Справа № 462/8543/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року Залізничний районний суд міста Львова

в складі :

головуючого судді Ліуша А.І.

при секретарі Трипалюк А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди покликаючись на те, що, він, в період з 25 березня 2014 року по 22 серпня 2014 року виконував обовязки генерального директора ДП «Завод імені ОСОБА_3». В листі від 08 червня 2014 року адресованому Генеральному директорові ДК «Укроборонпром» ОСОБА_4 відповідач наводить наступну інформацію, яка є неправдивою і шкодить його діловій репутації: «ОСОБА_1 пропонує нам для проведення вхідного контролю ОСОБА_5 з сумнівною репутацією, який являється спеціалістом по металоконструкціям танка (гусениці, корпус танку, башня і ін.), тому приймати складні електронні блоки у нього немає відповідної кваліфікації. ОСОБА_5 це колишній працівник ремонтного танкового заводу, який до електронних виробів ніякого відношення немає і звільнений з цього заводу по невідомим нам причинам. ОСОБА_1 пригрів у своє оточення для проведення сумнівних операцій по розміщенню виробів по темі «Оплот-Т» на приватні структури з метою отримання власної вигоди ОСОБА_1Є.» Вважає, що відомості, наведені в листі відповідача, принижують честь, гідність і ділову репутацію його, як громадянина та фахівця, оскільки характер висловлювань в листі створює негативне враження керівництва ДК «Укроборонпром» і відношення до нього, як до непрофесіонала, наведені цитати з листа також є припущенням і неправдивою інформацією, яка порочить його ділову репутацію, як професіонала у своїй сфері не відповідає дійсності, безпідставно повязує його імя з аморальною і протизаконною діяльністю та порушує його немайнові права. Просить визнати, що інформація поширена директором ДП «Львівський державний завод ЛОРТА» ОСОБА_2 в листі до Генерального директора ДК « Укроборонпром» ОСОБА_4 не відповідає дійсності, шкодить його діловій репутації, як фахівця та наносить шкоду його інтересам. Зобовязати директора ДП «Львівський державний завод ЛОРТА» ОСОБА_2 навести спростування неправдивої інформації шляхом написання листа до ДК «Укроборонпром» та принести публічні вибачення. Стягнути з ДП «Львівський державний завод ЛОРТА» компенсацію за моральну шкоду в розмірі 6200,00 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, дали пояснення аналогічні вищенаведеному, просять позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, пояснивши, що всі вислови, які наводяться у листі ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» щодо професійності позивача є оціночним судженням, а відтак не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, і тому просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Судом встановлено, що 08 липня 2014 року директор ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» ОСОБА_2 листом № 520-1122 звернувся до генерального директора ДК «Укроборонпром» ОСОБА_4 з приводу грубого порушення умов договору № 43 від 27 жовтня 2010 року з ДП «Завод імені ОСОБА_3» зазначивши що: «Крім цього, в даний час нами виготовлені і готові до поставки два комплекти з 8 найменувань виробів «Оплот-Т». Не дивлячись на неодноразове звернення до ОСОБА_1 направити до нас для проведення вхідного контролю виготовлених виробів компетентного представника, який має досвід роботи з електронними виробами. ОСОБА_1 пропонує нам для проведення вхідного контролю ОСОБА_5 з сумнівною репутацією, який являється спеціалістом по металоконструкціям танка (гусениці, корпус танку, башня і ін.), тому приймати складні електронні блоки у нього немає відповідної кваліфікації. ОСОБА_5 це колишній працівник ремонтного танкового заводу, який до електронних виробів ніякого відношення не має і звільнений з цього заводу по невідомим нам причинам. ОСОБА_1 пригрів його у своє оточення для проведення сумнівних операцій по розміщенню виробів по темі «Оплот-Т» на приватні структури з метою отримання власної вигоди ОСОБА_1Є.».

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції .

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи.

Враховуючи наведе суд вважає, що спірні висловлювання, які містяться у листі ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» від 08 липня 2014 року № 520-1122 в частині, що стосується позивача, зокрема його професійних навичок, носять виключно характер оціночного судження, не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, не містять наклепу на адресу позивача, не висловлені у непристойній або принизливій формі, а відтак ці судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Крім того, суд відхиляє покликання позивача, що в результаті отримання листа ДП «ЛДЗ «ЛОРТА» від 08.07.2014 року № 520-1122 у керівництва ДК «Укроборонпром» склалося негативне враження про нього, як спеціаліста, оскільки ні позивачем, ні його представником не подано суду жодних належих та допустимих доказів того, що у керівництва ДК «Укроборонпром» склалось негативне враження щодо професійності позивача та таке враження безпосередньо вплинуло на подальше виконання ним свої трудових обовязків.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» в пункті 19 розяснено, що якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обовязок відшкодувати моральну шкоду.

Отже, як встановлено у судовому засіданні діями відповідача не заподіяно позивачу жодної моральної шкоди, оскільки відсутня шкода та вина відповідача перед позивачем, позивач та його представник не обґрунтували моральної шкоди, не довели наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що у ході судового розгляду не було встановлено, що діями відповідача було принижено честь, гідність та ділову репутацію позивача шляхом поширення відомостей, що не відповідають дійсності, а тому підстав для задоволення позову та стягнення з них на користь позивача відшкодування за нанесену моральну шкоду немає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_6

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш

.