У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Рожина Ю.М.

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк"на рішення Рівненського районного суду від 26 травня 2015 року в справі за позовом ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (як законного представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області (як орган опіки та піклування) про звернення стягнення та виселення,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду від 26 травня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_4 (як законного представника ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Рівненська районна державна адміністрація Рівненської області (як орган опіки та піклування) про звернення стягнення та виселення - задоволено частково.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 18 лютого 2008 року, що був посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Олинцем В.П. (реєстровий номер 505), а саме: на житловий будинок НОМЕР_3, загальною площею 665,8 м2, житловою площею 119,8 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканка АДРЕСА_1) на праві приватної власності на підставі договорів дарування. Право власності підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_4, виданий комунальним підприємством «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 24 листопада 2004 року за реєстраційним № НОМЕР_5, в рахунок погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії № 81 від 18 лютого 2008 року, розмір якого станом на 26 травня 2015 року становить 347 755,73 (триста сорок сім тисяч сімсот п'ятдесят п'ять доларів США 73 центів) США, в тому числі:

- залишок позики - 197 999,63 (в тому числі прострочена заборгованість - 127 874, 63) доларів США;

- нараховані та несплачені відсотки за користування позикою - 36 393,39 доларів США;

- нарахована та несплачена пеня по основному боргу - 61 174,37 доларів США;

__________________________________________________________________________________

Справа №570/5459/14-ц Головуючий в суді І інст. -Красовський О.О.

Провадження № 22-ц/787/1408/2015 р. Суддя-доповідач - Боймиструк С.В.

- нарахована та несплачена пеня по відсотках - 36 183,96 доларів США;

- 3 % річних за прострочену заборгованість за основним боргом за період 02.04.2010 року по 25.05.2015 року - 10 056,25 доларів США;

- 3 % річних за прострочену заборгованість за відсотками за період 02.06.2009 року по 25.05.2015 року - 5 948,13 доларів США,

на користь публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" (м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 16, , р/р № в філії - Рівненському обласному управлінні АТ „Ощадбанк", МФО 333368).

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Надано публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" (м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 16, , р/р № в філії - Рівненському обласному управлінні АТ„Ощадбанк", МФО 333368) право на подання та отримання в будь-яких установах, підприємствах, організаціях, а також в органах державної реєстрації прав структурних підрозділах територіальних органів Мін'юсту, що забезпечують реалізацію повноважень Укрдержреєстру та реєстрації права власності на нерухоме майно, та нотаріусів, будь-яких документів (їх копії дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки) необхідних для продажу житлового будинку АДРЕСА_1, загальною площею 665.8 м2, житловою площею 119,8 м2.

На період реалізації предмета іпотеки передано його в управління Публічному акціонерному товариству „Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк", у порядку ст. 34 Закону України „Про іпотеку".

В задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто, солідарно, з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканка АДРЕСА_1) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканка АДРЕСА_1) на користь Публічного акціонерного товариство „Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" (м. Рівне, вул. Симона Петлюри, 16, , р/р № в філії Рівненському обласному управлінні АТ „Ощадбанк", МФО 333368) судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк"покликалося на його незаконність та необґрунтованість в частині відмови в задоволенні позовних вимог про виселення та зняття з реєстрації. через порушення судом норм матеріального права.

Апелянт вказував, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не було взято до уваги того факту, що на момент укладення договору іпотеки за адресою предмету іпотеки була зареєстрована лише ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1.), а ОСОБА_4, ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2.), ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_3.) за вказаною адресою зареєстровані не були, що підтверджується будинковою книгою прописки громадян (а.с.93-96). Малолітня ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_4.) народилась у ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто після укладення договору іпотеки. Вбачається також, що штамп реєстрації місця проживання дітей в предметі іпотеки був проставлений після укладання іпотечного договору, а відтак на момент укладання іпотечного договору малолітні ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2.), ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_3.) та ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_4.) не були власниками або співвласниками іпотечного майна, не були в ньому зареєстровані, майнових прав щодо будинку не мали, а тому при укладенні іпотечного договору їх права на володіння та користування будинком, що є предметом іпотеки жодним чином порушені не були, і отримання дозволу органів опіки та піклування було не потрібним.

Зазначив, що позичальник за договором іпотеки (ОСОБА_13) всупереч п.8.4. договору відновлювальної кредитної лінії №81 від 18 лютого 2008 року та п.3.3.7, п.9.5 іпотечного договору від 18 лютого 2008 року не повідомила іпотекодержателя про зміну в складі зареєстрованих осіб за адресою предмету іпотеки. Реєстрація зазначених осіб відбулася після укладення договору іпотеки без отримання на це згоди банку, що, на думку банку дає підстави вважати, що позичальник намагається чинити перешкоди банку в реалізації свого права на звернення стягнення на предмет іпотеки та уникнути таким чином відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Доводив, що лише під час розгляду справи в суді першої інстанції банку стало відомо про реєстрацію місця проживання крім ОСОБА_4 - ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2.), ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_3.) та ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_4.), тому банк був позбавлений можливості направити зазначеним особам вимоги про виселення до пред'явлення позову до суду.

Стверджував, що судом першої інстанції не взято до уваги відсутність у банку на момент звернення до суду інформації про осіб зареєстрованих за адресою предмета іпотеки через порушення позичальником умов кредитного договору та договору іпотеки.

Також зазначав, що судом першої інстанції не було враховано, що правила ч.2 ст.109 ЖК УРСР на випадки, що передбачені ч.3 ст. 109 ЖК УРСР не розповсюджуються, у зв'язку з чим виселення мешканців з житлового приміщення, що було придбано не за рахунок кредиту банку, але повернення якого забезпечено іпотекою такого жилого приміщення, не супроводжується наданням іншого постійного жилого приміщення особам, які виселяються.

Звертав увагу, що представником органу опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації при запереченні у звукозаписі щодо виселення відповідачів з предмету іпотеки не було досліджено майновий стан подружжя ОСОБА_4 на предмет наявності нерухомого житла. Представником відповідача було надано інформацію з держреєстру речових прав на нерухоме майно НОМЕР_6 від 25.03.2015 року лише по ОСОБА_4.

Просив змінити рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26.05.2015 року у справі №570/3459/14-ц, а саме: виселити всіх мешканців - ОСОБА_13 (ІНФОРМАЦІЯ_5), ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2.), ОСОБА_7 (ІНФОРМАЦІЯ_3.) та ОСОБА_12 (ІНФОРМАЦІЯ_4.), ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_1.) з житлового будинку НОМЕР_3, загальною площею 665,8 кв.м, житловою площею 119,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Рівненському районі Рівненської області без права надання іншого житла та в порядку ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" позбавити права користування житловим приміщенням (житловим будинком НОМЕР_3, загальною площею 665,8 кв.м, житловою площею 119,80 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1).

В іншій частині рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 26.05.2015 року у справі №570/3459/14-ц просив залишити без змін.

Стягнути з відповідачів на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 121,80 грн.

Представник банку ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та органу опіки і піклування ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково та звертаючи стягнення на предмет іпотеки і відмовляючи в виселенні відповідачів, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими і доведеними, а вимоги банку про виселення відповідачів з житла є передчасними.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частини третьої статті 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст. 109 Житлового кодексу України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканні зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Згідно роз'яснень даних в п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин " № 5 від 30 березня 2012 року, при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

На час ухвалення рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки були відсутні необхідні підстави встановлені ст. 40 Закону України "Про іпотеку" та ч. 3 ст. 109 ЖК України щодо примусового виселення за рішенням суду мешканців із житлового будинку, на який зверталось звернення як на предмет іпотеки, тому позовні вимоги на цій стадії місцевим судом обґрунтовано не були задоволені, оскільки були відсутні порушення, невизнання або оспорювання прав та свобод іпотекодержателя або нового власника щодо звільнення вказаних житлових приміщень їх мешканцями.

Крім того, слід зазначити, що Верховний Суд України у справі № 6-39цс15, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку, зробив правовий висновок про те, що за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Іпотечне майно в справі, будинок на який звернуто стягнення, придбаний не за рахунок кредиту і банком не було запропоноване інше житло для осіб, яких просив виселити, тому місцевий суд дійшов вірного висновку про передчасність таких вимог банку і відсутність підстав для виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку в предметі іпотеки.

Оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк"відхилити.

Рішення Рівненського районного суду від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: