АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХ В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Головачова Я.В., Усика Г.І.

при секретарі Охневській Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 30.03.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності в рівних частках чотирьом особам: позивачу ОСОБА_2, її колишньому чоловіку ОСОБА_3, дочці ОСОБА_1 та неповнолітній онучці ОСОБА_4. Окрім власників у квартирі також зареєстровані син позивача ОСОБА_5 та малолітня онука ОСОБА_6. Спірна квартира має житлову площу 42 кв.м. і складається з трьох ізольованих жилих кімнат площею 14,9 кв.м., 10 кв.м., 17,1 кв.м. та місць загального користування. Таким чином на долю кожного із співвласників припадає по 10,5 кв.м. жилої площі. Відповідач ОСОБА_1 з сім'єю займає дві кімнати, а позивач змушена проживати в одній кімнаті з колишнім чоловіком, шлюб з яким розірвано в жовтні 2013 року. Проживаючи в одній квартирі, позивач та відповідачі не ведуть спільного господарства і комунальні послуги сплачують за домовленістю окремо. Посилаючись на те, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні квартирою, ОСОБА_2 просить встановити порядок користування квартирою, відповідно до якого виділити їй в користування кімнату площею 10 кв.м. з лоджією, а відповідачам - дві інші кімнати площею 14,9 кв.м. з лоджією та 17,1 кв.м., а місця загального користування залишити в спільному користуванні.

Справа № 753/22873/14
№ апеляційного провадження 22-ц/796/7764/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Трусова Т.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 30.03.2015 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою - задоволено.

Встановлено порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1, відповідно до якого виділено в користування ОСОБА_9 ізольовану жилу кімнату площею 10 квадратних метрів з лоджією, а ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виділено в спільне користування дві ізольовані жилі кімнати площею 17,1 кв.м та 14,9 кв.м з лоджією.

Місця загального користування залишено у спільному користуванні співвласників квартири.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по 121, 80 грн. з кожного.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представником ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушеннями норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, відповідач зазначає, що оскаржуване судове рішення є несправедливим, оскільки порушує майнові права відповідачів та встановлює суттєвий дисбаланс для інших співвласників при такому поділі житлової площі та встановленні порядку користування. Також відповідач вказує на те, що кімната, яку просить виділити у користування позивач є дитячою кімнатою, яка обладнана всім необхідним для дітей та має лоджією, яка є місцем загального користування, а тому вважає, що виділ вказаної кімнати позивачеві суттєво порушує права відповідачів. На підставі викладеного в апеляційній скарзі, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просила про задоволення її вимог.

Позивач та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду законним і обґрунтованим, просили відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_5 просили відхилити апеляційну скаргу, та залишити рішення суду без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем варіант порядку користування квартирою найбільш відповідає її частці, а відповідачі не запропонували іншого, з метою дотримання інтересів власника, який звернувся за захистом свого права, та керуючись ст. 358 ЦК України, суд вважав за можливе виділити у користування позивача кімнату площею 10 кв. м. Та обставина, що в цій кімнаті відповідачем ОСОБА_1 зроблений ремонт, на думку суду не впливає на вирішення спору, оскільки вона не позбавлена права вимоги відшкодування його вартості.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності позивачу ОСОБА_2, відповідачу ОСОБА_3, відповідачу ОСОБА_1, відповідачу ОСОБА_4 в рівних частках, тобто частка кожного з них становить - ј частини квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.02.2002, реєстрація якого проведена 28.03.2002 за № 5099 (а.с.6,7).

Спірна квартира, згідно технічного паспорту, складається з трьох кімнат, житловою площею 42,0 кв.м., в тому числі кімнати площею 14,9 кв.м.; 10,0 кв.м., та 17,1 кв.м.; загальна площа квартири становить 70,3 кв.м. (а.с.10-12).

Виходячи із розміру житлової площі квартири, яка складає 42,0 кв.м., ј частка становить 10,5 кв.м і, відповідно, кожен із співвласників має право користування такою часткою.

Судом також встановлено, що відповідачі ОСОБА_10, ОСОБА_4 користуються кімнатою 17,1 кв.м. та кімнатою 10.0 кв.м., а позивач ОСОБА_2 разом із своїм колишнім чоловіком - відповідачем ОСОБА_3 займають кімнату площею 14,9 кв.м., що не відповідає розміру їх часток у спільній власності .

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з приводу користування житловою площею в спірній квартирі між сторонами склались неприязні відносини, що ними визнано в судовому засіданні апеляційного суду.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Враховуючи відсутність домовленості співвласників щодо порядку користування майном, факт займання відповідачем ОСОБА_10 та членами її сім'ї в тому числі співвласником ОСОБА_4, двох кімнат площею 17,1 кв.м. та 10,0 кв.м, тобто житлової площі 27,1 кв. м, що перевищує їх частки у спільному майні, без погодження з іншими співвласниками та створення тим самим умов для спільного їх проживання, при наявності розірваного шлюбу та негативних відносин між ними, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про необхідність визначення порядку користування спірною квартирою.

Як вже зазначено вище, позивач ОСОБА_2, виходячи із розміру належної їй частки, має право користування 10,5 кв.м жилої площі. Найбільш відповідає даному розміру кімната площею 10,0 кв.м., оскільки недостаток жилої площі в розмірі 0,5 кв.м є несуттєвим і вона погоджується на такі умови. Та обставина, що вказана кімната містить вихід на лоджію, не може бути перешкодою для реалізації прав позивача, оскільки лоджія залишається у спільному користуванні співвласників, крім того спірна квартира має дві лоджії однакової площі по 1.9 кв.м.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на здійснення нею ремонтних робіт у кімнаті площею 10,0 кв.м не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відсутні дані про проведення цих робіт за погодженням з усіма іншими співвласниками та, як вірно вказав суд першої інстанції, вона не позбавлена права вимоги на відшкодування понесених витрат.

Всупереч положенням ст.ст. 10, 60 ЦПК України стороною відповідача не було надано жодних доказів на спростування доводів та доказів наданих позивачем. Разом з тим, апеляційна скарга переважно мотивована неповним з'ясуванням судом обставин справи в зв'язку з відсутністю доказів, що виходячи з наведених положень є обов'язком сторін у справі, зокрема відповідача, а повноваження суду стосуються оцінки наданих сторонами доказів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо виділенні у користування позивача кімнати, яка найбільш відповідає її частці у праві власності. При цьому, слід зазначити, що частки співвласників залишаються незмінними. А захист прав інтересів особи, яка звернулась за захистом порушеного права, в інший спосіб не вбачається можливим.

Враховуючи вищевикладене , колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому підстав до його скасування з мотивів викладених у апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312-315, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.03.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: