ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ілюшик І.А.

при секретарі Заіка А.В.

за участі третьої особи на боці позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вільногірську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», Публічного акціонерного товариства «Інгосстрах», треті особи фізична особа підприємець ОСОБА_5, ОСОБА_1 про захист прав споживача шляхом визнання правочинів недійсними,-

ВСТАНОВИВ:

08.04.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця (далі ФОП) ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства (далі ПАТ) «Акцент-Банк», Публічного акціонерного товариства ( далі ПАТ) «Інгосстрах», треті особи ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_1 про захист прав споживача шляхом визнання правочинів недійсними

В обґрунтування позову посилається на те, що він є інвалідом другої групи, проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1, його дружиною є ОСОБА_1

20.03.2015 року йому запропонували встановити на балконі металопластикову конструкцію загальною вартістю 8 000 грн. Позивач поставив свій підпис на проекті договору індивідуального номеру заказу GP-1885L, однак з боку ФОП ОСОБА_4 підпису не було, містилась тільки печатка. Після цього він підписав кредитний договір з ПАТ «Акцент-Банк», № ABH0RM147510086 та договір особистого страхування з ПАТ «Інгосстрах», підписав бланк заяви та договору. Вважає, що вказані особи використали його незадовільний стан здоровя.

Повернувшись ввечері додому, його дружина, ознайомившись з цими договорами, розяснила, що він має сплатити на користь відповідачів 20 000 грн., а не 8 000 грн. та повідомила, що вона не надає йому згоду на укладення таких договорів, оскільки кошти, які він повинен платити по ним є їх спільною сумісною власністю.

Вважає спірний договір індивідуального номеру заказу GP-1885L нікчемним, оскільки у ньому відсутній підпис відповідача ФОП ОСОБА_4 Договори споживчого кредиту та особистого страхування є недійсними в звязку з тим, що кредитний договір укладений на виконання договору GP-1885L, який є неукладеним, правочин вчинено не у письмовій формі, дружина згоди на укладання ним цих правочинів не надавала.

Виходячи з цього, просить суд визнати нікчемним договір індивідуального номеру заказу GP-1885L від 20.03.2015 року, між ним та ФОП ОСОБА_4 Визнати недійсним договір споживчого кредиту № ABH0RM147510086 від 20.30.2015 року між ним та ПАТ «Акцент-Банк». Визнати недійсним договір особистого страхування № ABH0RM147510086 від 20.30.2015 року між ним та ПАТ «Інгосстрах».

Позивач в судове засідання зявився, в подальшому подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі.

Представник ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ «Інгосстрах» в судове засідання зявилася, проти задоволення позову про визнання договорів недійсними заперечувала. Подала письмові заперечення проти позову, в яких вказала, що відповідно до ст. 642 ЦК України повністю акцептовано письмову пропозицію укласти кредитно-заставний договір. На виконання умов договору, а саме, згідно п. 9-а банком 20.03.2015 року були перераховані кошти на поточний рахунок ФОП ОСОБА_5 № 5501 та на поточний рахунок страхової компанії «Інгосстрах». Банк виконав свої зобовязання перед позивачем вчасно та в повному обсязі. Також представник посилається на п. 3.8.3.9 умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк» та п. 10 договору особистого страхування, обґрунтовуючи правомірність використання банком печатки та факсимільного відтворення підпису особи кредитодавця (а.с. 35-39).

Представник відповідача ФОП ОСОБА_4 в судове засідання 02.07.2015 року зявилася, проти задоволення позову заперечувала, подала письмові заперечення проти позову. Пояснила, що кредитний договір було укладено для сплати позивачем авансу за товар, тому у позивача на теперішній час існує перед ФОП ОСОБА_4 борг на суму 13660 грн.

Третя особа на боці відповідачів ФОП ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Третя особа на боці позивача ОСОБА_1 в судове засідання зявилася, позов та його обґрунтування підтримала в повному обсязі, пояснила, що її чоловіка вмовили підписати спірні договори у них вдома, тиснули на нього, він не усвідомлював значення своїх дій. Про пропозицію укласти договір номер замовлення GP-1885L та інших договорів позивач повідомив їй у телефонній розмові і вона проти цього категорично заперечувала. Металопластикові конструкції вони до цього часу не отримали, у встановлений законом строк від договорів відмовились. ІІ чоловік є інвалідом, недієздатним його не визнано.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом другої групи згідно довідки МСЕК Серія 10 ААГ № 012702 (а.с. 6) та перебуває у зареєстрованому шлюбі з третьою особою по справі ОСОБА_1, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб (а.с. 5).

Згідно наданого позивачем примірника договору індивідуального номеру заказу GP-1885L від 20.03.2015 року, він укладений між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 та не містить її підпису, а тільки печатку. Загальна вартість договору становить 19310 грн. 00 коп. (а.с. 7).

20.03.2015 року ОСОБА_3 підписано заяву Позичальника № ABH0RM147510086, загальна вартість товару 11650 грн. До заяви додана довідка про умови кредитування А-банку та сукупну вартість споживчого кредиту, графік погашення кредиту (а.с. 8, 9).

20.03.2015 року ОСОБА_3 підписано договір особистого страхування № ABH0RM147510086 від 20.03.2015 року (а.с. 10).

Наявність інших кредитних зобовязань у позивача перед ПАТ КБ «ПриватБанк» на загальну суму 14109,91 грн. не має правового значення для розгляду справи (а.с. 51)

Згідно листа ФОП ОСОБА_4 від 21.04.21015 року, який містить її печатку, позивачу запропоновано сплатити борг по Договору від 20.03.2015 року у розмірі 13660 грн. (а.с. 52).

Листом від 14.05.2015 року ФОП ОСОБА_4 повідомила позивача про те, що замовлені ним ПВХ конструкції перебувають у неї на зберіганні і запропоновано сплатити борг в сумі 13660 грн. (а.с. 53).

Виріб за договором позивач від ФОП ОСОБА_4 не отримав, що підтверджується копією акту прийому-передачі з відміткою про його доставку без отримання позивачем та листами, направленими ФОП ОСОБА_4 на адресу замовника (а.с. 90-93).

ОСОБА_3 завою від 01.04.2015 року звернувся до ПАТ «Інгосстарах» та ПАТ «Акцент-Банк» про розірвання договору особистого страхування та споживчого кредиту. ФОП ОСОБА_4 позивач письмово повідомив про те, що договір від 20.03.2015 року GP-1885L є неукладеним, оскільки в ньому відсутній підпис виконавця. Вказані листи направлені на адреси відповідачів 01.04.2015 року, ПАТ «Інгосстрах» та ПАТ «Акцент-Банк» їх отримали 03.04.2015 року та 08.04.2015 року, відповідно, а конверт на адресу ФОП ОСОБА_4 повернувся за закінченням терміну зберігання (а.с. 57-60).

За відомостями КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області ОСОБА_3 на «Д» обліку у лікаря-психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря-нарколога КЗ «Вільногірська ЦМЛ»ДОР» (а.с. 71, 82)

Згідно ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частин 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, зокрема, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного

або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною

у разі її прийняття.

Згідно ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно положень ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до

встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ч. 6, 7 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Винятки з цього правила встановлені законом.

Згідно ч 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Отже, 20.03.2015 року ОСОБА_3 підписано заяву Позичальника № ABH0RM147510086. На примірнику заяви міститься відбиток печатки банку та підпису його представника відтворено за допомогою технічних засобів. Того ж дня ОСОБА_3 підписано договір особистого страхування № ABH0RM147510086 від 20.03.2015 року, який з боку страховика на примірнику позивача підписано шляхом відтворення печатки ПАТ «Інгосстрах» та підпису уповноваженої особи за допомогою технічних засобів. Вказані обставини особами, які беруть участь у справі не заперечуються.

Згідно п. 3.8.3.9 умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк» (які є частиною кредитно-заставного договору) передбачено, що цей договір може бути підписано з використанням електронного цифрового підпису в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис», та на підставі Угоди про використання електронного цифрового підпису, підписаної між кредитором та банком та вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення електронно-цифрового підпису усіма його сторонами.

Слід зазначити, що з боку позивача договір було підписано власноручно, що вбачається з матеріалів справи, а з боку Банку його підписано шляхом використання печатки та факсимільного відтворення підпису особи кредитодавця, що протирічить положенням п. 3.8.3.9 умов та правил надання банківських послуг ПАТ «Акцент-Банк». Відомостей про наявність між сторонами Угоди про використання електронного цифрового підпису матеріали справи не містять.

Згідно п. 10 договору особистого страхування передбачено, що при укладанні договору страхування страховиком та вигодонабувачем може бути використано факсимільне відтворення підпису особи, уповноваженої підписувати такі документи, а також відтворена відбитка печатки технічними друкувальними приладами.

Вчинення правочинів із застосуванням факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронно-числового підпису або іншого аналога власноручного підпису можливе лише у випадках, встановлених цивільним законодавством або за наявності письмової згоди сторін із зафіксованими в ній зразками відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідачами ПАТ «Інгосстрах» та ПАТ «Акцент-банк» в порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів письмової згоди сторін договорів, у якій мають міститися зразки відповідного аналога власноручних підписів їх представників.

Отже, підписання кредитного договору та договору особистого страхування з боку відповідачів відбулося шляхом нанесення на них технічними засобами відбитків печаток та підписів уповноважених осіб.

В момент вчинення вказаних договорів відповідачами не додержані вимоги, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України і зміст вказаних правочинів суперечить вимогам ст. 207 ЦК України. Належною формою договору особистого страхування на підставі ст. 981 ЦК України та кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055, ч. 2 ст. 981 ЦК України). Вказівка закону на нікчемність договору є імперативною (ч. 2 ст. 215 ЦК України) і такий договір є недійсним з моменту його укладання (ст. 204, ч. 1 ст. 236 ЦК України) незалежно від того, чи виконали сторони його умови.

Встановивши, що спірні договори є нікчемними, суд не може задовольнити вимоги позивача про визнання їх недійсним, адже відповідно до положень ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсність нікчемного правочину встановлена законом (ч. 2 ст. 1055 ЦК України), а тому визнання їх недійсними законом не вимагається, вони є недійсними автоматично.

Відповідно до ст. 216 ЦК України нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, які повязані з його недійсністю.

Оскільки позивач товар за договором підряду і кошти особисто не отримав, тому суд не вважає за можливе застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину.

Позивачем також заявлена вимога про визнання нікчемним договору індивідуального номеру заказу GP-1885L від 20.03.2015 року, між ним та ФОП ОСОБА_4, однак в обґрунтування позову покладено твердження про те, що вказаний договір є неукладеним. Змінювати підстави позову суд не має права.

Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Отже, обраний позивачем спосіб захисту про визнання правочину нікчемним не відповідає положенням діючого законодавства,

ОСОБА_3 на теперішній час має необхідній обсяг дієздатності. Суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що під час укладання договорів ОСОБА_3 внаслідок своїх захворювань не усвідомлював значення своїх дій, оскільки це не підтверджується матеріалами справи, сам факт перебування позивача на обліку у лікаря-нарколога КЗ «Вільногірська ЦМЛ» ДОР» не свідчить про те, що позивач не здатен розуміти значення своїх дій та керувати ними, за рішенням суду позивача недієздатним не визнано, учасникам процесу розяснювалась можливість заявити клопотання про призначення судової психіатричної експертизи, однак вони таким правом не скористалися.

Щодо пояснень ОСОБА_1 про те, що вона, як дружина позивача не надавала свою згоду на укладення договорів, то суд вважає за необхідне зазначити, що цим право позивача не порушено (ст. 3 ЦПК України), а третя особа по справі ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що вона особисто з позовом про визнання договорів недійсними не зверталась. Якщо ОСОБА_1 вважає, що її права в даному випадку порушені, то вона має право звернутися до суду в порядку, передбаченому цивільним процесуальним кодексом України.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, тому суд вважає за необхідне віднести судові витрати на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 222, 223, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», Публічного акціонерного товариства «Інгосстрах», треті особи фізична особа підприємець ОСОБА_5, ОСОБА_1 про захист прав споживача шляхом визнання правочинів недійсними відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.А.Ілюшик