Ухвала

іменем україни

07 вересня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та земельної ділянки, встановлення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна та земельної ділянки, встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У вересні 1996 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та земельної ділянки, встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Відповідач, ОСОБА_2, позов не визнав та у січні 2005 року звернувся із зустрічним позовом про поділ спадкового майна та земельної ділянки, встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Відмовлено у здійсненні поділу спірного будинку із господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, згідно запропонованого ОСОБА_3 варіанту поділу спадщини. Відмовлено у стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 різниці у вартості спірного майна. Відмовлено у визначенні порядку користування спірною земельною ділянкою, відповідно до варіанту НОМЕР_1, запропонованого у висновку експерта з судової будівельно-технічної експертизи № 73-12 від 25 березня 2012 року.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково. Здійснено поділ будинку разом із господарськими будівлями, за адресою: АДРЕСА_1, згідно із запропонованим позивачем за зустрічним позовом, ОСОБА_2, варіантом поділу спадкового майна, відповідно до єдиного варіанту поділу, вказаному у висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи № 284/285 від 17 листопада 2006 року. Стягнуто із ОСОБА_2, на користь ОСОБА_3, різницю у вартості спірного майна в розмірі 503,60 грн. Відповідно до визначеного судом варіанту поділу житлового будинку літ «А-1», позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зобов'язано виконати відповідні переобладнання. Вартість матеріальних витрат та робіт, необхідних для перепланування приміщень житлового будинку, судом не визначено, оскільки експертом ця оцінка не проведена і сторони відповідних даних не надали. Для визначення можливості облаштування в квартирах НОМЕР_1 та НОМЕР_2 внутрішніх технічних систем (газопровід, водопровід, опалення, електромережа, відвід стічних вод, та переобладнання) та визначення вартості матеріальних витрат та робіт з переобладнання, сторонам слід звернутися у відповідні установи, що мають державні ліцензії для проведенню даного виду робіт, та для отримання дозволу на перепланування та переобладнання квартир НОМЕР_1 та НОМЕР_2 - слід звернутися до виконкому Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Визначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порядок користування земельною ділянкою площею 0.0882 га за адресою: АДРЕСА_1 (державні акти на право власності на земельну ділянку: серії НОМЕР_3 від 25 жовтня 2010 року - на ім'я ОСОБА_3 та серії НОМЕР_4 від 22 жовтня 2010 року - на ім'я ОСОБА_2.) згідно із визначеним позивачем за зустрічним позовом, ОСОБА_2, варіантом поділу та користування земельною ділянкою, відповідно до варіанту № 4, вказаному у висновку судової будівельно-технічної експертизи № 73-12 від 25 березня 2012 року, з врахуванням рівних часток співвласників у праві приватної спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку, тобто за кожним по 1/2 частці. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині виділення ОСОБА_3 підвалу під будівлею «А1», вартістю 1 025 грн та стягнення компенсації - змінено, виділено ОСОБА_2 у власність: житлову кімнату, приміщення 1-3 в будинку А-1 (квартира НОМЕР_2), 15,4 кв.м, вартістю 7 515,20 грн; нежитлове приміщення кухню 1-2, літ А1 14.4 кв.м, вартістю 4 860 грн; тамбур літ. «а», 3.1 кв.м, вартістю 2 083 грн; підвал під будівлею «А1», вартістю 1 025 грн; сарай «Г», вартістю 221 грн; вбиральню «Д», вартістю 299 грн.; колодязь «К», вартістю 873 грн.; 1/2 частину огорожі НОМЕР_1, вартістю 213,5 грн; 1/2 частину мощення 1, вартістю 592,5 грн, хвіртку № 3, вартістю 758 грн, навіс літ. «а11», вартістю 58 грн, ганок, вартістю 202 грн, а всього спадкового майна на загальну суму 18 700 грн, що складає 57/100 частини домоволодіння. Виділено ОСОБА_3 у власність: житлову кімнату, приміщення 1-4, розміром 19,2 кв.м (квартира НОМЕР_1), вартістю 9 369,6 грн; літню кухню «Б», вартістю 2307 грн; сарай «В», вартістю 748 грн; сарай «Е», вартістю 278 грн; 1/2 частину огорожі НОМЕР_1, вартістю 213,5 грн; Ѕ частину мощення 1, вартістю 592,5 грн, хвіртку НОМЕР_2, вартістю 758 грн; а всього спадкового майна на загальну суму - 14 267 грн, що складає 43/100 частини домоволодіння. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 різницю у вартості спірного майна в розмірі 2 216 грн 50 коп. В інший частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судом апеляційної інстанції, <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1>відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суд апеляційної інстанції керуючись положеннями ст. ст. 356, 367 ЦК України, враховуючи проведені у справі судові будівельно-технічні експертизи, дійшов вірного висновку щодо зміни рішення суду першої інстанції та стягнення розміру різниці вартості спірного майна.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновку суду апеляційної інстанції вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2317/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спадкового майна та земельної ділянки, встановлення порядку користування земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спадкового майна та земельної ділянки, встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ