Справа № 216/2983/15-ц
провадження №2-о/216/65/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді - Бондарєвої О.І.

при секретарі - Городнічевій Т.О.

за участю заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залу суду, у місті ОСОБА_3 цивільну справу за завою ОСОБА_1, із залученням до участі у справі заінтересованих осіб: ОСОБА_4, Виконком Дзержинської районної у місті ради, про встановлення факту належності право-встановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - Заявник) звернувся до суду з вказаною заявою, в обґрунтування своїх вимог зазначив, що 11 серпня 2014 року помер його батько, ОСОБА_5. У відповідності до ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги на спадщину є сини померлого: Заявник, та його рідний брат, ОСОБА_4. Інші спадкоємці першої черги відсутні, оскільки їх матір, дружина спадкодавця, ОСОБА_6 померла 19 квітня 2006 року.

Звернувшись до приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, Заявник отримав відмову, оскільки існують розбіжності в написанні по-батькові спадкодавця, так, у свідоцтві про право власності на житло №4709, виданого 26.05.1993 року Виконкомом міської Ради народних депутатів (далі - Свідоцтво) на підставі розпорядження (наказу) від 16.03.1993 рок, за №3493, на квартиру АДРЕСА_1, органом приватизації допущена помилка: замість правильного по-батькові «ФЕОДОСІЙОВИЧ», у свідоцтві зазначено - «ФЕДОСІЙОВИЧ».

Заявник пояснює дану помилку невірним перекладом по-батькові свого батька з російської мови, оскільки свідоцтво видавалося згідно паспорту СРСР, який на той момент був на російській мові. Свідоцтво було видано у 1993 році, а новий паспорт батько отримав у 1998 році, в якому його по-батькові було вказано на українській мові. Без виправлення вказаної помилки неможливо отримати спадщину, тому він змушений звернутися до суду з даною заявою.

Під час розгляду справи Заявник та його представник ОСОБА_2, кожен окремо, наполягали на задоволенні вимог.

Заінтересована особа ОСОБА_4, будучі належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, заяву підтримав, не заперечував щодо її задоволення, від спадщини, яка залишилась після смерті батька, він відмовився на користь брата.

Представник заінтересованої особи, Виконкому Дзержинської районної у місті ради, будучі належним чином повідомлений про місце та час проведення розгляду справи, правом присутності у судовому засіданні не скористувався.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити заяву з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так, у свідоцтві про право власності на житло №4709 від 26.05.1993 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 16.03.1993 року за №3493, на квартиру АДРЕСА_1, органом приватизації зазначено по-батькові одного із співвласників, як «ФЕДОСІЙОВИЧ».

Проте, належність зазначеного Свідоцтва саме ОСОБА_5 підтверджується наступними письмовими доказами:

- - з копії паспорта на імя ОСОБА_5, виданого Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області від 03.11.1998 року, убачається, що останній був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з 06 лютого 1973 року (а.с.8);

- довідка, видана КП «ЖЕО №8», вих. №1225 від 09.04.2015 року підтверджує, що за адресою: місто Кривий Ріг, вул. Косіора, 59/54, дійсно проживав и був зареєстрований гр. ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 11.08.2014 року (а.с.13);

- із свідоцтв про народження Заявника, та заінтересованої особи, ОСОБА_4, актові записи №2423 від 12.08.1963 року та №947 від 08.04.1957 року відповідно, убачається, що батьком цих дітей зазначено російською мовою: «Журавель Александр Феодосьевич» (а.с.7; 9).

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на те, що вказане у свідоцтві про право власності на житло №4709 від 26.05.1993 року, по-батькові одного із співвласників, не відповідає дійсному, яким є - «ФЕОДОСІЙОВИЧ».

Встановлення даного факту має для Заявника юридичне значення, так як служить підставою для отримання спадщини.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 209, 212-215, 218, п.6 ст.256, 259 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, задовольнити у повному обсязі.

Встановити, що свідоцтво про право власності на житло №4709 від 23.05. 1993 року, видане згідно з розпорядженням від 16.03.1993 року №3493, на квартиру АДРЕСА_1, дійсно належить ОСОБА_5, померлому 11.08.2014 року, у місті ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення вправі скористуватись правом на оскарження протягом 10 днів з дати отримання копії рішення.

Суддя: О.І.Бондарєва