У х в а л а

іменем україни

02 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Журавель В.І.,
Черненко В.А., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за заявою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк Восток», товариство з обмеженою відповідальністю «ДФ Трейд», про розкриття інформації, що містить банківську таємницю, за касаційною скаргою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області звернулася до суду із заявою, в якій просить зобов'язати ПАТ «Банк Восток» надати ДПІ інформацію, що містить банківську таємницю відносно ТОВ «ДФ Трейд» шляхом надання інформації про обсяг та обіг грошових коштів по розрахунковому рахунку №3328 ТОВ «ДФ Трейд», за період з 17 грудня 2013 року по 24 червня 2014 року із вказанням контрагентів, коду ЄДРПОУ підприємства постачальників, а також дати і суми операцій, призначення платежів зазначеного підприємства, які подавались до банку.

На обґрунтування вимог заявник зазначив, що проведеною ними перевіркою встановлено, що ТОВ «ДФ Трейд» за юридичною адресою підприємства м. Полтава, вул. Визволення, 22 не знаходиться, контактний телефон не відповідає, за вказаною адресою встановлено розташування окремих адміністративних приміщень інших суб'єктів господарювання. Надання даної інформації необхідне для відтворення бухгалтерського та податкового обліку підприємства з метою здійснення перевірки.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року, у задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Судами встановлено, що на обліку в Державній податковій інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області перебуває суб'єкт підприємницької діяльності ТОВ «ДФ Трейд», що зареєстроване Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області 07 лютого 2011 року, про що внесено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців за №0007039.

Згідно заяви ТОВ «ДФ Трейд» за формою №1-ОПП вбачається, що підприємство змінило місцезнаходження на м. Полтава вул. Визволення, 22 та перебуває на обліку у Державній податковій інспекції у м. Полтаві Головного управління Міндоходів у Полтавській області з 05 лютого 2014 року.

Звертаючись до суду із заявою про розкриття інформації, що містить банківському таємницю про обсяг та обіг грошових коштів по розрахунковому рахунку №3328 ТОВ «ДФ Трейд», заявник посилався на те, що при виході за вказаною адресою для здійснення перевірки встановлено, що за юридичною адресою підприємство не знаходиться, контактний телефон не відповідає, у зв'язку із чим неможливо розпочати проведення позапланової документальної перевірки.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заявником не надано суду доказу належності ТОВ «ДФ Трейд» розрахункового рахунку №3328 у ПАТ «Банк Восток», щодо якого ставиться питання про розкриття інформації, у зв'язку з чим у суду відсутні підстави для задоволення вимог заявника про розкриття такої інформації, яка містить банківську таємницю у справі що розглядається.

Проте, з висновком апеляційного суду погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Порядок розгляду судами справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю щодо юридичних та фізичних осіб регламентовано главою 12 ЦПК України.

Відповідно до ст. 287 ЦПК України заява про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичної або фізичної особи у випадках, встановлених законом, подається до суду за місцезнаходженням банку, що обслуговує таку юридичну або фізичну особу.

Згідно з положеннями ст. 289 ЦПК України справа про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, розглядається у п'ятиденний строк з дня надходження заяви у закритому судовому засіданні з повідомленням заявника, особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, та банку, а у випадках, коли справа розглядається з метою охорони державних інтересів та національної безпеки, - з повідомленням тільки заявника. Якщо під час розгляду справи буде встановлено, що заява ґрунтується на спорі, який розглядається в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Порядок розкриття банківської таємниці визначений ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність», відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 якої інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмовий запит або з письмового дозволу відповідної юридичної чи фізичної особи; за рішенням суду.

Пунктами 11, 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб» судам роз'яснено, що розгляд справи про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, здійснюється за загальними правилами цивільного судочинства, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду та з урахуванням особливостей відповідно до положень глави 12 розділу IV ЦПК як справи окремого провадження. Зокрема, справу має бути розглянуто у п'ятиденний строк з дня надходження її до суду в закритому судовому засіданні, про що має бути зазначено як в журналі судового засідання, так і в судовому рішенні.

Ураховуючи, що розгляд справи про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, в закритому судовому засіданні обов'язковий згідно із законом (частина перша статті 289 ЦПК), суддя приймає рішення про його розгляд у закритому судовому засіданні при постановленні ухвали про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду, про що зазначається у відповідній ухвалі.

Справа розглядається з повідомленням заявника, особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, та банку, крім випадку, коли задоволено клопотання заявника про розгляд справи тільки за його участі у передбачених законом випадках. Проте неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку, за наявності у справі даних про їх повідомлення, не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов'язковою. У такому разі при повторній неявці заявника настають наслідки, передбачені пунктом 3 частини першої статті 207 ЦПК.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У зв'язку із цим у разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Звертаючись до суду із зазначеною заявою Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області посилалась на відсутність платника податку - ТОВ «ДФ Трейд» за місцем реєстрації та неможливістю у зв'язку з цим провести документальну перевірку щодо вказаного підприємства.

Відповідно до пп 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Тобто документальна перевірка може проводитись лише у разі наявності документів бухгалтерського та податкового обліку. Відсутність необхідних документів та відомостей позбавляє контролюючий орган можливості здійснити перевірку платника податків.

З матеріалів справи, а саме зі змісту апеляційної та касаційної скарг, які складені відповідною посадовою особою Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області, вбачається, що заявник надав суду інформацію щодо належності ТОВ «ДФ Трейд» розрахункового рахунку № 3328, що відкритий 17 грудня 2013 року у ПАТ «Банк Восток».

Сторонами у справі не спростовано вказані дані щодо належності ТОВ «ДФ Трейд» розрахункового рахунку №3328 у ПАТ «Банк Восток». Матеріали справи також не містять доказів на спростування відповідної інформації, наданої заявником.

Крім того, судами встановлено, що за місцем реєстрації юридичної адреси товариства ТОВ «ДФ Трейд» не знаходиться

Відповідно до листа заступника начальника оперативного управління Державної податкової інспекції у м. Полтаві ГУ Міндоходів у Полтавській області Державній податковій інспекції у м. Полтаві надано довідку про не встановлення фактичного місцезнаходження платника податків.

У пп 16.1.11 п. 16.1 ст. 16 ПК України зазначено, що платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця.

У разі, якщо підставою звернення до суду, зокрема, органу державної податкової служби із заявою про розкриття банківської таємниці, є дії порушника податкового законодавства і стосовно таких дій для цих органів відповідними спеціальними законами передбачений спосіб реагування, то суд не має підстав для задоволення заяви. Винятком є обґрунтовані посилання заявника на неможливість вчинення ним дій відповідно до способів реагування, передбачених зазначеними законами. Зокрема, це можуть бути обґрунтовані посилання з поданням відповідних доказів про те, що особа, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, не знаходиться за місцем своєї реєстрації; підтверджена неможливість вручення повідомлення з копією наказу про проведення документальної перевірки тощо.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України на зазначене уваги не звернув та не врахував, що матеріали справи містять докази належності ТОВ «ДФ Трейд» розрахункового рахунку №3328 у ПАТ «Банк Восток», за місцем своєї реєстрації товариство не знаходиться у зв'язку з чим Державна податкова інспекція у м. Полтаві позбавлена можливості здійснити перевірку платника податків з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

З огляду на зазначене висновки судів про відсутність передбачених законом підстав для розкриття інформації, що містить банківську таємницю, щодо ТОВ «ДФ Трейд» є передчасними і такими, що не відповідають нормам матеріального та процесуального права та роз'ясненням п.п. 11, 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 10 «Про судову практику в цивільних справах про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб».

Отже, неповно з'ясувавши дійсні обставини справи, не давши належної оцінки доказам, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та відповідно до частини другої статті 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Полтаві Головного управління Міністерства доходів і зборів у Полтавській області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник
Судді:Б.І. Гулько
В.І. Журавель
В.А. Черненко
С.П. Штелик