Справа № 363/657/15 Головуючий у І інстанції Скарлат О.І.
Провадження № 22-ц/780/4361/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 24 05.08.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

05 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого-МережкоМ.В.

Суддів - Данілова О.М., Сержанюка А.С. .

При секретарі - Токар Т.Ю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат» , третьої особи ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Лізинг», треті особи: ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої правопорушенням.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 у лютому 2015 року звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат», Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП «Лізинг» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої правопорушенням.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 25 червня 2014 року о 08:30 годині ,ОСОБА_2 в м. Вишгороді по вул. Набережній, керуючи автомобілем « SKODA FABIA» д/з

НОМЕР_1, на перехресті, повертаючи ліворуч на вул. Київську при зеленому сигналі світлофору, не надала дорогу автомобілю «KIA CERATO», д/з НОМЕР_5 під керуванням позивача, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП , їй призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року постанова судді Вишгородського районного суду залишена без змін. Згідно зі звітом

№ 2293/2211 з оцінки транспортного засобу від 07 серпня 2014 року , проведеного ФОП ОСОБА_4, який діяв на замовлення ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» та відповідно до сертифікату суб'єкта оціночної діяльності № НОМЕР_6, встановлено, що вартість матеріального збитку, завданої автомобілю позивача, внаслідок дорожньо - транспортної пригоди , з урахуванням фізичного зносу автомобіля, складає 230 720 грн.

Згідно зі звітом № 322-зал. від 04 вересня 2014 року, складеного ФОП ОСОБА_5, який діяв на замовлення ПрАТ «УПСК», утилізаційна вартість автомобіля позивача становить 83 900 грн.

Згідно із договором страхування № А3-005/005/140000090 від 04 червня 2014 року (КАСКО), укладеного між ПАТ «Українська пожежна страхова компанія» позивачу

31 жовтня 2014 року виплачено страхове відшкодування в сумі 91 837,60 грн.

Крім того, залишки транспортного засобу були реалізовані за 83 900 грн., дана сума коштів була виплачена позивачеві. Таким чином, невідшкодована матеріальна шкода, завдана позивачу діями ОСОБА_2, становить 54 982,40 грн.

ОСОБА_2 на час ДТП працювала в ПАТ «Київмедпрепарат» торговим представником. Автомобіль « SKODA FABIA» д.н.з. НОМЕР_1, належить ТОВ «ОТП Лізинг». Згідно з полісом № АС/8260662 від 21 жовтня 2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», « SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_1, є забезпеченим транспортним засобом, страхувальником є ТОВ «ОТП Лізинг».

З метою відшкодування завданої матеріальної шкоди, позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» з відповідною заявою. Згідно з відповіддю

№ 80/09-203 від 21 січня 2015 року ПАТ «СК «Універсальна» зобов'язалась виплатити страхове відшкодування в розмірі 28 162,40 грн..

Крім того, позивач зазначає ,що йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тих незручностях та порушеннях нормального ритму життя, що трапилися внаслідок пошкодження автомобіля та неможливості його експлуатації.

На підставі викладеного , позивач просив стягнути з ПАТ «СК «Універсальна» на його користь моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., з ПАТ «Київмедпрепарат» матеріальну шкоду (різницю між лімітом страховика та сумою спричиненого збитку власнику автомобіля) в сумі 26 880 грн. та судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору та витрати на оплату правової допомоги.

З урахуванням доповнень до позову , позивач просив стягнути з ПАТ «Київмедпрепарат» на його користь . крім шкоди , інфляційні витрати у зв'язку із невиконанням обов'язку по відшкодуванню шкоди в сумі 5 453,75 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду (різницю між лімітом страховика та сумою спричиненого збитку власнику автомобіля) в сумі 26 880 (двадцять шість тисяч вісімсот вісімдесят) грн., інфляційні втрати у зв'язку з невиконанням обов'язку по відшкодуванню шкоди в розмірі 5 453 (п'ять тисяч чотириста п'ятдесят три) 75 коп., всього на загальну суму - 32 333 (тридцять дві тисячі триста тридцять три) грн. 75 коп.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Київмедпрепарат» на користь ОСОБА_3 судові витрати понесені за сплату судового збору в сумі 318 , 81 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 5 846, 40 грн.

В частині позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» відмовлено .

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ПАТ « Київмедпрепарат» та 3-я особа ОСОБА_2 подали апеляційні скарги. , в яких просили рішення суду скасувати , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права . В апеляційній скарзі посилалися не невідповідність висновків суду обставинам справи, нез»ясування судом обставин, що мають значення для справи. В апеляційних скаргах зазначали, що суд безпідставно стягнув інфляційні витрати .

Апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , 25 червня 2014 року о 08:30 годині ,ОСОБА_2, в м. Вишгороді по вул. Набережній, керуючи автомобілем НОМЕР_2, на перехресті, повертаючи ліворуч на вул. Київську при зеленому сигналі світлофору, не надала дорогу автомобілю «KIA CERATO», , д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження( а.с.11) .

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 23 вересня 2014 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Ухвалою судді апеляційного суду Київської області від 30 жовтня 2014 року постанова судді Вишгородського районного суду залишена без змін.( а.с. 4)

Відповідно до звіту № 2293/2211 з оцінки транспортного засобу від 07 серпня 2014 року , проведеного ФОП ОСОБА_4, який діяв на замовлення ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» та відповідно до сертифікату суб'єкта оціночної діяльності № НОМЕР_6, встановлено, що вартість матеріального збитку, завданої автомобілю позивача, внаслідок пошкодження , з урахуванням фізичного зносу автомобіля, складає 230 720 грн ( а.с. 95-99).

Згідно зі звітом № 322 -зал. від 04 вересня 2014 року, складеного ФОП ОСОБА_5, який діяв на замовлення ПрАТ «УПСК», утилізаційна вартість автомобіля позивача становить 83 900 грн. ( а.с. 10)

Згідно з договором страхування № А3-005/005/140000090 від 04 червня 2014 року (КАСКО), укладеного між ПАТ «Українська пожежна страхова компанія» ОСОБА_3 31 жовтня 2014 року виплачено страхове відшкодування в сумі 91 837,60 грн.( а.с. 91-92)

Як видно із матеріалів справи , транспортний засіб автомобіль НОМЕР_4, належить ТОВ «ОТП Лізинг»( а.с. 14) .

Між ТОВ«Євро Лізинг» та ВАТ «Київмедпрепарат» 28 квітня 2011 року було укладено договір оперативного лізингу № 1241, відповідно до якого лізингодавець (ТОВ «Євро Лізинг») зобов'язується купити та передати Лізингоодержувачу (ВАТ «Київмедпрепарат») в строкове платне користування ТЗ на умовах оперативного лізингу, а Лізингоодержувач зобов'язується вчасно та у повному обсязі відповідно до плану лізингу сплачувати на користь лізингодавця лізингові платежі, а також виконувати інші зобов'язання, визначені цим договором.

Згідно з Полісом № АС/8260662 від 21 жовтня 2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданим ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», « SKODA FABIA», д.н.з. НОМЕР_1, є забезпеченим транспортним засобом. Страхувальником є ТОВ «ОТП Лізинг». Ліміт відповідальності на 1 потерпілого щодо відшкодування майнової шкоди - 50 000 грн.( а.с. 14)

З метою відшкодування завданої матеріальної шкоди, ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» з відповідною заявою. (а.с.12)

Згідно з листом № 80/09-203 від 21 січня 2015 року ПАТ «СК «Універсальна» зобов'язалась виплатити страхове відшкодування в розмірі 28 162,40 грн( а.с. 13).

З метою відшкодування завданої матеріальної шкоди, ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «Київмедпрепарат» з відповідною заявою ( а.с. 16-17). Однак відповідачем ПАТ «Київмедпрепарат» позивачу матеріальна шкода не відшкодована.

Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним комісаром, оцінювачем або експертом, відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 30.2. ст.. 30 зазначеного Закону передбачено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. А також витрати на евакуацію транспортного засобу місця ДТП.

Згідно п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виплата страхового відшкодування здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» п. 41.1. ст.. 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Відповідно до ст.22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхових сум зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду , яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст.29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно п. 1187 ЦК України, передбачено відшкодування шкоди, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Пунктом 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична особа, повинна відшкодувати шкоду, завдану відповідно їхнім працівником під час виконання своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідач ПАТ «Київмедпрепарат» не заперечував, що під час ДТП ,ОСОБА_2 виконувала свої трудові обов'язки, дані обставини підтверджуються матеріалами справи, а тому обов'язок відшкодувати завдані позивачу збитки лежить на відповідачеві ПАТ «Київмедпрепарат».( а.с. 15)

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров'ю у зв'язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК).

Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК).

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

З урахуванням встановлених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з ПАТ «Київмедпрепарат» матеріальної шкоди, як різниці між лімітом страховика та сумою спричиненого збитку власнику автомобіля в розмірі 26 880 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Твердження апелянтів про те, що висновок експерта № 2293/2211 від 07 серпня 2014 року не відповідає вимогам законодавства,,оскілки належним чином не засвідчений , є необґрунтованими та недоведеними, та спростовуються матеріалами справи ( а.с. 89-132 ). Висновок разом із додатками прошитий та пронумерований , засвідчений начальником ГУ ПрАТ « УПСК» - Довженко О.В...

Доводи апелянта - третьої особи ОСОБА_2 про те, що в діях водія ОСОБА_6 є ознаки адміністративного правопорушення передбачені ст.124 КУпАП та він також винен у вчиненні ДТП, яка сталася 25 червня .2014 року є необґрунтованими та в силу

ст. 58 ЦПК України не доведеними належними та допустимими доказами. Будь-які доказів щодо притягнення ОСОБА_3 до відповідальності ( адміністративної , кримінальної) у зв»язку із дорожньо-транспортною пригодою в матеріалах справи відсутні.

Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Разом з тим , задовольняючи вимоги в частині стягнення інфляційних витрат ,у зв»язку із невиплатою страхового відшкодування , суд дійшов до помилкового висновку ,що це є способом захисту майнового права та інтересу , який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов»язання , і в даному випадку інфляційні нарахування на суму боргу є наслідком невиконання грошового зобов»язання. Рішення в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням рішення про відмову у стягненні інфляційних витрат .

У відповідності до ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є : шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

При цьому ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено розмір моральної шкоди, який відшкодовується страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

За змістом ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

З аналізу вказаних норм Закону вбачається, що страхове відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю, і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виключно від розміру виплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Таким чином, якщо потерпілому не виплачувалось страхове відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю, то не має підстав для стягнення страхового відшкодування моральної шкоди, оскільки розмір такого відшкодування в розумінні вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначається виключно від розміру іншої страхової виплати.

Також за змістом норм Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Закону України «Про страхування» страховою виплатою за шкоду, заподіяну здоров'ю, є сума, яка виплачена при настанні страхового випадку внаслідок заподіяння шкоди здоров'ю потерпілого у вигляді витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілого; шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Позивачем не надано доказів того, що він звертався до страхової компанії про страхове відшкодування моральної шкоди і витрат, та йому було виплачено страховою компанією страхову виплату саме за шкоду, заподіяну здоров'ю, а відтак висновок про відмову у стягненні моральної шкоди є вірним.

Відповідно до п.п. 47-48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цвільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

48. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України витрати на правову допомогу віднесені до судових витрат, які пов'язані з розглядом справи.

Згідно з ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Стаття 88 ЦПК України регулює розподіл судових витрат між сторонами та визначає, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року визначено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовими засіданнями та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що правову допомогу позивачу при складанні позовної заяви та розгляді справи в суді першої інстанції надавали адвокат Усманова Є.І. за Договором про надання правової допомоги № б/н від 26.06.014 року.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі / наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів/.

Разом з тим належних і допустимих доказів , на підтвердження витрат на правову допомогу , а саме - попередня консультація - 3 год, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи - 4 год, підготовка процесуальних документів , в тому числі підготовка позовної заяви - 5 годин; позивачем не надано , а відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат , тому рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягає скасуванню ,з ухваленням рішення про часткове задоволення цих вимог із стягненням витрат за участь у судовому засіданні від 23 квітня 2015 року - 26 хв.; 12 березня .2015 року - 14 хв., а всього на слухання вказаної справи було затрачено 40 хвили .

Мінімальна заробітна плата на цей період складає 1218 грн. Тому на даний час сума витрат на правову допомогу, надану позивачу ОСОБА_3 складає: 487,20 грн. / 40% від 1218 грн./ х 40 хвилин = 324,80 грн.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України , перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог , заявлених у суді першої , колегія суддів приходить до висновку , що рішення суду в частині стягнення інфляційних витрат , і витрат на правову допомогу підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення, в іншій частині рішення постановлено з дотриманням вимог закону , є законним та обгрунтованим , підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313- 316, 319 ЦПК України , колегія суддів , -

В и р і ш и л а

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Київмеждпрепарат», третьої особи ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08 червня 2015 року в частині стягнення інфляційних витрат і витрат на правову допомогу - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Київмедпрепарат» на користь ОСОБА_9 судові витрати на правову допомогу в сумі 324,80 грн ( триста двадцять чотири грн. .80 коп) , в іншій частині стягнення на правову допомогу, та стягненні інфляційних витрат - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді