13 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Барановської Л.В., Музичко С.Г.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ «Банк «Український капітал», за участі третьої особи: ПП «Братислава Плюс» про визнання договору поруки недійсним, -
У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ПАТ «Банк «Український капітал» про визнання договору поруки недійсним.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Справа 755/27124/14
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4768/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Яровенко Н.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
З матеріалів справи вбачається, що17.01.2014 між ПАТ «Банк «Український капітал» та ПП «Братислава Плюс» був укладений кредитний договір на суму 785 000,00 грн. з терміном погашення до 15.01.2015.

17.01.2014 з метою забезпечення виконання зобов'язання за зазначеним кредитним договором між ПАТ «Банк «Український капітал» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 5, за умовами якого поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі, солідарно з боржником, незалежно від яких-небудь причин, вчасно, на першу вимогу кредитора відповідати за кредитним договором, з усіма додатковими угодами до нього, у такому обсязі, як боржник, за виконання боржником зобов'язань по поверненню кредиту в сумі 785 000,00 грн. і сплаті процентів за користування кредитом з розрахунку 20% річних в строки, визначені в кредитному договорі.

Відповідно до ст. ст. 526, 553 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Із п. 25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вбачається, що при оспорюванні кредитного договору чи договору поруки, застави/іпотеки іншим із подружжя суди мають виходити з такого. Положення статті 65 Сімейного кодексу України (далі - СК) щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя, і не стосуються права одного із подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів. Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання (стаття 553 ЦК), договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором. При оспоренні договору застави (іпотеки) суд має враховувати положення статті 578 ЦК, згідно з якими майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою іншого з подружжя, який у разі пред'явлення позову про звернення стягнення на таке майно має бути залучений до участі у справі.

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки вимогами чинного законодавства не передбачено визнання договору поруки недійсним із підстав ненадання згоди одного із подружжя, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню із підстав, викладених у позовних вимогах та вимогах апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права та відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ «Банк «Український капітал», за участі третьої особи: ПП «Братислава Плюс» про визнання договору поруки недійсним залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: