провадження № 2/756/1091/15
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Маринченко М.М.‚
при секретарі Приголовкіну В.Г.,
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 15 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу №0112-0104-0289 - автомобіля «Тойота», державний номер НОМЕР_1.
24 листопада 2013 року стався страховий випадок, про що позивач повідомив відповідача. 20 грудня 2013 року позивачем отримано листа, в якому відповідач повідомив про призупинення прийняття рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування до з'ясування причин та обставин страхового випадку, без зазначення строку на прийняття остаточного рішення.
Оскільки позивач мав на той час можливість придбати ідентичні складові до свого автомобіля та у зв'язку з його небажанням ускладнювати собі життя судовою тяганиною позивач погодився на запропоновані умови та в той же день написав зазначену заяву. Позивач вважає, що вищевказана заява є правочином про внесення змін до договору страхування, яким були обмежені його права.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, додатково вказав, що після написання заяви про настання страхового випадку позивачем в страхову компанію надано рахунок з СТО, який було в усному порядку погоджено з працівниками страхової компанії. Позивач під тиском представників страхової компанії був змушений написати заяву про погодження зменшення розміру страхового відшкодування, проте до органів внутрішніх справ з приводу вчинення відповідачем незаконних дій позивач не звертався.
Представник відповідача, не дивлячись на викладення у письмових запереченнях своїх зауважень щодо проведених позивачем розрахунків штрафних санкцій, зокрема щодо дати прострочення, та своїх обґрунтувань щодо права страхової компанії зменшити розмір страхового відшкодування до 60% вартості відновлювального ремонту, проти позову заперечував та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплати другій стороні (страхувальникові) грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника і страхового акта.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що 15 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу №0112-0104-0289, за умовами якого позивач застрахував автомобіль «Тойота», державний номер НОМЕР_1, за програмою страхування «Один збиток» на випадок ДТП, стихійного лиха та інших подій, а також протиправних дій третіх осіб. Страхова сума становить 130000 грн., безумовна франшиза 1%.
Відповідно до п. 5.1.5 Умов добровільного страхування транспортного засобу, які є додатком до договору добровільного страхування транспортного засобу №0112-0104-0289 (далі -Умови), розрахунок розміру страхового відшкодування в разі пошкодження транспортного засобу здійснюється на розсуд страховика на підставі акту (висновку) автотоварознавчої експертизи, замовленої страховиком, яка проводиться за рахунок страховика на підставі середніх ринкових цін на вартість запасних частин, матеріалів та ремонтних робіт, що діяли в регіоні проведення ремонту на дату настання страхового випадку або на підставі рахунків ремонтних підприємств (СТО), узгоджених страховиком.
За змістом п.п. 10.1.3, 10.1.11.1, 10.1.14 Умов з метою визнання події страховим випадком, встановлення причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку, а також для визначення розміру завданих збитків страхувальник зобов'язаний надати страховику, зокрема, письмову заяву на виплату страхового відшкодування за формою, встановленою страховиком; документи, що підтверджують вартість відновлювального ремонту/матеріального збитку, які обираються страховиком за варіантами (з урахуванням обраної програми страхування): документи СТО, що підтверджують необхідні витрати на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу, а саме рахунки-фактури, наряди замовлення, кошторис ремонтних робіт тощо, із зазначенням переліку відновлювальних робіт, їхньої вартості, вартості деталей, що замінюються, документи, що підтверджують оплату виконання відновлювальних робіт (в разі, якщо ремонт здійснювався за рахунок страхувальника); копію постанови про порушення кримінальної справи.
Відповідно до п. 11.1 Умов виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з умовами договору та істотними умовами з урахуванням умов обраної в п.4 розділу І договору програми страхування на підставі письмової заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком, та після подання страхувальником всіх передбачених в п.10 цих Умов та оформлених належним чином документів, що необхідні для встановлення причин, обставин та наслідків події, що має ознаки страхового випадку, і визначення розміру завданих збитків.
Згідно п. 11.2 Умов відповідно до заяви на виплату страхового відшкодування, умов договору та цих умов страховик виплачує страхове відшкодування готівкою через касу страховика або на банківський рахунок страхувальника, зазначений в заяві на виплату страхового відшкодування, за умови надання платіжних документів, що підтверджують здійснення відновлювального ремонту (за вимогою страховика), або шляхом перерахування коштів на банківський рахунок підприємства, що здійснює ремонт транспортного засобу. В разі відшкодування збитків за калькуляцією чи рахунком СТО вибір сервісної станції страхувальник зобов'язаний погодити зі страховиком, в іншому випадку страховик має право переглянути і змінити розмір відшкодування.
Відповідно до п. 11.3 Умов розмір страхового відшкодування визначається виходячи з прямого розміру збитків, завданих страхувальнику в результаті страхового випадку, на підставі даних огляду пошкодженого транспортного засобу, документів, зазначених у п.10 цих умов, що підтверджують розмір спричиненого збитку. Розмір страхового відшкодування не може перевищувати розмір страхової суми за договором, а також розміру прямих збитків, завданих страхувальнику в результаті настання страхового випадку.
Як вбачається з п. 11.7 Умов, вибір СТО для проведення ремонтних робіт, в тому числі гарантійної СТО або спеціалізованої СТО страхувальник узгоджує письмово зі страховиком.
Пунктом 11.9.1 Умов передбачено, що страховик здійснює розрахунок матеріального збитку на підставі рахунків СТО у випадках, обумовлених цими умовами відповідно до обраної страхувальником програми страхування, виключно за умови виплати страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на рахунок підприємства, що здійснює ремонт транспортного засобу, для підтвердження цільового використання коштів.
Згідно п. 11.9.6 Умов страховик має безумовне право перевірки та узгодження з ремонтним підприємством обсягів, видів і цін стосовно складових (деталей) транспортного засобу, відновлювальних робіт та необхідних матеріалів. До моменту повного узгодження витрат на відновлювальний ремонт розмір прямого збитку вважається невизначеним.
Відповідно до п. 11.18.2 Умов виплата страхового відшкодування здійснюється не пізніше 30 робочих днів від дати складання страховиком страхового акта.
25 листопада 2013 року позивач звернувся до відповідача з повідомленням за вх. №8306 від 25.11.2013 року про настання випадку, який має ознаки страхового.
12 грудня 2013 року листом за вих. №3979 відповідач повідомив позивача, що він призупиняє прийняття рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування щодо заявленого позивачем випадку до з'ясування причин та обставин страхового випадку.
Таким чином судом встановлено, що страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування з урахуванням поданої позивачем заяви про погодження розміру страхового відшкодування, та здійснено виплату страхового відшкодування позивачу у повному обсязі відповідно до прийнятого рішення. Будь-якого порушення відповідачем прав позивача при погодженні суми страхового відшкодування судом не встановлено.
Крім того, заява вх. №8755 від 13 січня 2014 року про погодження суми страхового відшкодування не є правочином про внесення змін до договору добровільного страхування транспортного засобу, а отже підстави для визнання її недійсною відсутні.
Посилання позивача на те, що відповідачем має бути виплачено страхове відшкодування з урахуванням його заяви вх. №9447 від 03 березня 2014 року про відкликання його заяви вх. №8755 від 13 січня 2014 року та проведення виплати страхового відшкодування в повному обсязі на підставі рахунку-фактури спеціалізованого СТО «Тойота» в Україні, є необґрунтованими.
Зокрема, відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування відповідно до рахунку, складеного вибраним позивачем СТО, оскільки позивач всупереч положенням договору страхування не погодив вказане СТО зі страховою компанією; виплата страховою компанією страхового відшкодування по рахунку СТО відповідно до умов договору здійснюється тільки шляхом перерахування коштів підприємству, яке здійснює ремонт транспортного засобу; позивачем не надано доказів понесення ним витрат на ремонт автомобіля у сумі, яка відповідає рахунку, складеному вибраним позивачем СТО.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 629, 979, 990 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко