Номер провадження: 22-ц/785/924/15
Головуючий у першій інстанції Гуревський В. К.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Парапана В.Ф., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу удаваним,

встановила:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та просив суд визнати договір ВТВ № 142442 від 12 квітня 2013 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардук М.Д., удаваним правочином, вчиненим з метою приховання шлюбного договору. Застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме шлюбного договору від 12 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та стягнути з відповідачів судові витрати на розгляд справи. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 30 квітня 1992 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 12 квітня 2013 року між подружжям був укладений шлюбний договір, у якому вони домовились про такий порядок поділу спільного сумісного майна, придбаного у шлюбі: 1) Залишити за ОСОБА_2: - садовий будинок з господарськими спорудами під НОМЕР_2, що знаходиться в смт. Затока, міста Білгород-Дністровського, Одеської області, в садівничому кооперативі "Нептун" (район Сонячний) та частину земельної ділянки НОМЕР_2, що знаходиться в смт. Затока, міста Білгород-Дністровського, Одеської області, в садівничому кооперативі "Нептун" (район Сонячний) площею 0,067 га; - автомобіль "MЕRCEDES-BENZ C200", 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. 2) Залишити за ОСОБА_4: - 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 68,5 кв. м., житловою площею 40,0 кв.м. При цьому право власності на квартиру мало бути зареєстровано за ОСОБА_6, яка є матір'ю ОСОБА_4 на підставі удаваного договору купівлі-продажу квартири. Тобто, 12 квітня 2013 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_6 удаваний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардук М.Д., оскільки за цим договором позивач не отримав кошти в якості оплати. Договір купівлі-продажу квартири було вчинено з метою приховати шлюбний договір. В подальшому ОСОБА_4 відмовилась від виконання умов шлюбного договору та поставила вимогу про поділ спільного сумісного майна за виключенням спірної квартири яка була передана її матері. Шлюбний договір від 12 квітня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був укладений в усній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 220 Цивільного кодексу України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Таким чином недійсність шлюбного договору від 12 квітня 2013 року встановлена законом (нікчемний правочин).

В подальшому позивач та представник позивача в судові засідання не з'являлися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Представник відповідачів надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішенням суду у задоволені позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, та постановити ухвалу про залишення позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 без розгляду, посилаючись при цьому на порушення судом норм процесуального права, а саме те, що суд не залишив позов без розгляду у зв'язку з неодноразовою неявкою позивача.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, та вірно послався на діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

30 квітня 1992 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 30 квітня 1992 року, запис №473.

04 липня 2005 року ОСОБА_2 придбав, а ОСОБА_8 продав садовий будинок з господарськими спорудами під НОМЕР_2, що знаходиться в смт. Затока, міста Білгород-Дністровського, Одеської області, в садівничому кооперативі "Нептун" (район Сонячний) та частину земельної ділянки НОМЕР_2, що знаходиться в смт. Затока, міста Білгород-Дністровського, Одеської області, в садівничому кооперативі "Нептун" (район Сонячний) площею 0,067 га, що підтверджується договором купівлі-продажу від 14 липня 2005 року, зареєстрованого за № 931.

На підставі заяви від 12 квітня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_4 надає згоду ОСОБА_2 на продаж садового будинку з господарськими спорудами під НОМЕР_2, що знаходиться в смт. Затока, міста Білгород-Дністровського, Одеської області, в садівничому кооперативі "Нептун" (район Сонячний) та частину земельної ділянки НОМЕР_2, що знаходиться в смт. Затока, міста Білгород-Дністровського, Одеської області, в садівничому кооперативі "Нептун" (район Сонячний) площею 0,067 га, в межах згідно плану, які придбані в період шлюбу на загальні кошти, за ціною та на умовах на його розсуд.

Згідно довіреності від 12 квітня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 представляти його інтереси в будь яких установах, організаціях, підприємствах, що стосується експлуатації та розпорядження від її імені та в її інтересах, належний їй на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4, виданого ВРЕР ДАІ по обслуговуванні м. Хмельницька, Хмельницького та Волочинського районів 03 квітня 2013 року, автомобіль "MЕRCEDES-BENZ C200", 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

12 квітня 2013 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_6 договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардук М.Д., за реєстровим №78.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Сімейного кодексу України шлюбний договір може бути укладено особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям.

Згідно ч. 3 ст. 97 Сімейного кодексу України у шлюбному договорі сторони можуть домовитися про можливий порядок поділу майна, у тому числі і в разі розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 94 Сімейного кодексу України шлюбний договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Допитані в судовому засіданні свідки з достовірністю не підтвердили факту укладення між подружжям саме шлюбного договору. Крім того, договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бардук М.Д., за реєстровим №78, було укладено не подружжям, а ОСОБА_2 та ОСОБА_6.

Оскільки судом не було встановлено укладення шлюбного договору між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у письмовій формі і нотаріально його посвідчення, тому суд дійшов вірного висновку про те, що у позові необхідно відмовити.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував, що цивільна справа перебуває в провадженні суду тривалий час (провадження відкрито 30 жовтня 2013 року), по справі сторони надавали пояснення, досліджувалися докази, допитувалися свідки, в судовому засіданні за клопотанням представника позивача суд оголошував перерву для підготовки до судових дебатів, а тому суд прийняв правильне рішення про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами з метою вирішення спору по суті.

Суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов до вірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Крім цього, судова колегія звертає свою увагу на те, що залишення позовної заяви без розгляду є правом суду, а не його обов'язком, більш того, якщо розгляд справи був фактично завершений, тому що судом були досліджені всі обставини по справі та докази, допитані сторони та свідки, саме за клопотанням сторони позивача було оголошено перерву для підготовки до дебатів, а відповідно до ч. 8 ст. 193 ЦПК України під час судових дебатів не можна подавати нові докази, заяву про залишення позову без розгляду, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

В.О. Панасенков