АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

при секретарі Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Справа № 756/4383/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9215/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
У квітня 2015 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1, в якому просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на утримання малолітньої дитини, до 2000 гривень до досягнення дитиною повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що від шлюбу з відповідачем у позивача народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням Оболонського районного суду м. Києва з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1000,00 гривень щомісячно. Неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Неповнолітній ОСОБА_5 має незадовільний стан здоров'я, постійно хворіє па простудні захворювання, хворіє на ряд хронічних захворювань. Оскільки позивач влаштувався на роботу, має хорошу заробітну плату, відмовляється нести додаткові витрати па утримання дитини, пов'язані з його хворобами, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

До початку розгляду справи по суті, ОСОБА_1 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_2, в якому просив зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини до 1/6 частини від сукупного доходу до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він регулярно сплачує аліменти на утримання дитини, жодної заборгованості на даний час не має. Разом з тим, його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00грн., оскільки відповідно до довідки ГУ ДФС України від 15.05.2015 про доходи, за останні шість календарних місяців його середньомісячний дохід складає 3284,45грн. без відрахування обов'язкових зборів. На сьогоднішній день він має іншуродину та ІНФОРМАЦІЯ_4 в нього народилася донька ОСОБА_6, яка також потребує фінансового забезпечення.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просив його змінити, в частині відмови у задоволенні зустрічного позову, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову. В решті просив залишити рішення без змін. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції, при ухвалені рішення, не взяв до уваги, що з часу ухвалення рішення про визначення розміру аліментів у розмірі 1000 грн. на місяць, його майновий та сімейний стан значно змінився. Так 05 вересня 2014 року він одружився із ОСОБА_7, в шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3, в нього народилася донька - ОСОБА_6. Оскільки його дружина перебуває у декретній відпустці, то він є єдиним джерелом доходів сім'ї. Оскільки апелянт сплачує на сьогоднішній день приблизно 38% від свого чистого доходу, то, на його думку, є підстави, передбачені ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з встановленої у твердій грошовій сумі - 1000 грн., до 1/6 частини від його сукупного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за її відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Колегією суддів встановлено, що 06 лютого 2010 року зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 12 червня 2012 року вказаний шлюб розірвано. (а.с.8)

За час шлюбу у них народився спільний син - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с.7)

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2012 року ОСОБА_1 зобов'язано сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ним повноліття, у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що не оспорюється сторонами по справі та вбачається з рішення Апеляційного суду м. Києва від 23 жовтня 2013 року. (а.с. 10-11)

05 вересня 2014 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.36)

За час шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження.(а.с.35)

Згідно довідки ГУ ДФС України від 15.05.2015 про доходи ОСОБА_1 за останні шість календарних місяців середньомісячний дохід складає 3284,45 грн. без відрахування обов'язкових зборів. (а.с.34)

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним вище позовом.

До початку розгляду справи по суті, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 із зустрічним позовом, обґрунтування якого вказані вище.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року в частині відмови в задоволенні первинного позову не оскаржувалося, під час розгляду справи не було встановлено неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, а тому, у відповідності до положень ст.303 ЦПК України, судом апеляційної інстанції не перевірялося.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погоджується і колегія суддів, керувався ст.ст. 180,181,185,192 СК України, та правильно виходив з того, що зменшення розміру аліментів з 1000,00 грн. до 1/6 частини доходу суттєво обмежить права на матеріальне забезпечення дитини позивача та відповідача.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що, оскільки апелянт сплачує аліменти у розмірі, на сьогоднішній день, приблизно 38% від свого чистого доходу, то є підстави, передбачені ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з встановленої у твердій грошовій сумі - 1000 грн., до 1/6 частини від його сукупного доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК Українибатьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 1 статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Пунктом 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, вказано, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України від 21 квітня 1999 р. №606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Сімейний кодекс України не передбачає максимального розміру аліментів на одну дитину. Вказані ж апелянтом доводи, що аліменти складають приблизно 38% від його чистого доходу, не суперечать приписам положень ч.3 ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи викладене, а також те, що приймаючи рішення, суд першої інстанції враховував не тільки зміни в сімейному стані апелянта, а й погіршення стану здоров'я дитини - неповнолітнього ОСОБА_5, колегія суддів відхиляє вказані доводи апеляційної скарги, та погоджується з тим, що зменшення розміру аліментів з 1000,00 грн. до 1/6 частини доходу суттєво обмежить права на матеріальне забезпечення дитини позивача та відповідача.

Отже, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року є таким, що ухвалене з додержанням вимог закону. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді