Справа № 682/1674/15-ц
Провадження № 4-с/682/6/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2015 року місто Славута

Славутський міськрайонним суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мацюка Ю.І.,

при секретарі Захарчук С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Славутського міськрайонного суду Хмельницької області скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця під час виконання судового рішення в цивільній справі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про скасування акту опису й арешту майна від 24 березня 2015 року, складеного державним виконавцем Павлюком О.В. в ході виконання рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_1 вказує про те, що акт опису та арешту майна був складений державним виконавцем у її відсутності, при проведені опису майна були відсутні поняті, майно, яке було описане належить неповнолітній онуці ОСОБА_3, яка проживає разом з скаржницею. Крім того, зазначає, що акт опису та арешту майна від 24 березня 2015 року був надісланий їй лише 08 травня 2015 року. Вважає, що такими діями державного виконавця порушені права та свободи її як скаржниці та осіб, які є власниками описаного майна. Також зазначає, що в даному виконавчому провадженні винесено постанову про стягнення суми боргу з її пенсії.

В судовому засіданні скаржниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 вимоги скарги підтримали, просять її задовольнити.

Державний виконавець ВДВС Славутського МРУЮ ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги скарги заперечив, вказуючи про те, що всі вчинені ним дії по примусовому виконанню виконавчого листа відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а тому, просив відмовити в задоволенні скарги. Крім того, вказує про те, що майно може бути виключене з акту опису, якщо його власники подадуть належні докази.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали, які додані до скарги, матеріали виконавчого провадження, судом встановлено наступне.

01 грудня 2014 року Славутським міськрайонним судом Хмельницької області на виконання рішення суду було видано виконавчий лист № 682/2977/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12000 гривень боргу, 243,60 гривень витрат зі сплати судового збору та 754,28 гривень витрат за надану правову допомогу.

11 грудня 2014 року головним державним виконавцем ВДВС Славутського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45790041, яка була надіслана боржниці ОСОБА_1 11 грудня 2014 року, крім того, накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржниці, в межах суми боргу.

Оскільки, боржницею ОСОБА_1 в наданий для добровільного виконання виконавчого листа, строк не виконано, то 24 березня 2015 року державним виконавцем Павлюком О.В. було складено акт опису та арешту майна та 08 травня 2015 року складено акт оцінки майна, який був направлений боржниці 08 травня 2015 року та отриманий нею 15 травня 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК України визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав та, згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу, яким він і скористався, предявивши виконавчий документ до ВДВС Славутського МРУЮ.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах;

винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї;

винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Згідно з п.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» про проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту державний виконавець складає акт опису та арешту майна боржника. Під час проведення опису та арешту майна боржника державний виконавець має право оголосити заборону розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмежити права користування майном, здійснити опечатування або вилучити його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що зазначається в акті опису та арешту. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються державним виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Відповідно до п. 4.2.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, після виявлення майна боржника державний виконавець проводить опис та арешт цього майна, про що складає акт.

Згідно з п. 4.2.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень акт опису та арешту майна підписується державним виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також може бути підписаний іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна. У разі відмови від підпису сторін чи інших осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в акті.

Враховуючи вищенаведене, судом обєктивно встановлено, що державним виконавцем 24 березня 2015 року без участі ОСОБА_1, в присутності понятих, було проведено опис та арешт майна боржниці за місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1, та складено відповідний Акт опису й арешту майна для реального виконання рішення суду, в якому зазначено, що боржниця від підпису в акті відмовилася, а копію акту та майно на відповідальне зберігання отримала ОСОБА_6

Відповідно до статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, дії державного виконавця ВДВС Славутського МРУЮ в Хмельницькій області Павлюка О.В. є правомірними, Акт опису та арешту майна є законним, а тому немає підстав для скасування арешту майна.

Вказуючи про майнові права інших осіб на описане та арештоване майно, скаржницею ОСОБА_7 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

Разом з тим судом визнано за необхідне розяснити про право особи, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про виключення майна з опису.

З огляду на викладене, та з урахуванням положення ст. 60 ЦПК України про обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 60, 383-387 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця під час виконання судового рішення в цивільній справі - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Славутський міськрайонним суд Хмельницької області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Мацюк Ю. І.