АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 22-ц/791/3822/14
Справа № 22-ц/791/143/15 Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1 Категорія: 53 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Склярської І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 12 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонській завод тротуарної плитки», Приватного підприємства «Херсон Прайм» про визнання трудового договору припиненим, витребування трудової книжки та стягнення невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за період затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.12.2007 року він був призначений на посаду директора ТОВ «Херсонській завод тротуарної плитки» на підставі рішення Приватного підприємства «Херсон Прайм», яке є єдиним засновником і власником ТОВ «Херсонській завод тротуарної плитки». З кінця 2013 року ПП «Херсон Прайм» перестав виплачувати позивачу заробітну плату, у звязку з чим 25.06.2014 року останнім було поштою направлено на адресу ПП «Херсон Прайм» заяву про звільнення. Враховуючи те, що 09.07.2014 року сплинув двотижневий термін, передбачений ст. 38 КЗпП України, а тому в цей день відповідач повинен був видати наказ про звільнення позивача, видати належним чином оформлену трудову книжку та провести розрахунок, однак вказані дії Приватним підприємтсвом «Херсон Прайм» здійснені не були, просив:

1) визнати припиненим безстроковий трудовий договір між ОСОБА_3 та ТОВ «Херсонський завод тротуарної плитки» з 09.07.2014 року;

2) зобовязати ПП «Херсон Прайм» видати ОСОБА_3 належним чином оформлену трудову книжку з записом про звільнення 09.07.2014 року з посади директора ТОВ «Херсонській завод тротуарної плитки» на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням.

3) стягнути з ТОВ «Херсонській завод тротуарної плитки» на користь ОСОБА_3 всі суми, що належать йому до виплати на день звільнення.

4) стягнути з ТОВ «Херсонській завод тротуарної плитки» на користь ОСОБА_3 його середній заробіток за час, починаючи з 09.07.2014 року по день фактичного розрахунку по заробітній платі.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 12 листопада 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Херсонській завод тротуарної плитки» на користь ОСОБА_3 суму заборгованості по заробітній платі, що належить до виплати на день звільнення в розмірі 6095,79 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі при цьому рішення суду в частині задоволення позовних про стягнення належних йому до виплати сум фактично апелянтом не оскаржується, оскільки апеляційна скарга не містить обставин та доводів про скасування тієї частини позовних вимог, в якій суд задовольнив.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачів її доводів не визнав, просить рішення суду залишити без змін, посилаючись на те, що позивач самоусунувся від обовязків керівника підприємства, а тому був звільнений за п.1 ст.41 КЗпП України.

Заслухавши доповідача, сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, встановлених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання припиненим безстрокового трудового договору, зобовязання видати належним чином оформлену трудову книжку, стягнення середньомісячного заробітку з 09.07.2014 року по день фактичного розрахунку по заробітній платі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач вже є звільненим згідно наказу №6 від 30.05.2014 року, ним не доведено, що трудова книжка знаходиться саме у ПП «Херсон Прайм» та для стягнення середнього заробітку з 09.07.2014 року по день фактичного розрахунку позивачем не доведено провину ТОВ «Херсонський завод тротуарної плитки» у затримці остаточного розрахунку .

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі що належить до виплати, а саме в сумі 6095,79 грн., суд виходив з підстав доведеності наявності такої заборгованості.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що ОСОБА_3 призначений директором ТОВ «Херсонський завод тротуарної плитки з 13.12.2007 року ( а.с. 9,193).

25.06.2014 року ОСОБА_3 звернувся до засновників ТОВ «Херсонський завод тротуарної плитки» з заявою про звільнення його за власним бажанням ( а.с.7), направивши її рекомендованою поштою (а.с.8)

Наказом №6 від 30.05.2014 року звільнений на підставі п.1 ст.41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обовязків керівником підприємства (а.с.112).

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 25.03.2015 року , залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області від 03.06.2015 року наказ №6 від 30.05.2014 року в частині звільнення ОСОБА_3 визнано незаконним (а.с.170-171,193)

Директором ТОВ «ХЗТП» ОСОБА_4В був виданий наказ №8 від 17 червня 2015 року, яким п.2 наказу №6 від 30 травня 2014 року викласти в редакції щодо звільнення ОСОБА_3 на підставі п.4 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин (а.с.187).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівника у певних випадках.

Відповідно до ст. ст. 3, 221, 231 КЗпП України в порядку, передбаченому главою XV цього Кодексу підлягають розглядові індивідуальні трудові спори працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої приналежності, у тому числі членів кооперативів, їх об'єднань, членів колективних сільськогосподарських підприємств, членів інших громадських організацій, які перебувають з ними в трудових відносинах, членів селянських (фермерських) господарств, осіб, які працюють за трудовим договором із фізичними особами.

У ст. 232 КЗпП України визначено, які трудові спори безпосередньо розглядаються в судах і як правило це спори про звільнення, у точу числі і спори про відмову у прийнятті на роботу.

Отже, такого способу захисту прав та інтересів фізичної особи як звернення до суду за вирішенням трудового спору із заявою про розірвання трудового договору законом не передбачено.

При вирішенні спору про визнання трудового договору припиненим, поза увагою суду першої інстанції, залишилась та обставина, що сторонами трудового договору є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, якому й надано право звільнення працівника у певних випадках, і такою компетенцією не наділений суд.

Оскільки відсутні підстави для припинення трудового договору за рішенням суду, то немає передбачених законом підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Також є похідними і вимоги видачі належним чином оформленої трудової книжки, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що суд першої інстанції не врахував вищезазначених положень закону, вирішив трудовий спір у спосіб, не передбачений законом, не визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання припиненим безстрокового трудового договору, зобовязання Приватного підприємства «Херсон Прайм» видати належним чином оформлену трудову книжку, стягнення з ТОВ «Херсонський завод тротуарної плитки» середнього заробітку скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні зазначеної частини позовних вимог з вищезазначених підстав.

Оскільки рішення суду в частині стягнення на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 6 095,79 грн. апелянтом не оскаржується, рішення суду в цій частині виконано, колегія суддів у відповідності до принципу диспозитивності йому юридичної оцінки не дає.

На підставі викладеного,ст.ст. 3, 21, 221, 231,232 КЗпП України, керуючись ст.ст. 4, 303, ч.1 п.2 ст. 307, ч.3,4 ст.309,ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 12 листопада 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог про визнання припиненим безстрокового трудового договору, зобовязання Приватного підприємства «Херсон Прайм» видати належним чином оформлену трудову книжку, стягнення з ТОВ «Херсонський завод тротуарної плитки» середнього заробітку відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: