09 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Гвоздика П.О., Горелкіної Н.А.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_7, до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення нежитлових приміщень;
за зустрічним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна, про визнання договору купівлі-продажу дійсним,
за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_12, подану представником ОСОБА_13, на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У липні 2012 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_13, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_7 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_8,
ОСОБА_9, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А., про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення нежитлових приміщень.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 15 січня 2011 року ОСОБА_4 склав нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив ОСОБА_8 здійснити від його імені продаж належних йому приміщень та переслати кошти від їх продажу до США. Одночасно з цією довіреністю він також надав ОСОБА_14 правовстановлюючий документ на ці приміщення. У листопаді 2011 року він дізнався, що
14 червня 2011 року ОСОБА_14, діючи від його імені на підставі довіреності, як продавець, уклала договір купівлі-продажу спірних приміщень зі своїм сином ОСОБА_11 Ціна продажу вказаних приміщень становить 244 000 грн, що є значно меншою ринкової вартості цих приміщень. Зазначав, що ціну продажу ОСОБА_14, з ним, як з власником, не погоджувала, кошти отримані від продажу йому не передавала. Тому на підставі ч. 1 ст. 215, ст. 203, ч. ч. 2-4 ст. 13, ст. 1000, ч. 1 ст. 1004, ст. 1006 ЦК України представник ОСОБА_4 - ОСОБА_13, з урахуванням уточнених позовних вимог просив визнати договір купівлі-продажу недійсним та повернути нежитлові приміщення.
У січні 2013 року ОСОБА_11 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_7, треті особи:
ОСОБА_8, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Н.А., про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 14 червня 2011 року між ним та ОСОБА_4, від імені якого діяла ОСОБА_15 на підставі довіреності ОСОБА_4 від 15 січня 2011 року, укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень № 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, частину приміщення літ. А-110, розташованих за адресою:
АДРЕСА_1. Згідно з умовами договору ціна зазначених вище приміщень становить 244 000 грн, які були отримані ОСОБА_14 Договір купівлі-продажу спірних приміщень зареєстровано у КП «ХМБТІ» 21 червня 2011 року. А тому на підставі вимог ст. ст. 15, 204, 321, 392 ЦК України ОСОБА_11, з урахуванням уточнень, просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 14 червня 2011 року.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 травня
2014 року залучено до участі у справі правонаступників ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_12
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня

2014 року в задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_4 - ОСОБА_13, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_12, та в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_11 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня

2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_4 - ОСОБА_13, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_12, залишено без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалось, а тому судом касаційної інстанції не перевіряється.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_12 - ОСОБА_13 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог представника

ОСОБА_4 - ОСОБА_13, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_12, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із відсутності правових підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень.

Судами встановлено, що 15 січня 2011 року ОСОБА_4 видав нотаріально посвідчену довіреність, згідно якої уповноважив ОСОБА_14 продати за ціну та на умовах на власний розсуд нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, 1-й поверх № 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, частину приміщення літ. А-110, з правом підписання додаткових угод та інших документів, з правом отримання грошових коштів на руки та зареєстрованих документів.

14 червня 2011 року ОСОБА_4, від імені та в інтересах якого діяла ОСОБА_14 на підставі вищевказаної довіреності з однієї сторони, та ОСОБА_11, з іншої сторони, уклали нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу

Салигою Н.А. договір купівлі-продажу нежитлових приміщень № 72, 73, 74, 75, 76,77, 78, 79, 80, 81,82, та частини приміщення літ. А-110, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Згідно з ст. 1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

Статтею 1006 ЦК України визначено, що повірений зобов'язаний: повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдані документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; негайно передати довірителеві все одержане у зв'язку з виконанням доручення.

Слід зазначити, що порушення повіреним ОСОБА_14 вимог

п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України щодо неповернення ОСОБА_4 довіреності після виконання його доручення в подальшому й скасування довіреності, а також ненадання звіту про виконання доручення, не є відповідно до ст. ст. 203, 215 ЦК України підставою для визнання договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна недійсним, оскільки вимоги закону, передбачені ст. ст. 655-658, 662-664 ЦК України, сторонами цього договору дотримано, а загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені в ст. 213 ЦК України, сторонами оспорюваного правочину не порушено.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції в частині заявлених позовних вимог представника

ОСОБА_4 - ОСОБА_13, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_12, на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України), встановив, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, зміст оспорюваного правочину не суперечить вимогам ЦК України, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня 2014 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_4 - ОСОБА_13, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_12, та ухвали апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_12, подану представником ОСОБА_13, відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 грудня

2014 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_16 - ОСОБА_13, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_7, та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_7, до ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення нежитлових приміщень, за зустрічним позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4, правонаступниками якого є ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_19, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Салига Наталія Анатоліївна, про визнання договору купівлі-продажу дійсним залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко П.О. Гвоздик Н.А. Горелкіна