Номер провадження: 22-ц/785/4741/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Бабія А.П., Варикаша О.Д..

при секретарі Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 та Кредит» про дострокове розірвання договору банківського вкладу, стягнення грошових коштів, за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 та Кредит» на рішення Суворівського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2015 року, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовними вимогами в яких просить розірвати договір №328823/12259/07-15 від 26.01.2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в іноземній валюті укладений між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» (далі за текстом ОСОБА_3). Просить стягнути з відповідача належні їй грошові кошти в розмірі 500доларів США, що на дату подання позовної заяви за курсом НБУ складає 14145,61 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилався на те, що 26.01.2015 року між нею та відповідачем було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» строком на три місяця в іноземній валюті зі сплатою позивачу процентів за користування грошовими коштами в розмірі та порядку визначеному договором. ОСОБА_2 виконала умови договору та внесла на відкритий на її імя депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 500 доларів США. В наступному, позивач 12.02.2015 року через свого представника звернулася до Банку із заявою в якій просила достроково розірвати укладений договір та виплатити суму вкладу і нараховані проценти. Проте, у визначені договором строки Банком грошові кошти повернені не були. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 предявлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Представник Банку у судовому засіданні позовні вимоги не визнав.

Рішенням Суворівського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2015 року позов задоволений частково. Розірваний договір №328823/12259/07-15 від 26.01.2015 року про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в іноземній валюті укладений між ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» та ОСОБА_2

Стягнуто з відповідача на користь позивач депозитні грошові кошти в розмірі 496 доларів 91 цент США. Стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного Банку України на день проведення оплати по поверненню боргу. Вирішив питання про судові витрати.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду представник відповідача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в звязку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що зявилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що 26.01.2015 року між ОСОБА_2 та Банком, в особі Начальника відділення №16 філії Одеське РУ «АТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» ОСОБА_5, яка діяла на підставі Положення про Філію та нотаріально посвідченої довіреності від 25.09.2014 року №4594, було укладено Договір №328823/12259/07-15 про банківський вклад (депозит) «Блискуча сімка» строком до 26.04.2015 року в іноземній валюті. Відповідно до Договору банківського ОСОБА_6 приймає від ОСОБА_2 грошові кошти, в сумі, в порядку та на умовах, визначених вказаним Договором.

Умови Договору банківського вкладузакріплені в п.п.1,2,3 зокрема, визначено: валюту вкладу - долар США; сума вкладу 500 доларів США; процентна ставка передбачена п.п.1.1.1.-1.1.13., а саме:з 26.01.-01.02.2015р. 8,20%, з 02.02.-08.02.2015р. 8,35%, з 09.02.-15.02.2015р. 8,5%, з 16.02.-22.02.2015р. 8,65%, з 23.02.2015р. 01.03.2015р. 8,8%, з 02.03.-08.03.2015р. 8,95%, з 09.03.-15.03.2015р. 9,1%, з 16.03.-22.03.2015р. 9,25%, з 23.03.-29.03.2015р. 9,4%, з 30.03.-05.04.2015р. 9,55%, з 06.04.-12.04.2015р. 9,7%, з 13.04.-19.04.2015р. 9,85%, з 20.04.-26.04.2015р. 10% річних; депозитний рахунок - №001/263.9.046395.002; дата внесення суми вкладу 26.01.2015 року; дата повернення вкладу з 26.04.2015 року за вимогою «Клієнта»; порядок нарахування та сплати процентів визначено п.2 договору; дострокове розірвання Договору банківського вкладу на умовах і в порядку, викладених у п. 2.6. договору.

Згідно п.2.6. Договору визначено, що сторони домовилися, що у випадку дострокового розірвання Договору з ініціативи «Клієнта» протягом будь-якого із строків визначених п.п.1.1.1.-1.1.13. цього Договору, ОСОБА_6 здійснює перерахунок процентів, нарахованих за фактичний термін розміщення вкладу у тому строці з числа строків, визначених п.п.1.1.1.-1.1.13., в якому «Клієнт» за ініціативою останнього достроково повертається сума вкладу, до дня, який передує його поверненню Клієнту або списанню з рахунку Клієнта, за ставкою із розрахунку 1% річних. Про дострокове розірвання цього Договору «Клієнт» зобовязаний повідомити ОСОБА_3 не менш ніж за чотири робочих дні до передбачуваної дати розірвання договору.

На виконання прийнятих на себе зобовязань за вказаним вище договором, ОСОБА_2 внесла готівкою на депозитний рахунок, відкритий на її імя Банком, грошові кошти в сумі 500 доларів США, що підтверджується квитанцією №2 від 26.01.2015 року.

12.02.2015 року ОСОБА_2 використовуючи своє право на дострокове розірвання Договору, звернулася до Банку із заявою про розірвання договору з 17.02.2015 року та заявою про видачу суми вкладу та нарахованих відсотків по вказаному договору. Зазначені заяви були отримані Банком 12.02.2015 року. Проте, жодних дій повязаних з розірванням Договору, виплати грошової суми за користування грошовими коштами з боку Банку проведено не було. Разом з тим, ОСОБА_3 після внесення ОСОБА_2 вказаної вище заяви, провів перерахунок нарахованих процентів, розмір яких був зменшений з 8,35% до 1%, як передбачено п.2.6. договору. В грошовому виразі це склала 1,36 доларів США, замість раніше нарахованих 4,45 доларів США. В судовому засіданні представник відповідача визнав той факт, що ОСОБА_2 отримала нараховані Банком проценти в розмірі 4,45 доларів США до внесення заяви про розірвання договору. Відтак, дана обставина згідно ч.1 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передатимайно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частина 2 ст. 1060 ЦК України регламентує, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківськими рахунками виступають рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання стосовно його клієнта і контрагентів, та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Відповідно до положень цієї статті операції за рахунком - це сукупність банківських операцій по зарахуванню, видачі або перерахуванню грошових коштів. При цьому під видачею розуміється операція по списанню грошових коштів із рахунка клієнта і видача їх готівкою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» основними видами рахунків, залежно від їх призначення, є поточні та депозитні (вкладні) рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Водночас ст.525 ЦК України закріплює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, встановлені у судовому засіданні фактичні обставини вказують на те, що ОСОБА_3 ухиляється від виконання визначених законодавством та взятих на себе за Договором від 26.01.2015 року зобов'язань, оскільки з 17.02.2015 року і до цього часу порушує право на вільне користування належних ОСОБА_2 грошових коштів, що полягає у відмові видачі готівкою грошових коштів з депозитного рахунку відкритого на ім'я позивача.

Дії Відповідача порушують чинні норми законодавства, оскільки грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку відкритого відповідачем на ім'я позивача належать останньому на праві приватної власності.

Суд першої інстанції не прийняв до уваги заперечення представника відповідача з посиланням на постанову Правління НБУ від 01.12.2014 року №758 та аналогічну постанову № 160 від 03.03.2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», якою п.10 банки були зобовязані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15000 гривень на добу оскільки при наявній заборгованості по депозитному рахунку перед позивачем в розмірі 500 доларів США, що на даний час за курсом НБУ є еквівалентом 11754,75 гривень (23,5095грн. за 1 долар США).

На підставі наведеного суд першої інстанції частково задовольнив заявлені позивачем позовні вимоги.

Колегія погоджується частково з доводами апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги вийшов за межі заявлених позовних вимог, а саме позивач у позові просив стягнути з відповідача належні їй грошові кошти в розмірі 500 доларів США, що на дату подання позовної заяви за курсом НБУ складає 14145,61 грн. в той час як суд першої інстанції у рішенні зазначив у рішенні про стягнення з відповідача на користь позивач депозитні грошові кошти в розмірі 496 доларів 91 цент США. Стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного Банку України на день проведення оплати по поверненню боргу.

Позивач у позові не просив проводити стягнення заборгованості зазначеної в доларах США проводити в гривневому еквіваленті по відношенню до долара США за курсом Національного Банку України на день проведення оплати по поверненню боргу.

Таким чином колегія вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні з визначенням, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 496 доларів США 91 цент.

У правовій позиції Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі за № 6-145цс14 зазначено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Позивач в позовних вимогах просив стягнути саме іноземну валюту (долари США), зазначення в позові, що на дату подання позовної заяви за курсом НБУ складає 14145,61 грн. не свідчить про те, що позивач просив стягнути з відповідача грошовий еквівалент іноземної валюти.

Пунктом 7 Постанови Правління НБУ № 160 від 03.03.2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» визначено, що уповноважені банки мають право достроково повертати вклади, залучені в іноземній валюті за всіма типами договорів, крім вкладів, залучених з видачею іменних ощадних (депозитних) сертифікатів зі строком їх обігу не менше шести місяців, у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції, проте зазначений пункт лише надає право, а не зобовязує повертати вклади в іноземній валюті у національній валюті.

Посилання в апеляційній скарзі на те, суд першої інстанції розірвав договір №328823/12259/07-15 від 26.01.2015 року та стягнув грошові кошти за зазначеним договором не звернув увагу на те, що зазначеного договору не існує є безпідставними, оскільки ухвалою суду першої інстанції від 16.06.2015 року була виправлена описка у рішенні від 03.04.2015 року з виправленням номеру банківського вкладу з №328823/12259/07-15 на №328823/122259/07-15.

На підставі наведеного колегія частково змінює рішення суду першої інстанції з підстав зазначених у мотивувальній частині рішення.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 та Кредит» задовольнити частково. Рішення Суворівського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2015 року змінити в частині визначення сум які підлягають стягненню з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 та Кредит» на користь ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 та Кредит» на користь ОСОБА_2 496 доларів США 91 цент.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

ОСОБА_6

ОСОБА_7