АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5203/15 Головуючий І інстанції -
Справа: № 640/3517/15-ц ОСОБА_1
Категорія: кредитні Доповідач Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Швецової Л.А., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 червня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а

У лютому 2015 року представник ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за додатковою угодою №1 від 02.07.2013 р. про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору № 88294 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 02.07.2013 р. в сумі 25621,08 грн. При цьому представник позивача посилається на те, що позивач намагався врегулювати питання погашення заборгованості відповідача, звертався до відповідача шляхом направлення листа-вимоги про погашення заборгованості за кредитом та відсотками №054-06/882 від 20.11.2014 p., який був залишений без відповіді та задоволення.

Представник позивача в судове засідання не зявився, просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав частково та просив врахувати, що в нього на утриманні знаходиться малолітня дитина, про що надав документи.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04 червня 2015 року позовні вимоги задоволені частково: стягнуто з відповідача на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість у сумі 21021,08 грн.

В іншій частині позову було відмовлено. Вирішене питання щодо розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі представник ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» зазначив, що рішення суду першої інстанції вважає таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційні доводи обґрунтував тим, що судом не вмотивований висновок про зменшення суми неустойки.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.11 та ч.1 ст.303 ЦПК України суд першої інстанції розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог, а апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, 02.07.2013 р. між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_3 було укладено договір № 88294 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки.

Згідно розділу 1 зазначеного договору банк оформлює власнику рахунку - ОСОБА_3 платіжну картку міжнародної платіжної системи MASTERCARD WORLD та відкриває поточний рахунок № 0397 в гривні та здійснює його обслуговування.

Судом також встановлено, що у відповідності до додаткової угоди №1 від 02.07.2013 р. про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів до договору № 88294 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки від 02.07.2013 p., ОСОБА_3 було надано грошові кошти в сумі 12000,00 грн., шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на строк з 02.07.2013 р. по 01.07.2015 р. із сплатою 32,0 (тридцять два) % річних за користування кредитними коштами на споживчі цілі.

Задовольняючи позовні вимог Банку частково, районний суд виходив із положень ч.3 ст.551 ЦК України та, приймаючи до уваги прохання відповідача про урахування наявності на його утриманні малолітньої дитини, зменшив розмір пені, заявленої позивачем.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

За загальними правилами зобовязального права, передбаченими ст.ст.526, 530 ЦК України,зобов'язання повинні виконуватися належним чином. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи статті 1054 ЦК України регламентують, що за кредитним договором Банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем зобовязання за договором виконані.

Статтею 1046 ЦК України встановлено право позикодавця на отримання від позичальника процентів від суми позики, статтею 1049 ЦК України також передбачено обов'язок позичальника повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк порядку, встановленому кредитним договором.

Аналогічні правила містяться в умовах кредитного договору, які сторонами узгоджувались при його укладанні.

Отже, судова колегія вважає, що районним судом правильно встановлені правовідносини між сторонами, а також застосований закон, який їх регулює.

У відповідності до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Приймаючи рішення щодо зменшення розміру неустойки, районним судом врахована загальна сума боргу відповідача перед Банком, особиста заява ОСОБА_3 про наявність на його утриманні дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також рекомендації, що містяться в рішенні Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013 щодо відповідності розміру неустойки за договором споживчого кредиту засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Судова колегія вважає, що апеляційні доводи позивача про невмотивованість в цій частині рішення районного суду є безпідставними, оскільки висновок суду зроблений з посиланням на відповідні норми права.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Стосовно апеляційних доводів про те, що районним судом не зясовувалося питання щодо шкоди, заподіяної діями відповідача безпосередньо Банку, колегія суддів зважає на таке.

У відповідності до ч.1 ст.27 ПК України особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.

Матеріали справи свідчать про те, що представник позивача був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, однак надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в звязку із чим в судовому засіданні присутнім не був та особистих пояснень суду не надавав.

Не скористався таким своїм правом представник також і в суді апеляційної інстанції, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не становило перешкоди у перегляді справи апеляційним судом.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Інші доводи, викладені представником ПАТ «Брокбізнесбанк» в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування чи зміни ухваленого у справі рішення.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення ухваленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.303, 304, 305, 307, 308, 313-315,319, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді