Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Волоско І.Р.,

при секретарі - Підлужному Р.А.,

з участю представників

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ «Фольксбанк», правонаступником якого є ПАТ «ВІЕС Банк» про визнання права власності на майно, виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом, в якому просить визнати за нею право власності та виключити з акту опису й арешту від 07.02.2014 року: телевізор «Toshiba» модель №26АV500PG serial №63С вартістю 5000 грн.; стоматологічну установку «NEOMED D035» з кріслом «ARIA EXCELL» вартістю 32 000 грн.; медичну меблеву стінку з шухлядами вартістю 2000 грн.; індивідуальну систему парового опалення з одно функціональним паровим котлом вартістю 11 000 гривень.

В обґрунтування позову покликаються на те, що 07.02.2014 року заступником начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_6 при примусовому виконанні виконавчого листа №2/463/570/2013, виданого 18.07.2013 року Личаківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фольксбанк» суми заборгованості, було описано її особисте майно, що знаходилось в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2014 року. На описане майно було накладено арешт, встановлено обмеження права користування та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5Належність на праві власності їй описаного майна підтверджується технічними та гарантійними документами. Вважає, що відповідачем - Управлінням державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області безпідставно описано та накладено арешт на її майно, оскільки в акті опису майна не вказано даних про те, що дане майно придбане за кошти боржників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Більше того, вона не має жодних боргових зобовязань перед ПАТ «Фольксбанк», а відповідно позбавлення її майна в рахунок погашення грошових зобовязань за третіх осіб є протиправним позбавленням її права власності, що забороняється законом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених у позовній заяві. Просила позов задоволити.

Представник ПАТ «Фольксбанк» в судовому засіданні проти позову заперечили з мотивів безпідставності. Просила у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про судове засідання, про причини неявки суд не повідомили.

В той же час, суд бере до уваги письмові пояснення відповідача ОСОБА_4 (а.с.39).

Представник Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області та відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про судове засідання, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе завершувати розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_3 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суд за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст.316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтями 317,319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 ЦК України).

Судом встановлено, що 07.02.2014 року заступником начальника ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області ОСОБА_6 при примусовому виконанні виконавчого листа №2/463/570/2013, виданого 18.07.2013 року Личаківським районним судом м.Львова про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Фольксбанк» суми заборгованості, було описано майно, що знаходилось в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1, а саме: телевізор «Toshiba» модель №26АV500PG serial №63С; стоматологічну установку «NEOMED D035» з кріслом «ARIA EXCELL»; медичну меблеву стінку з шухлядами; індивідуальну систему парового опалення з одно функціональним паровим котлом.

На описане майно було накладено арешт, встановлено обмеження права користування та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5

В процесі судового розгляду сторонам було розяснено їх процесуальні права та обовязки, попереджено про наслідки вчинення та не вчинення певних процесуальних дій.

Сторона позивача скористалась своїми процесуальними правами на власний розсуд, жодного належного та допустимого доказу на обґрунтування позову не надала, як не надала жодного допустимого доказу на підтвердження того, що описане майно належить їй на праві приватної власності.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Виходячи з норм вищевказаних статей, доведення позову є процесуальним обовязком позивача.

Враховуючи вищевикладене, позивачем у справі не виконано вимог чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог.

Щодо поданих позивачем письмових доказів, то такі є неналежними і не підтверджують права власності позивача на спірне майно.

Так, гарантійний талон на телевізор «Toshiba» (а.с.9) не свідчить, що такий придбаний саме ОСОБА_3 Сервісний довідник на медичне обладнання «Neomed» (а.с.10) це лише дані про технічні характеристики даного товару.

Щодо належності позивачу індивідуального системного парового опалення, то надані технічні умови (а.с.8) не є доказом належності самої системи, за відсутності акту приймання-передачі виконаних робіт та доказів на придбання самого обладнання.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача безпідставними та необґрунтованими, а тому в задоволенні позову ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.16, 316, 317, 319, 328 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. Р. Волоско