Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/2982/15 Головуючий у 1 інстанції: Геєць Ю.В.
Єдиний унікальний № 335/1625/15 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Дзярука М.П.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 09.01.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено Генеральну кредитну угоду № 010/17-16/3, згідно якої позичальнику надаються кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених кредитними договорами, укладеними в рамках даної Угоди і які є її невід'ємними частинами. Загальний розмір позичкової заборгованості позичальника за наданими в рамках даної Угоди кредитами не повинен перевищувати 250 000,00 доларів США, загальний термін користування кредитними коштами по всіх кредитних договорах не повинен перевищувати 180 місяців.

В рамках Генеральної кредитної угоди № 010/17-16/3 від 09.01.2008 року, укладено наступні кредитні договори з відповідними додатками та додатковими угодами: Кредитний договір № 010/17-16/3/2 від 09.01.2008 року, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику фізичній особі ОСОБА_5 Кредит, а Позичальник приймає його на наступних умовах: розмір кредиту 205 000,00 доларів США; Кредитний договір № 010/17-16/3/3 від 09.01.2008 року, відповідно до умов якого Банк надає Позичальнику фізичній особі ОСОБА_5 Кредит, а Позичальник приймає його на наступних умовах: розмір кредиту 45 000,00 доларів США.

Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами № 010/17-16/3/2 від 09.01.2008 року та № 010/17-16/3/3 від 09.01.2008 року були укладені: Договір поруки № 012/17-16/3/2/3 від 13.04.2011 року, укладений з фізичною особою ОСОБА_4 та Договір поруки № 012/17-16/3/2/4 від 13.04.2011 року, укладений з громадянином України ОСОБА_3, які на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по борговим зобов'язанням Боржника - ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору № 010/17-16/3/2 від 09.01.2008 року, а саме: повернути кредит в розмірі 205 000,00 доларів США, проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Крім того, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами № 010/17-16/3/2 від 09.01.2008 року та № 010/17-16/3/3 від 09.01.2008 року були укладені: Договір поруки № 012/17-16/3/3/3 від 13.04.2011 року, укладений з фізичною особою ОСОБА_4 та Договір поруки № 010/17-16/3/3/4 від 13.04.2011 року, укладений з громадянином України ОСОБА_3, які на добровільних засадах беруть на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по борговим зобов'язанням Боржника - ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору № 010/17-16/3/3 від 09.01.2008 року, а саме: повернути кредит в розмірі 45 000,00 доларів США, проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд, стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості станом на 02.03.2015 року у розмірі 319 653,35 доларів США та 92 091,96 грн.:

· за кредитним договором № 010/17-16/3/2 від 09.01.2008 року - 268 945,79 доларів США, та 73 170,46 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 183 013,97 доларів США; нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року - 602,67 доларів США, що становить 14 958,66 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками - 85 931,82 доларів США; нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року - 2 345,30 доларів США, що становить 58 211,80 грн.

· за кредитним договором № 010/17-16/3/3 від 09.01.2008 року - 50 707,56 доларів США та 18 921,50 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 34 637,12 доларів США; нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року - 317,95 доларів США, що за курсом НБУ становить 7 891,70 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками - 16 070,44 доларів США; нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року -444,38 доларів США, що за курсом НБУ становить 11 029,80 грн.

Розмір солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 обмежити сумою 319 653,35 доларів США та 92 091,96 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Позивача - Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції AT „Райффайзен Банк Аваль", суму заборгованості станом на 02.03.2015 року у розмірі 319 653,35 доларів США та 92 091,96 грн.:

за кредитним договором № 010/17-16/3/2 від 09.01.2008 року - 268 945,79 доларів США та 73 170,46 грн., в тому числі заборгованість по кредиту - 183 013,97 доларів США; нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року - 602,67 доларів США, що становить 14 958,66 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками - 85 931,82 доларів США; нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року - 2 345,30 доларів США, що становить 58 211,80 грн.;

за кредитним договором № 010/17-16/3/3 від 09.01.2008 року - 50 707,56 доларів США та 18 921,50 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 34 637,12 доларів США; нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року - 317,95 доларів США, що за курсом НБУ становить 7 891,70 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками - 16 070,44 доларів США; і нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року - 444,3 8 / доларів США, що за курсом НБУ становить 11 029,80 грн.

Розмір солідарного стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 обмежити сумою 319 653,35 доларів США та 92 091,96 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції AT „Райффайзен Банк Аваль", суму заборгованості станом на 02.03.2015 року у розмірі 319 653,35 доларів США та 92 091,96 грн.:

за кредитним договором № 010/17-16/3/2 від 09.01.2008 року - 268 945,79 доларів США та 73 170,46 грн., в тому числі заборгованість по кредиту - 183 013,97 доларів США; нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року - 602,67 доларів США, що становить 14 958,66 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками - 85 931,82 доларів США; нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року - 2 345,30 доларів США, що становить 58 211,80 грн.;

за кредитним договором № 010/17-16/3/3 від 09.01.2008 року - 50 707,56 доларів США та 18 921,50 грн., в тому числі: заборгованість по кредиту - 34 637,12 доларів США; нарахована пеня за несвоєчасне погашення кредиту за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року - 317,95 доларів США, що за курсом НБУ становить 7 891,70 грн.; заборгованість за несплаченими відсотками - 16 070,44 доларів США; нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків за період з 01.03.2014 року по 01.03.2015 року - 444,38 доларів США, що за курсом НБУ становить 11 029,80 грн.

Розмір солідарного стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обмежити сумою 319 653,35 доларів США та 92 091,96 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції AT „Райффайзен Банк Аваль", судовий збір у розмірі 1218 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства „Райффайзен Банк Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції AT „Райффайзен Банк Аваль", судовий збір у розмірі 1218 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «„Райффайзен Банк Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції AT „Райффайзен Банк Аваль", судовий збір у розмірі 1218 грн.

Не погоджуючись з рішенням районного суду ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просили рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено Генеральну кредитну угоду № 010/17-16/3, згідно якої позичальнику надаються кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених кредитними договорами, укладеними в рамках даної Угоди і які є її невід'ємними частинами.

Зазначеною генеральною кредитною угодою визначені загальні умови кредитування, в тому числі умови надання та забезпечення повернення кредитних коштів.

Укладені згодом кредитні договори та додаткові угоди є похідними від зазначеної генеральної кредитної угоди.

У самій генеральній угоді зазначено, що у відповідності з чинним законодавством забезпеченням цієї угоди є нежиле приміщення, яке знаходиться по АДРЕСА_1.

За п. 2.6. генеральної кредитної угоди додатково, з метою повного забезпечення виконання належним чином цієї угоди, поряд з основним видом забезпечення повернення кредиту, можуть укладатися договори про поруку, які стають невід'ємною частиною цієї Угоди.

Таким чином, договори поруки за досягнутою домовленістю стали невід'ємною частиною генеральної кредитної угоди.

У п. 2.6. зазначеної генеральної кредитної угоди зазначено, що договори поруки є додатковим забезпеченням і воно може застосовуватись Кредитором при настанні визначених у цьому пункті умов.

Зокрема, такі договори про особисту поруку можуть застосовуватися у разі погіршення товарного стану основного забезпечення; фактичної відсутності основного забезпечення та за інших умов, які суттєво впливають на адекватність забезпечення по відношенню до кредиторської заборгованості власне позичальника.

Ані з матеріалів справи, ані з пояснень сторін не вбачається, що такі умови настали. Так, доказів на підтвердження погіршення або відсутності основного забезпечення не надано, а посилання позивача на те, що наразі існує спір з приводу виконання дій щодо звернення стягнення на іпотечне майно, не свідчать про те, що виникла «неадекватність забезпечення по відношенню до заборгованості», як зазначено у генеральній кредитній угоді.

За ст. ст. 6 та 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, передбачивши у договорі умови про порядок реалізації способів забезпечення договору, сторони встановили, що залучення поручителів до відшкодування здійснюється лише за настання випадків, які передбачені у п. 2.6. генеральної кредитної угоди.

Крім того, апелянти при апеляційному розгляді послалися на те, що поручителі не були повідомлені про дострокове стягнення, а отже зміну умов кредитування, як і не були повідомлені про наявність заборгованості основного боржника за кредитними договорами, що зумовило збільшення боргу, зважаючи на те, що заборгованість почала виникати задовго до звернення позивача до суду і між банком та позичальником укладалися різні домовленості про реструктуризацію, до яких поручителі не залучалися.

З кредитних договорів вбачається, що за їх умовами погашення кредиту мало здійснюватися щомісячними платежами.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість по платежам за кредитом у позичальника почала виникати з 2008 року.

З письмовою вимогою про погашення боргу до позичальника та поручителів позивач звернувся 6 жовтня 2011 року (а.с.69). При цьому банк повідомив поручителів про наявність заборгованості та запропонував погасити її, попередивши про те, що в іншому випадку буде звернення до суду з позовом про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитними договорами та звернуто стягнення на предмет іпотеки.

В судовому засіданні представник банку вказував, що зазначені у повідомленні наслідки не були здійснені у зв'язку з погашенням поточної заборгованості, натомість це не відповідає фактичним обставинам справи.

Так, з наданого розрахунку не вбачається, що після надіслання такої вимоги протягом з жовтня 2011 року була погашена поточна заборгованість позичальника.

Навпаки, позикодавець реалізував своє право на дострокове погашення кредиту тим, що після зазначеного попередження 21 грудня 2011 року звернувся до нотаріальної контори за вчиненням виконавчого напису про звернення стягнення на іпотечне майно.

При цьому з виконавчого напису вбачається, що він вчинений 21 грудня 2011 року та за цим виконавчим написом нотаріус пропонує звернути стягнення на нерухоме майно, заставною вартістю 2628749 гр. та зазначає, що зазначене нерухоме майно на підставі іпотечного договору (№ 010/17-16/3/1 посвідченого приватним нотаріусом 15.01.2008 року забезпечує виконання зобов'язань, що випливають з генеральної кредитної угоди передане в іпотеку позивачеві), строк платежу за яким настав 3.10.2011 року.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна пропонується задовольнити вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5 в розмірі 1 893 124 гр. що складає 237 450,80 доларів США за двома кредитними договорами.

Таким чином, позивач просив задовольнити свої вимоги щодо отримання з позичальника всієї суми заборгованості на двома кредитними договорами достроково, що зазначено у виконавчому написі.

Тому посилання представника банку на те, що питання про дострокове стягнення було заявлено лише в позовній заяві є безпідставним.

У договорах поруки, укладених позивачем з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зазначено, що строк дії договору поруки продовжується до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, а відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 251 ЦК України терміном є певний момент у часі з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, що може бути визначена правочином.

Відповідно до ч. 2 ст. 252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, зазначеним договором поруки не встановлено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вже зазначалося, з розрахунку заборгованості, наданого банком станом на час звернення до суду вбачається, що заборгованість позичальника за кредитним договором виникла у січні 2008 року (а.с. 10 - 13).

Досудова вимога ( а.с. 69-71) про погашення поточної заборгованості та наслідки невиконання вимоги, які полягають у достроковому стягнені суми кредиту, направлена поручителям 6 жовтня 2011 року.

Натомість без повідомлення поручителів 21 грудня 2011 року позивач вже звернувся до нотаріуса про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог кредитора на всю суму кредитної заборгованості, включаючи дострокове погашення кредиту.

Отже у банку виникло право звернутись з позовом до поручителів, принаймні починаючи з 21 грудня 2011 року протягом наступних 6 місяців.

Проте банк звернувся до поручителів лише у жовтні 2014 року, тобто після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Тож суд першої інстанції не врахував, що позичальник не виконав умови кредитного договору і у цьому разі за умовами кредитного договору у банку виникло право вимоги дострокового повернення кредиту, яке було частково реалізовано шляхом отримання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки для погашення всього боргу за кредитними договорами, включаючи ті суми, що мали бути сплачені достроково. Відтак з цього моменту почав спливати визначений договором поруки шестимісячний строк виконання зобов'язання, протягом якого банк має право звернутись з вимогою до поручителя, а у разі, якщо банк не скористається таким правом, зобов'язання за договором поруки припиняються після спливу такого строку.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 8 жовтня 2014 року № 6-128 цс 14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів України.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення вимог заявлених позивачем до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги не містять будь-яких посилань на порушення прав позичальника за кредитним договором ОСОБА_5

Тому апеляційна скарга в частині вимог про відмову у позові про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_5 не є обґрунтованою, та в цій частині задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року у цій справі скасувати в частині стягнення грошових сум з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та в задоволенні позовних вимог в часині стягнення грошових сум з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: