Номер провадження: 22-ц/785/5945/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Мартинової К.П., Артеменко І.А.

з участю секретаря - Абалдової О.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна , що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.12.2013 року, -

встановила:

У лютому 2013 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про поділ майна , що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя і в обґрунтування позовних вимог посилалася на те , що з 24.12.1999 року знаходилася в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3, який був розірваний рішенням Роздільнянського районного суду від 22.02.2013 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею і знаходяться на її утриманні.

В період шлюбу сторони придбали камяний житловий будинок, що розташований по вул. Будьонного,58-а , м. Роздільна , Одеської області.

Позивач посилалася на те ,що житловий будинок набутий подружжям під час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя . Вважає, що її частка повинна бути збільшена, оскільки неповнолітні діти проживають із нею.

Позивач просила розділити між нею та ОСОБА_3 майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме житловий будинок загальною площею 80,4 кв. м., житловою площею 42,3 кв. м., що розташований на земельній ділянці Роздільянської міської ради Роздільнянського району Одеської області по вул. Будьонного , 58-а в м. Роздільна Одеської області, шляхом виділення ОСОБА_2 75 % , ОСОБА_3 25 % вказаного нерухомого майна.

Судовий збір просила стягнути з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_6 позов підтримав, просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнав ,просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 23 грудня 2013 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 березня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове рішення про задоволення позовних вимог.

Поділено майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, житловий будинок, розташований на земельній ділянці Роздільянської міської ради Роздільнянського району Одеської області по вул. Будьонного, 58-а в м. Роздільна Одеської області, виділивши ОСОБА_2 75 %, а ОСОБА_3 25 % вказаного нерухомого майна.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.04.2015 року , рішення апеляційного суду Одеської області від 17.03.2014 року скасовано ,а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що позов є необґрунтованим .

Проте повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Відповідно до частини 1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено, домовленістю між ними відповідно до ст.63 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна ,що належить їм на праві спільної сумісної власності ,незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 статті 70 СК України, в разі розподілу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна чоловіка та дружини є рівними, якщо інше на встановлено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до розяснень п. 23 та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено , що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання, при цьому до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

З матеріалів справи вбачається , що сторони з 24.12.1999 року по лютий 2013 року перебували у шлюбі , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про шлюб, серії І-ЖД № 280154 (а.с.10).

22.02.2013 року рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області шлюб між подружжям ОСОБА_2 був розірваний ( а.с.76-77).

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-ЖД № 338777, актовий запис № 83 ( а.с. 11) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії І-ЖД № 3387778, актовий запис № 96 ( а.с.12).

Згідно довідки Виконавчого комітету Роздільнянської міської ради № 336 від 21.02.2013 року неповнолітні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 проживають з позивачкою ОСОБА_2 по вул. Будьонного, 51 «а», м. Роздільна Одеської області (а.с.13).

В період шлюбу сторонами був придбаний житловий будинок, що розташований на земельній ділянці Роздільнянської міської ради Роздільнянського району Одеської області по вул. Будьонного,58-а м. Роздільна Одеської області,що підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.02.2007 р. (а.с.50).

Придбаний подружжям житловий будинок був зареєстрований на відповідача ОСОБА_3,що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.03.2007 р.(а.с.57).

Суд першої інстанції вірно встановив ,що придбаний сторонами житловий будинок , відповідно до ст. 60 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.70 СК України за рішенням суду частка майна дружини ,чоловіка може бути збільшена,якщо з нею,ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син,дочка,за умови ,що розмір аліментів,які вони одержують,недостатній для забезпечення їхнього фізичного,духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для відступу від засади рівності часток подружжя при поділі їх спільного майна та застосування судом вимог ч.3 ст. 70 СК України , позивач ОСОБА_2 зазначає: факт проживання з нею дітей, відсутність у них іншого житла, відмінного від спірного будинку, ту обставину, що відповідач в примусовому порядку намагається позбавити позивача та дітей житла, де вони проживають на момент подачі позову, а також те, що спірний будинок знаходиться в аварійному стані та потребує в майбутньому значних ремонтних робіт.

Ці обставини позивач вважала достатньою підставою для відступу від засади рівності часток подружжя при поділі їх спільного майна. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивачем, у відповідності до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, змінювалися підстави позову.

Зазначені підстави для відступу від засади рівності часток подружжя при поділі їх спільного майна не передбачені ч.3 ст.70 СК України .

Хоча суд першої інстанції вірно встановив те ,що підстав для застосування ч.3 ст. 70 СК України не має та підстав для відступу від засади рівності часток подружжя при поділі їх спільного майна не вбачається, проте мав вирішити спір відповідно до вимог ч.1 ст.70 СК України .

За таких підстав частки подружжя у спільному сумісному майні є рівними.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного застосування судом першої інстанції норм матеріального права підлягають частковому задоволенню, оскільки придбане сторонами нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, судом першої інстанції не враховані вимоги ч.1 ст. 70 СК України та суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні позову взагалі.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню ,а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 114,70 грн. ,сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом та у розмірі 114,70 ,сплачений при принесенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.12.2013 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна , що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя задовольнити частково.

Здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину та за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку літ. «А» ,житловою площею 42,30 кв.м.,загальною площею 80,40 кв.м., розташованого за адресою Одеська область, м.Роздільна , вул. Будьонного ,№ 58-«а».

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 229 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9