Справа № 263/4074/15-ц
Провадження № 2/263/1577/2015
10 серпня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Григорьєвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача до суду надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.
Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідачів на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в Період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно з п. 8.2. даного Договору, а відповідач ОСОБА_1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Період сплати з 20 по 24 число кожного місяця.
18.01.2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель ОСОБА_2 поручається за виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором від 18.01.2008 року № MR14GK11400004.
Факт виконання ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засідання встановлено, що позивач свої зобов'язання за даним кредитним договором виконав.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Вимогами ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Через невиконання позичальником умов Кредитного договору банком було направлено на адресу відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повідомлення від 11.03.2015 року № 30.1.0.0/2-034 про дострокове виконання зобов'язання перед кредитором.
Однак відповідачі на письмове звернення банку до теперішнього часу відповідним чином не відреагували та суму заборгованості не сплатили.
Згідно зі ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання та відповідно до вимог ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати неодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.
Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.
Відповідно до п. 5 Кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначено у п. 8.4 Договору за кожний день прострочки. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пні Банком не нараховується. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконане позичальником.
Однак, згідно зі ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року введено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями. На час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у
затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані та проживають в місті Маріуполі Донецької області.
Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. N1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, віднесено місто Маріуполь.
У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів штрафу в розмірі 10,83 доларів США (фіксована частина) та штрафу в розмірі 5674,40 гривень (процентна складова), не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, ч. 3 статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.
Судом встановлено, що розмір неустойки, навіть з урахуванням вимог ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», більший від розміру боргового зобов'язання, а тому суд вважає можливим застосувати до спірних правовідносин норму частини третьої статті 551 ЦК України.
Разом з тим, згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 1 ст. 533 ЦК України).
Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету.
У п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при
вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.
Позивач має ліцензію на право здійснювати операції з іноземною валютою (а.с.21) та просив стягнути борг у валюті боргу - доларах США.
Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли з кредитного договору в іноземній валюті, у банку є ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями, то за узгодженням з положеннями ч. 2 ст. 533 ЦК України борг необхідно стягувати саме в доларах.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. в рівних частках, по 1827 грн. з кожного.
При розгляді справи відповідачі були викликані в судове засідання повідомленням в газету «Урядовий кур'єр», що підтверджується рахунком № 8850 від 13.07.2015 року, вартість послуги становить 420 грн., тому з відповідачів на користь позивача також підлягають стягненню вказані судові витрати в рівних частках по 210грн. з кожного.
На підставі ст.ст. 192, 533, 526, 551, 610, 612, 614, 615, 651, ст. 1049, ст. 1054 ЦК України, Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, керуючись ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 213, 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн., по 1827 грн. з кожного, та витрати за оголошення в пресі в розмірі 420 грн., по 210грн. з кожного, а всього стягнути судових витрат по 2037грн. з кожного.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуто Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя О.М. Томілін