У Х В А Л А

8 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області 26 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 23 липня 2014 року позов задоволено, у порядку спадкування за законом після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, визнано за ОСОБА_4 право власності на будинок АДРЕСА_1 Львівської області.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 липня 2014 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року залишено без змін.

У серпні 2015 року до Верховного Суду України звернулася ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 26 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме: статей 1268, 1270, 1272 ЦК України, статті 549 ЦК УРСР та статей 10, 11, 30, 60, 119, 179, 213, 214, 292 ЦПК України.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального та процесуального права заявниця надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2012 року, 5 березня та 27 серпня 2014 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4 і залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції погодився з його висновками, що до участі у справі не залучено всіх спадкоємців першої черги, позов заявлений до Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області, яка не є належним відповідачем, при цьому позивачкою не заявлялося клопотання про заміну первісного відповідача належним.

Згідно з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 листопада 2012 року суд касаційної інстанції на підставі вимог статті 338 ЦПК України скасував рішення суду апеляційної інстанції, а справу направив на новий апеляційний розгляд, зазначивши при цьому про порушення судом норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а саме: суд не встановив чи була прийнята спадщина за законодавством, яке діяло на час її відкриття (Цивільний кодекс УРСР) і не з'ясував положення якого законодавства слід застосовувати при розгляді даного спору.

На підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня 2014 року суд касаційної інстанції, скасувавши судове рішення суду апеляційної інстанції і направивши справу на новий розгляд до апеляційного суду на підставі статті 338 ЦПК України, дійшов висновку про порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного її вирішення.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 серпня 2014 року не містить правової позиції щодо спірних правовідносин, а вказує на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм матеріального і процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, у зв'язку з чим на підставі частини другої статті 338 ЦПК України судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Порівняння судових рішень, наданих заявницею як приклад, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права (статей 10, 11, 30, 60, 119, 179, 213, 214, 292 ЦПК України) не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області 26 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко