Справа № 369/2704/15-ц
Провадження № 2/369/1597/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нікушина В.В.

при секретарі Сокиран І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, що діють в інтересах малолітньої ОСОБА_4, треті особи РВ УД МВС України у Київській області, Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстрації місця проживання,

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до районного суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно свідоцтва від 06 вересня 2011 року, витягу про державну реєстрацію прав він є власником будинку, що знаходиться за адресою: смт. Чабани, вул. Кірова, 156. На підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 05 вересня 2011 року будинок був переданий державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ йому в рахунок погашення боргу. Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області колишнього власника будинку ОСОБА_2 виселено з будинку. Разом з останньою з будинку виїхала її сім`я ОСОБА_3 (чоловік), малолітня ОСОБА_4 (дочка). Проте на сьогодні за вказаною адресою значиться зареєстрованою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З жовтня 2014 року ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3, ані їх малолітня дочка ОСОБА_4 не проживають в будинку, у житловому приміщенні відсутні їх особисті речі. Вважає своє право порушеним, у звязку з чим змушений був звернутись із позовом до суду. Тому просив суд визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком номер 156 по вулиці Кірова в смт.Чабани Києво-Святошинського району Київської області та зобов'язати РВ УД МВС України в Київській області негайно зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_4 за вищезазначеною адресою; стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь витрати, повязані зі сплатою судового збору.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Просили суд задовольнити позов.

У судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які діють в інтересах малолітньої ОСОБА_4, не з`явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі.

У судове засідання представники третіх осіб РВ УД МВС України у Київській області, Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації направив до суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника, справу вирішити у відповідності до вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

При розгляді справи судом встановлено, що будинок №156 по вул. Кірова в смт. Чабани Києво-Святошинського району Київської області належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом від 06 вересня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святшинського районного нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №3493 (а.с.8)

На підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 05 вересня 2011 року будинок та земельна ділянка за вищезазначеною адресою були передані ОСОБА_1 державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_6 в рахунок погашення боргу ОСОБА_2, що стало підставою для перереєстрації права власності з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 (а.с.12).

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2013 року виселено ОСОБА_2 з житлового будинку №156 по вул.. Кірова в смт.Чабани Києво-Святошинського району Київської області (а.с.13).

З акту державного виконавця Чижик А.П. відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 09 жовтня 2014 року та власноруч написаної заяви ОСОБА_2 вбачається, що остання у самовільному порядку виконала рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 вересня 2013 року шляхом виселення та звільнення будинку від власних речей. (а.с.17-18).

ОСОБА_7 селищної ради Києво-Святошинського району Київської області від 23 жовтня 2014 року за №963 надано виписку з погосподарської книги про зареєстрованих у будинку номер 156 по вулиці Кірова в смт.Чабани, а саме ОСОБА_2П, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с.19).

Відповідно акту соціального інспектування №115 від 22 жовтня 2014 року та акту обстеження будинковолодіння від 04 листопада 2014 року відповідачі ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4 у вищезазначеному будинку не проживають по даний час. Окрім того встановлено, що будинок є недобудованим, аварійним, порушено санітарно-гігієнічні норми проживання.

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї, складеного 08 грудня 2014 року головним спеціалістом Служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації ОСОБА_10, підтверджено той факт, що у будинку ніхто не проживає, ознак будь-якої живої людини не виявлено, весь будинок недобудований та аварійний, умови для проживання відсутні (а.с.25).

Судом встановлено, що відповідач, будучи зареєстрованим в спірному жилому приміщенні, там не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за нею право користування жилим приміщенням, не вчиняє. Наведене вище свідчить про відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні понад шість місяців без поважних на те причин.

Судом не встановлено фактів перешкоджання ОСОБА_1 відповідачу в користуванні житлом.

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 191 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до Закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386,391 ЦК.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об»єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов»язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) останнього та членів сім»ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири), якщо ніякої домовленості між ними не було.

Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи

Зазначені висновки не суперечать нормам ст.47 Конституції, ст.9 ЖК, ст.311 ЦК України враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Таким чином, оцінивши докази у справі суд вважає, що ОСОБА_4, яка не є членом сім'ї власника будинку №156 по вул.. Кірова в смт.Чабани, та з жовтня 2014 року не проживає в ньому, а тому є підстави для визнання останньої такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням.

Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання зняття з реєстраційного обліку здійснюється на підставі рішення суду, в тому числі, про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстраційного обліку за його адресою цієї особи не потребується.

Отже, обов'язок РВ УД МВС України у Київській області щодо зняття з реєстрації відповідача на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом встановлений на законодавчому рівні та не потребує додаткового підтвердження у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зняття ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: Києво-Святошинський район Київської області, смт.Чабани, вул. Кірова, 156 задоволенню не підлягають.

Згідно вимог ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем за пред'явлення позовних вимог судовий збір підлягає стягненню з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача.

На підставі ст.ст. 391, 405 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 74, 88, 169, 209, 213-215, 218, 224-228, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яка знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, смт. Чабани, вул. Кірова, 156.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 121грн.80коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 121грн.80коп.

В решті позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: В.В. Нікушин