№ 336/5682/15-ц
пр.№2/336/2737/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м. Запоріжжя Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Суркової В.П.,

при секретарі Прохоровій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В позові зазначив, що з 28.04.2001 року по 2013 рік він перебував у шлюбі з відповідачкою, від якого мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.. Під час шлюбу побудували житловий будинок літ. Р-2, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул.Кутузова, буд.124/вул. Куйбишева, буд. 334, право власності на який зареєстровано на імя вдповідачки.

У звзку з відсутністю домовленості з відповідачкою щодо поділу майна, просив визнати за ними право власності по 1/2 частині за кожним.

Відповідачка визнала позов, пояснивши, що дійсно під час шлюбу з позивачем в період з 2004 року по 2011 рік на спільні кошти побудували спірний будинок, не заперечує проти визання за кожним права власності на 1/2 частину будинку.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 28.04.2001 року по 08.06.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: :сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-8). За час перебування у шлюбі 21.02.2011 року на підставі свідоцтва про право власності САЕ № 172473, виданого Управлінням житлового господарств Запорізької міської ради від 14.02.2011 року, придбали житловий будинок Р-2, розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кутузова, буд.124/вул. Куйбишева, буд. 334, право власності на який зареєстровано на імя відповідачки (а.с.10,11).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т.і.) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, а відповідно до ч. 1 ст. 70 СК при поділі майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка рівні, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя розяснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на імя кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

В силу ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 60, 63, 68-70 СК України, ст. ст. 3, 10, 11, 59, 60, 88, ч. 4 ст. 174, ст. ст. 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку № Р-2, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Кутузова, будинок № 124/вулиця Куйбишева, будинок № 334.

Визнати за ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку № Р-2, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Кутузова, будинок № 124/вулиця Куйбишева, будинок № 334.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 3654 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.П. Суркова