У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Київської області від 16 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання частково недійсним договору фінансового лізингу, розірвання договору фінансового лізингу, стягнення сплачених коштів і відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 07 квітня 2015 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс») укладений договір фінансового лізингу, предметом якого є трактор марки Шифенг, модель SF 244 каб.

Позивач відповідно до домовленості, досягнутої під час попередніх переговорів, обрав модель трактора МТЗ КИЙ-425 вартістю 83 600 грн, у день укладання договору сплатив 16 560 грн, що, як він вважав, складало 20 % від вартості обраного ним трактора.

Ознайомившись більш детально з умовами договору, він зрозумів, що його свідомо ввели в оману, оскільки за умовами договору відповідач зобов'язався передати йому трактор марки Шифенг, модель SF 244 каб. протягом 120 днів після оплати позивачем 50 % його вартості у розмірі 81 тис. грн, а здійснена ним оплата у розмірі 16 560 грн є адміністративним платежем, що складає 10 % від вартості трактора, який не повертається у разі розірвання договору фінансового лізингу. Відповідач відмовився передавати трактор, вказавши, що сплачена ним сума є адміністративним платежем, тобто винагородою лізингодавцю за організацію та оформлення договору, а позивач вважав, що це часткова оплата вартості трактора.

Просив визнати недійсним п. 12.1 договору фінансового лізингу № 001376 з додатками від 07 квітня 2015 року, розірвати договір і стягнути з відповідача сплачені грошові кошти у розмірі 16 650 грн, комісію за прийом платежів згідно з тарифами банку у розмірі 156 грн 60 коп. та 100 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсним п. 12.1 ст. 12 договору № 001376 фінансового лізингу, укладеного 07 квітня 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» і ОСОБА_2 Розірвано договір № 001376 фінансового лізингу, укладений 07 квітня 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» і ОСОБА_2 Стягнуто із ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_2 16 560 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 16 липня 2015 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 травня 2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у позові, оскільки позивач всупереч вимогам Закону України «Про фінансовий лізинг» та умовам договору фінансового лізингу від 07 квітня 2015 року не сплатив авансовий платіж 50 % вартості предмета лізингу та комісію за передачу предмета лізингу 3 %, а також на порушення ст. 11 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1767/ed_2015_07_15/pravo1/T041618.html?pravo=1> не зазначив у позові правових підстав для розірвання договору фінансового лізингу, не надав доказів істотного порушення відповідачем умов договору.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання частково недійсним договору фінансового лізингу, розірвання договору фінансового лізингу, стягнення сплачених коштів і відшкодування моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік