Справа №474/135/15-ц 09.07.2015 09.07.2015 09.07.2015
Провадження №22-ц/784/1636/15
Головуючий у першій інстанції-Тихоненко М.І.
Категорія 27 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Гордійчук С.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_2

про стягнення кредитної заборгованості

У С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ПриватБанк звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 27 травня 2005 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на рік на суму залишку заборгованості. Кредитні зобов'язання відповідачка порушила. Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 1 листопада 2011 року з ОСОБА_2 на користь банку стягнуто заборгованість у розмірі 15 847, 62 грн.

Посилаючись на порушення кредитних зобовязань та виникнення станом на 30 листопада 2014 року заборгованості в загальному розмірі 24026,16 грн., банк просив стягнути з ОСОБА_2 - 9 178, 54 грн. боргу, як різницю між загальним боргом та сумою, стягнутою судом у листопаді 2011 року, а також судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала, посилаючись на пропуск банком строку позовної давності.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено у звязку з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ПриватБанк просив рішення скасувати та задовольнити позов, посилаючись на помилковість висновків суду щодо пропуску позовної давності, вважаючи, що строк дії картки не припиняє строк дії договору, який було пролонговано на невизначений строк.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки термін повернення кредитних коштів, який співпадає за строком дії картки (два роки), сплинув, то, звернувшись до суду у лютому 2015 року, ПриватБанк пропустив строк позовної давності до всіх вимог, що відповідає правилам частини 4 статті 267 ЦК.

Проте не з усіма висновками суду можна погодитись.

Так, згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі сплата неустойки (стаття 611 ЦК).

Захист порушених цивільних прав здійснюється з дотриманням строку позовної давності, сплив якої є підставою для відмови у задоволенні позову (статті 256, 267 ЦК).

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК). Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки штрафу, пені (частина 2 статті 258 ЦК).

Частиною 5 статті 261 ЦК передбачено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, тобто несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів (постанова Верховного суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13).

З матеріалів справи вбачається, що 27 травня 2005 року між ПриватБанком та ОСОБА_2 укладено договір № SAMDN1838 про відкриття картрахунку і обслуговування платіжної картки (MasterCard НОМЕР_1) (далі Договір) з розміром кредитного ліміту 2000 грн., базовою процентною ставкою - 3% на місяць, щомісячним платежем - 7 % від залишку заборгованості за кредитним лімітом. (а.с. 15).

Відповідно до пункту 9.3 Договору строк дії договору співпадає зі строком дії карти. Строк дії картки зазначено в анкеті заяві ОСОБА_2 на отримання кредитної картки травень 2007 року (а.с.14).

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 1 листопада 2011 року з ОСОБА_2 на користь ПриватБанку стягнуто 15 847,62 грн. кредитної заборгованості, яка утворилась станом на 31 травня 2011 року, в тому числі 6 920,6 грн. заборгованості за кредитом та 8 927,02 грн. заборгованості за процентами (а.с.5-6).

В межах позовних вимог заборгованість визначена станом на 30 листопада 2014 року - 6920,6 грн. за кредитом та 18105,56 грн. за процентами ( а.с.3, 7-13).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_2 за Договором, яка залишилась не стягнутою з боржниці судовим рішенням, має визначатись як заборгованість за процентами, нарахованими за період після 31 травня 2011 року. Заборгованість за тілом кредиту 6920,6 грн. стягнута судовим рішенням.

В суді першої інстанції ОСОБА_2 заявила про застосування строку позовної давності.

Позовна давність, як зазначено вище, за вимогами кредитора про повернення процентів за користування кредитом, які визначені щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати кожного чергового платежу.

Оскільки банк звернувся до суду 27 січня 2015 року (а.с.101), в межах строку позовної давності є вимоги банку про стягнення процентів, нарахованих з 27 січня 2012 року по 30 листопада 2014 року.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем в суд першої інстанції (а.с.7-12), за період з 27 січня 2012 року по 30 листопада 2014 року відповідачці нараховано 6 136 грн. процентів.

Право позикодавця на отримання процентів за весь період користування коштами по день повернення позики (кредиту), в тому числі і після закінчення строку дії договору, відповідає положенням статті 1048 ЦК, якою регулюються і кредитні правовідносини, та статті 599 ЦК, якою передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 1 квітня 2015 року (справа № 6-37цс15), яка є обовязковою для застосування судами України відповідно до статті 360-7ЦПК.

Не змінює обсяг зобов'язань боржника і наявність попереднього судового рішення (а.с. 5-6), оскільки заборгованість за процентами у цій справі визначається за період після ухвалення цього рішення.

Разом з тим, колегія суддів не може прийняти до уваги новий розрахунок боргу, наданий суду апеляційної інстанції (а.с. 99-100), оскільки цей розрахунок передбачає інший спосіб визначення боргу, а розмір нарахованих процентів навіть в межах позовної давності (14192,87 грн.) значно перевищує розмір позовних вимог (9178,54 грн.).

Таким чином, колегія суддів вважає, що позов ПриватБанку підлягає частковому задоволенню зі стягненням з ОСОБА_2 кредитної заборгованості за процентами станом на 30 листопада 2014 року в розмірі 6136 грн.

Відповідно до статті 88 ЦПК пропорційно задоволеним вимогам з відповідачки підлягає стягненню 244,27 грн. судових витрат.

Керуючись статтями 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 28 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2005 року станом на 30 листопада 2014 року в розмірі 6136 грн. та 244,27 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді