АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/3626/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1969/15Головуючий у 1-й інстанції Рибалка Ю.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Кузнєцової О.Ю, ОСОБА_2

При секретарі Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року

по справі за заявою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року в задоволенні заяви державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційному порядку ухвалу місцевого суду оскаржив Відділ державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції в особі начальника ОСОБА_4

Апелянт просить ухвалу скасувати та ухвалити нову про задоволення подання державного виконавця, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що у Відділі державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції перебуває на виконанні виконавче провадження № 41532885 по виконанню виконавчого листа №2-658 від 17.07.2006 року про стягнення на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходів останнього (а.с.5-6).

Також правильно встановлено, що постанова про відкриття виконавчого провадження за цим виконавчим листом була винесена державним виконавцем 17 січня 2014 року, однак відсутні докази про вручення ОСОБА_3 копії цієї постанови (а.с.7-9).

Статтею 33 Конституції України гарантовано право кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За правилами ст. 377 - 1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З аналізу наведених норм вбачається, що підставою для встановлення вказаного обмеження є лише такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків, тобто свідчать про факт його ухилення від такого виконання, оскільки саме у зв'язку з такими діями (чи бездіяльністю) здійснюється примусове виконання як один із способів спонукання боржника до виконання судового рішення.

Сама про собі наявність невиконаного зобов'язання ще не свідчить про факт ухилення боржника від його виконання, тобто така особа не може вважатись винною в ухиленні, доки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання, при чому тягар доведення останнього покладається на ініціатора подання.

Встановивши правильно обставини справи і те, що державним виконавцем не виконано обов'язку по доведенню факту навмисного ухилення особи - боржника від виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_3 за межі України.

Ухвала суду є законною, обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв»язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для її скасування.

Доводи апеляційної скарги про наявність доказів щодо направлення боржнику копії постанови від 17.01.2014 року про відкриття виконавчого провадження з одночасним його викликом до виконавчої служби не заслуговують на увагу, оскільки з доданих до подання державного виконавця копій матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 направлявся рекомендований лист лише один раз 31 жовтня 2014 року, тобто через десять місяців після відкриття виконавчого провадження. Тому даний факт не свідчить про навмисне ухилення боржника від сплати аліментів у період з січня 2014 року по квітень 2015 року.

Інші доводи скарги теж не спростовують правильних по суті висновків суду.

За вказаних обставин, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала місцевого суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч.2 п.1, 312 ч.1 п.1, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Відділу державної виконавчої служби Кременчуцького районного управління юстиції відхилити.

Ухвалу судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: суддя (прідпис)

Судді : (підписи)

Згідно: