Провадження № 2/200/38/2015 Справа № 200/1295/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 грудня 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Яковлева Д.О.

при секретарі Лопаті Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 01 квітня 2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №800003526, за яким ОСОБА_2 надано кредит у розмірі 53047,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 01.04.2023. 01.07.2009 між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення доповнень №1 до Кредитного договору №800003526 від 01.04.2008, відповідно до якого Банк збільшив розмір кредиту та додатково надав ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 43003,33 доларів США на строк до 01.07.2012. Позичальник за вказаним договором умови належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 22.05.2015 має заборгованість у розмірі 29882921грн.00коп., з яких: 1163320грн.09коп. - заборгованість за кредитом; 1112556грн.05коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 27607044грн.86коп. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 01 квітня 2008 року між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки №800003526-И з подальшим внесенням змін та доповнень. Згідно з договором іпотеки Відповідачі надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 53,90 кв.м., житловою площею 32,80 кв.м., яка розташована за адресою: м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-1, будинок 16, корпус №2, квартира №51. Майно належить Відповідачам на праві власності. Посилаючись на ст.33 Закону України «Про іпотеку» позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижньому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та стягнути солідарно витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654грн.00коп.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив застосувати строки позовної давності, у звязку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином на адресу вказану позивачем в позовній заяві та підтверджену Довідкою адресно-довідкового відділу роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 квітня 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №800003526, за яким відповідачу надано кредит у розмірі 53047,00 доларів США зі сплатою 13,80% відсотків річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 01.04.2023 (а.с.5-15). 01.07.2009 між банком та ОСОБА_2 було укладено Договір про внесення змін і доповнень №1 до Кредитного договору №800003526 від 01.04.2008, відповідно до якого Банк збільшив розмір кредиту та додатково надав відповідачу грошові кошти у сумі 43003,33 доларів США на строк до 01.07.2012 (а.с.16-21).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 01 квітня 2008 року між ЗАТ «Альфа Банк» та відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір №800003526-И з подальшим внесенням змін та доповнень (а.с.31-39). Згідно з договором іпотеки Відповідачі надали в іпотеку житлову квартиру №51, що знаходиться в житловому будинку літ. А-9, та складається із: 1-коридор, 2-кладова, 3-ванна, 4-туалет, 5-кухня,6,7-житлові, І-балкон, загальною площею 53,9 (пятдесят три цілих девять десятих) кв.м. та жилою площею 32,8 (тридцять дві цілих вісім десятих) кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополь-1АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло наданого Виконкомом міської Ради народних депутатів м.Дніпропетровська 04.02.1998 року, що зареєстровано в КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» за номером 430п-386-572, на підставі рішення Бабушкінського районного суду від 27.11.2007 року, що зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 23.01.2008 року та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 16.02.2008 року Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-785, що зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.02.2008 року, реєстраційний номер 21866650, номер витягу 17844017. Вищезазначений договір підписано сторонами, посвідчено ОСОБА_4, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 01.04.2008, зареєстровано в реєстрі за № 617, заборона відчуження домоволодіння накладена ОСОБА_4, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, 01.04.2008, зареєстровано в реєстрі за № 618/13.

Згідно Статуту ПАТ «Альфа-Банк» є правонаступником усіх прав і зобовязань ЗАТ «Альфа-Банк» (а.с. 67-68).

26 грудня 2013 року на адресу відповідачів банком надіслано повідомлення про усунення порушень та Вимога про добровільне виселення (а.с.54-56). Відповідачами дана вимога була отримана 05.01.2014, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.57-59).

Відповідно до розрахунку позивача, виконаного станом на 22.05.2015, заборгованість відповідачів складає 1354325,23 доларів США, з яких: 51953,25 доларів США - заборгованість за кредитом; 51633,54 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1250738,44 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором (а.с.224-228).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч.1,2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом та заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Враховуючи, що позичальником ОСОБА_1 порушено умови кредитного договору, добровільно не сплачується заборгованість за кредитним договором забезпеченим іпотекою, суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки: житлову квартиру №51, що знаходиться в житловому будинку літ. А-9, та складається із: 1-коридор, 2-кладова, 3-ванна, 4-туалет, 5-кухня,6,7-житлові, І-балкон, загальною площею 53,9 (пятдесят три цілих девять десятих) кв.м. та жилою площею 32,8 (тридцять дві цілих вісім десятих) кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополь-1АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло наданого Виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 04.02.1998 року, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижньому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Що стосується порядку виконання рішення, суд зазначає, що 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст.4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із ст.5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

У ст.3 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (буди нараховані) на таку основну суму заборгованості.

У цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобовязання (п.2 ч.1 ст.263 ЦК України).

Встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян, наданого як забезпечення зобовязань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі №6-58цс15, яка згідно зі ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази та вимоги законодавства, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим суд прийшов до висновку, що на дані правовідносини поширюються норми Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому відповідно до вимог ст.217 ЦПК України рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом часу дії вищезазначеного Закону України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача оплачений ним при подачі позову судовий збір у сумі 3654грн.00коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 88, 169, 179, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ПАТ «Альфа Банк» - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №800003526 від 01.04.2008 в розмірі 1354325,23 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки: житлову квартиру №51, що знаходиться в житловому будинку літ. А-9, та складається із: 1-коридор, 2-кладова, 3-ванна, 4-туалет, 5-кухня,6,7-житлові, І-балкон, загальною площею 53,9 (пятдесят три цілих девять десятих) кв.м. та жилою площею 32,8 (тридцять дві цілих вісім десятих) кв.м., що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, ж/м Тополь-1АДРЕСА_1, та належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло наданого Виконкомом міської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська 04.02.1998 року, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з ЗУ «Про виконавче провадження», за початковою ціною встановленою на рівні не нижньому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності та про визнання права власності не підлягає виконанню протягом часу дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2) та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа Банк» () судовий збір в розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Яковлев