Справа № 621/1306/15-ц
Провадження № 2/621/737/15
21.08.2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Бережної Н.М.,
за участю секретаря - Кошевої А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві в заочному порядку цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,
У судове засідання представник позивача Осадчий А.М. не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності, у разі неявки належним чином повідомленого відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, заяв про розгляд справи за його відсутності не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.
Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в ній, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав:
З копії постанова судді Головсіївського районного суду м. Києва від 11.03.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 21.02.2013 року о 13 год. 15 хв. в м. Києві по вул. Кайсарова, 11, керував автомобілем «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1, під час об'їзду перешкоди не врахував безпечний боковий інтервал, внаслідок чого відбулося зіткнення із автомобілем «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, чим порушив п. 13.3 Правил дорожнього руху України, тобто винен у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення /а.с. 15/.
Таким чином, внаслідок вказаної вище ДТП, яка мала місце 21.02.2013 року, автомобілю «Subaru Legacy», державний номер НОМЕР_2 (водій - ОСОБА_3) було спричинено механічні пошкодження, а, отже, водію - матеріальну шкоду /а.с. 16-17, 18-19, 20-65/.
Відповідно до копії Полісу № АВ/6554317 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07.10.2012 року, укладеного між ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» та ОСОБА_2, транспортний засіб «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1, є забезпеченим. Тобто, у разі настання страхового випадку - події, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом), ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» зобов'язувалося виплатити спричинену або ОСОБА_2 або іншим водієм, який керував забезпеченим транспортним засобом, шкоду /а.с. 4/.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування» страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно зі ст.ст. 8, 9 цього ж Закону страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбаченого, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Положенням ст. 38 цього ж Закону визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 пред'явив до ПрАТ «ПРОСТО-Страхування» заяву-повідомлення про випадок з транспортним засобом «Renault Kangoo», державний номер НОМЕР_1, не звертався.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 432 грн. 34 коп.
Керуючись Законом України «Про страхування», ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 11, 16, 979, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 169, 197, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії відповідачем.

Головуючий: