Апеляційний суд міста Києва
Справа № 759/4684/15-ц Головуючий у суді першої інстанції: Величко Т.Т.
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7599/15 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі Орленко Т.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Котух Катерини Анатоліївни - представника Національного університету біоресурсів і природокористування України на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом Національного університету біоресурсів і природокористування України до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

У березні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку за квітень-червень 2014 у розмірі 2876 грн., інфляційні витрати у розмірі 77,63 грн., три відсотки річних 7,17 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є балансоутримувачем гуртожитку №4 по АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_4 була аспірантом кафедри управління земельними ресурсами Національного університету біоресурсів і природокористування України та була поселена до вказаного гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 у кімнату НОМЕР_1 та проживала там з 01.08.2013 по 01.07.2014, що засвідчується довідкою завідувача гуртожитку. Згідно наказу про виселення від 07.07.2014 №1364 «С» відповідач виїхала і більше не проживає, але за проживання у гуртожитку не розрахувалась.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 р. у задоволенні позову Національного університету біоресурсів і природокористування України до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду Котух Катерини Анатоліївни - представник Національного університету біоресурсів і природокористування України подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрутованість, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні. При цьому зазначала, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду. Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Сторони в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положенням п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів свої позовні вимоги належними та допустимими доказами.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна виходячи з наступного.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим (ст.213 ЦПК України). Згідно правил ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України).

Судом встановлено, що Національний університет біоресурсів і природокористування України (далі - позивач) зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 06.07.1995 згідно виписки з реєстру (а.с.7). 19.04.2010 було затверджене Положення про студентський гуртожиток Національного університету біоресурсів і природокористування України (а.с.9-26). Відповідно до п.3.1 зазначеного Положення поселення до гуртожитків Студмістечка та виселення з них визначається наказами ректора НУБіП України (а.с.13). Згідно витягу з наказу 1225 «С» від 19.08.2013 «Про розподіл місць у студентських гуртожитках у 2013/2014 н.р.» поселено ОСОБА_4 (далі - відповідач) до гуртожитку №4 на термін з 01.08.2013 по 31.07.2014 (а.с.27). Із довідки НУБіП України (а.с.8) вбачається, що гуртожиток №4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 обліковується на балансі університету.

Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 903 ЦК України).

Згідно довідки позивача (а.с.28) відповідач проживала у гуртожитку з 01.08.2013 по 01.07.2014.

07.07.2014 було видано наказ №1364 «С» НУБіП України про виселення відповідача із гуртожитку №4, як таку що не проживає в гуртожитку.

Відповідно до квитанцій про оплату за проживання в гуртожитку (а.с.31-34) оплата відповідачем проведена до квітня 2014 року, а згідно довідки (а.с.30) заборгованість за проживання в гуртожитку за період квітень-червень 2014 року є несплаченою і рахується за відповідачем.

Згідно розрахунків (а.с.35,36) заборгованість за проживання в гуртожитку за відповідачем становить за квітень 2014 року 956 грн., за травень 2014 року 960 грн. та за червень 2014 року - 960 грн., у цьому ж розрахунку визначено розмір інфляційних 77,63 грн. та 7,17 3% річних.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач проживала у гуртожитку до липня 2014 р., отримувала і коритувалася житлово-комунальними послугами, які надавалися їй позивачем, а тому вона повинна сплачувати за проживання та надані їй послуги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 2876 грн. заборгованості за проживання в гуртожитку, 77,63 грн. інфляційних та 7,17 грн. три відсотки річних. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то і судові витрати у розмірі 243,60 грн. у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Котух Катерини Анатоліївни - представника Національного університету біоресурсів і природокористування України задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 квітня 2015 року про відмову у задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Національного університету біоресурсів і природокористування України до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 / проживаючої за адресою: АДРЕСА_2/ на користь Національного університету біоресурсів і природокористування України /ідентифікаційний код 00493706, адреса: м.Київ-03041, вул.Героїв Оборони,15/ 2876 грн. заборгованості за проживання у гуртожитку, 77,63 грн. інфляційних, 7,17 грн. три відсотки річних та судовий збір 243,60 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: