА_1

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2012 року була призначена комплексна судова авто-технічна та авто-товарознавча експертизи (а.с.189-190, т.1).

У висновку № 539 від 22.05.2013 року судової транспортно-трасологічної експертизи (комплексної судової авто-технічної та авто-товарознавчої експертизи) по дослідженню пошкоджень та слідів на автомобілі "Toyota Previa", державний номер НОМЕР_2, який був складений експертом ОНДІСЕ Лопатою О.В., зазначено: оскільки права сторона автомобіля "Toyota Previa", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 має сліди поновлювального ремонту, що виражено багаторазовим перевищенням товщини власного лакофарбового покриття на правій боковині і зовнішніх панелях правих дверей в районі дверних ручок, то з експертної точки зору, зафіксований перекіс прорізу правої зсувної двері і заклинювання його замку слід віднести до утворення задовго до розглянутої події (ДТП), при цьому дані двері не знаходяться у зоні основних аварійних пошкоджень автомобіля, розташованих спереду і ззаду.

Виходячи з встановленого механізму контактування автомобілів Toyota і Nissan, відсутності на облицюванні переднього бампера автомобіля Toyota в зоні найбільшої деформації підсилювача переднього бампера слідів динамічної дії (в тому числі і вертикально орієнтованих), відсутність на правій стороні таблички номерного знаку будь-яких слідів і пошкоджень динамічного впливу слід зазначити, що деформація правого боку підсилювача переднього бампера, деформації та розгерметизації радіатора кондиціонера і радіатора системи охолодження, пошкодження середньої стійки рамки радіатора мали місце задовго до ДТП.

Таким чином, на представленому автомобілі "Toyota Previa", були пошкодження, які були утворені в результаті аналізованої події та не були зафіксовані працівниками ДАІ в довідці про ДТП, є результатом деформації переднього бампера, пошкодженої декоративної решітки, пошкодження заднього бампера, задніх дверей (фургона) і деформації заднього правого крила:

- тріщини і відколи власного лакофарбового покриття облицювання переднього бампера;

- положиста горизонтальна деформація лівого боку декоративної рамки переднього номерного знаку;

- тріщини основи кріплення номерного знаку переднього;

- ушкодження середньої та правої накладок дверей задка;

- пошкодження обшивки дверей задка і панелі задньої;

- деформація правої стійки прорізу двері задка;

- деформація правого боку панелі задка;

- деформація задньої правої частини панелі підлоги та середнього поздовжнього підсилювача в задньому закінченні.

У ході дослідження було встановлено, що зафіксований раніше перекіс прорізу правої і лівої зсувних дверей і заклинювання їх замків, деформації верхньої та нижньої поперечки рамки радіатора і середньої стійки, деформація правого боку підсилювача переднього бампера, деформація і розгерметизація радіатора кондиціонера і радіатора системи охолодження слід віднести до утворення задовго до ДТП, а пошкодження лівого краю облицювання заднього бампера і нашарування в даній зоні фарби блакитного кольору (фото були утворені після аналізованої події в ході експлуатації транспортного засобу) до утворення після ДТП до моменту огляду транспортного засобу експертом (а.с.2-12, т.2).

Відповідно до висновку № 10209 від 22.05.2013 року судової авто-товарознавчої експертизи по визначенню суми матеріального збитку, який був заподіяний володільцю транспортного засобу "Toyota Previa", державний номер НОМЕР_4, який був складений експертом ОНДІСЕ Воротинцевим В.В., сума матеріальної шкоди станом на 10.09.2010 року складає 20735,64 грн.

Крім того, у висновку експерта зазначено: запчастини, які підлягають заміні та визначені в даній судовій автотоварознавчій експертизі, стати непридатними внаслідок неналежної експлуатації автомобіля "Toyota Previa", реєстраційний номер НОМЕР_4, не могли.

Решта запчастин, які підлягають заміні та визначено в попередніх звітах ФОП "ОСОБА_14", стати непридатними внаслідок неналежної експлуатації автомобіля "Toyota Previa", реєстраційний номер НОМЕР_4, цілком могли і мають місце.

Запчастини, які підлягають заміні та визначені в даній судовій автотоварознавчій експертизі, отримати пошкодження і стати непридатними внаслідок експлуатації автомобіля після ДТП від 10.09.2010 року могли, проте не має місця такого.

Запчастини, які підлягають заміні та визначені в даній судовій автотоварознавчій експертизі, зруйнуватися або вийти з ладу внаслідок своєї зношеності могли, проте вони пошкоджені та вийшли з ладу при ДТП.

Решта запчастин, які підлягають заміні та визначені в попередніх звітах ФОП "ОСОБА_10", зруйнуватися або вийти з ладу внаслідок своєї зношеності могли (наприклад, перевищення в 4-6 разів допустимого заводом-виробником шару ЛКП, у тому числі і поряд з механізмами замків на зсувних дверях, зварювальні роботи на підсилювачі переднього бамперу (розташований перед рамкою радіатора, радіаторами кондиціонера і охолодження) (а.с.14-21, т.2).

З вищевказаних експертиз вбачається, що для їх проведення у розпорядження експертів було надано автомобіль "Toyota Previa" та матеріали справи, в яких містяться звіти від 30.09.2010 за № 1409/10 та від 05.10.2012 року за № 1409/12, складені ФОП "ОСОБА_14", тобто експертами досліджувалися висновки щодо вартості заподіяної шкоди, надані ОСОБА_14.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не прийняв до уваги висновки експертів ОНДСІ, які є фахівцями у цій галузі та попереджалися про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, та взяв до уваги звіт, складений ФОП "ОСОБА_14", посилаючись на те, що огляд був проведений не на спеціалізованому СТО ТОВ "ВТП ІЖПРОЕКТ".

В обґрунтування своєї позиції суд першої інстанції також у рішенні зазначив, що при призначенні повторної комплексної судової авто-технічної та авто-товарознавчої експертизи експерти Харківського НДІСЕ наполягали на огляді транспортних засобів в умовах спеціалізованого СТО, а оскільки такого огляду не було, вказували на неможливість проведення експертизи.

Але колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим з наступних підстав.

З висновку повторної комплексної судової авто-товарознавчої, транспортно-трасологічної та трасологічної експертизи від 27.10.2014 року за № 7718/8057/8058 (а.с.171-176, т.2), який був складений Харківським НДІСЕ ім. Засл. проф. ОСОБА_11 видно, що не можливо надати висновок на підставі наданих матеріалів справи, тобто необхідно оглянути ще й автомобілі. Зазначене підтверджується клопотанням експертів від 29.04.2014 року, в якому вони просили надати для огляду автомобіль "Toyota Previa", державний номер НОМЕР_4, але зазначене клопотання позивачем виконано не було.

Тому посилання суду щодо неможливості проведення експертиза у зв'язку з необхідністю огляду автомобілів саме на спеціалізованому СТО не заслуговує на увагу та спростовується доводами самої експертизи.

Враховуючи викладені обставини, кваліфікацію та стаж роботи експертів ОНДІСЕ Лопати О.В. і Воротинцева В.В., колегія суддів вважає, що всупереч твердженню суду першої інстанції, висновки експертів щодо характеру пошкоджень та розміру спричиненої матеріальної шкоди відповідають дійсності та не викликають сумнівів в їх достовірності.

У пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" зазначено, що у разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріалах справи відсутні докази використання позивачем ОСОБА_4 страхової виплати у сумі 24990 грн. за цільовим призначенням, а саме на ремонт автомобіля "Toyota Previa", державний номер НОМЕР_2.

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_4 пояснив, що одразу після ДТП він замінив на своєму автомобілі у свого знайомого пошкоджений радіатор та продовжує використовувати автомобіль по призначенню.

Таким чином, відповідальність за невиконання ремонту у 2010 році за відповідними цінами на той період, покладається лише на позивача, оскільки у ОСОБА_4 була реальна можливість придбати запчастини та зробити ремонт автомобіля за цінами 2010 року, що не було зроблено.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що відповідно до висновку експерта ОНДІСЕ Воротинцева В.В. спричинена матеріальна шкода складає 20735,64 грн., у той час коли страховою компанією позивачу було виплачене страхове відшкодування у розмірі 24990 грн., а тому судова колегія вважає, що у ОСОБА_4 була реальна можливість у 2010 році зробити ремонт пошкодженого автомобіля, оскільки виплата страхового відшкодування була вищою за матеріальну шкоду.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції на усі вказані обставини уваги не звернув, що призвело до незаконного постановлення рішення про стягнення матеріальної шкоди.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів вважає в цій частині рішення також необґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сімґї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у розмірі 2000 грн., виходив з того, що позивач зазнав душевних страждань, зокрема через відмову відповідача вирішити питання про відшкодування шкоди за позасудовою процедурою. Але колегія суддів звертає увагу, що позивач отримав страхову виплату у розмірі 24990 грн. вчасно - у 2010 році, а, враховуючи висновок експерта ОНДІСЕ, матеріальна шкода значно нижча, виплаченого страхового відшкодування. Крім того, після ДТП позивач продовжував використовувати автомобіль. Відповідач також пропонував в якості відшкодування шкоди позивачу, крім той, що була виплачена страховою компанією, ще 1000 доларів США. Але на зазначену пропозицію позивач відповів відмовою, вважаючи, що ця сума замала.

Зазначені обставини підтвердив в суді й позивач ОСОБА_4.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що позивачем не доведено спричинення йому моральної шкоди відповідачем та її розмір, а сам факт пошкодження автомобіля, з урахуванням характеру цих пошкоджень та обставин справи, на думку судової колегії, не може слугувати підставою для відшкодування йому моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням по справі нового рішення про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3.

Що стосується апеляційної скарги ОСОБА_4, то колегія суддів дійшла висновку щодо її необґрунтованості з наведених вище підстав, тому задоволенню вона не підлягає.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 13 червня 2012 року був накладений арешт на торговельний павільйон "Малахіт", що належить ОСОБА_3 (а.с.70, т.1)

Враховуючи те, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, то колегія суддів дійшла висновку щодо скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою суду від 13.06.2012 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, а заходи забезпечення позову скасуванню.

Керуючись ст.ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційної скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2014 року скасувати. Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 13 червня 2012 року, якою був накладений арешт на торговельний павільйон "Малахіт", який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 що належить ОСОБА_3, скасувати.

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

О.В. Суворов

П.М. Черевко