АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
провадження № 22ц/790/4565/15 Головуючий 1 інст. Уханьова І.С.
Справа №617/274/15-ц Доповідач - Шаповал Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Макарова Г.О.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою селянсько фермерського господарства «Сова» на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 12 травня 2015 року по справі за позовом селянсько фермерського господарства «Сова» до ОСОБА_2 про усунення порушень в користуванні наданої в оренду земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року СФГ «Сова» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому зазначило, що на підставі нотаріально оформленого договору оренди землі від 13 травня 2003 року, а потім переукладеного в новій формі договору оренди землі від 20 липня 2009 року, зареєстрованого в Управлінні Держкомзему у Вовчанському районі Харківської області 10 березня 2011 року за № 0001 між Вовчанською РДА та СФГ «Сова», фермерському господарству була надана в оренду земельна ділянка загальною площею 20,5033 га для ведення сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Охрімівської сільради в с. Мала Вовча, Вовчанського району, Харківської області за межами населеного пункту, кадастровий № 050020001.

До договору оренди були внесені зміни, договір про внесення змін від 11 червня 2012 року зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Вовчанському районі Харківської області від 04 жовтня 2012 року за № 001119, згідно якого спірна земельна ділянка надана для ведення фермерського господарства, площа і місцезнаходження, межі орендованої ділянки залишились незмінними. В порушення законного права першочергово наданої СФГ «Сова» земельної ділянки, яка знаходиться в оренді позивача, ОСОБА_2 незаконно заволоділа 2 га землі, а згодом одержала державний акт на вказану ділянку в межах земельної ділянки СФГ «Сова», і тим самим допустила дії, які порушують право заявника користування та оренди на земельну ділянку, створила перешкоди.

Зважаючи на викладене, позивач просив cкасувати та признати недійсним державний акт серія ХР №127465 на право власності на земельну ділянку, виданий ОСОБА_2 з усіма наслідками, передбаченими законодавством України, відновити право оренди земельної ділянки загальною площею 20,5033 га для ведення фермерського господарства, яка знаходиться на території Охрімівської сільради в с. Мала Вовча, Вовчанського району, Харківської області за межами населеного пункту, заборонити ОСОБА_2 використання 2 га землі на земельній ділянці площею 20,5033 га, яка перебуває у користуванні СФГ «Сова».

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 12 травня 2015 року в задоволенні позову СФГ «Сова» відмовлено.

В апеляційній скарзі СФГ «Сова» ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги СФГ «Сова» в повному обсязі, вирішити питання про судові витрати. Посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Приймаючи рішення про відмову СФГ «Сова» у задоволенні позову про визнання недійсним державного акту на землю, районний суд виходив із того, що ОСОБА_2 отримала державний акт у 2003 році з дотриманням вимог, передбачених ст. ст. 116, 118 ЗК України.

Судова колегія погоджується з такими висновками районного суду за таких підстав.

Порядок набуття та реалізації права на землю, зокрема, порядок набуття права власності на землю громадянами регламентовано у Главі 19 ЗК України.

Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного розпорядження), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 116 ЗК України (у редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного розпорядження), безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За змістом ст. 118 ЗК України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Згідно із ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом.

Відповідно до пп. 1.4, 1.16 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 4 травня 1999 року, в редакції, чинній на момент видачі державного акту, державний акт на право власності на земельну ділянку видається на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або місцевого самоврядування.

Згідно з вимогами абз. 1 п. 12 Розділу X «Перехідні положення» ЗК України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзацах другому та четвертому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ст. 155 ЗК України).

З матеріалів справи вбачається, що спірна земельна ділянка знаходиться поза межах населеного пункту, а тому на цю земельну ділянку визначені у статті 12 ЗК України повноваження селищної ради не поширюються.

Отже, прийняття Вовчанською районною державною адміністрацією 22 серпня 2003 року розпорядження про затвердження землевпорядної документації та передачу у приватну власність земельної ділянки ОСОБА_2 з видачею Державного акту на право власності на землю порушень закону та прав позивача не було .

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 23 квітня 2012 року в справі № 6 22 цс 12, яка згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України є обовязковою для судів України, які зобовязані привести свою судову практику у відповідність до його рішення.

Статтею 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним, а збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт.

З урахуванням наведеного та положень ст. 155 ЗК України, державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який мав на це законні повноваження, не може визнаватися недійсним.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів та території Охрімівської сільради (поле №3 першої польової сівозміни відповідно до плану використання колишнього КСП ім.. Петровського), площею 2,0 га ріллі, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 127465, який був виданий 09.09.2003 року на підставі розпорядження Вовчанської райдержадміністрації від 22.08.2003 року № 268 та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів за № 250, та присвоєний кадастровий номер. (а.с. 38-56)

Матеріали справи містять технічну документацію по виділенню земельних ділянок та оформлення права приватної власності, в якій існує акт установлення та узгодження меж землекористування від 21.07.2003 року, в якому міститься підпис ОСОБА_3- на той час голови СФГ «Сова». (а.с. 50)

Спірною земельною ділянкою фактично користується і сплачує податки ОСОБА_2 до теперішнього часу.

Також, судом встановлено, що розпорядженням Вовчанської райдержадміністрації Харківської області від 30.01.2003 року №56 було надано в оренду земельну ділянку строком на 49 років, з земель запасу сільськогосподарського призначення, попередньою площею 20 га ріллі, яка розташована за межами населених пунктів та території Охрімівської сільради Вовчанського району Харківської області, фермерському господарству «Сова» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва

13.05.2003 року СФГ «Сова» уклало з Вовчанською райдержадміністрацією договір оренди земельної ділянки загальною площею 13 га., а не 20 га., про що виправлена помилка в договорі строком на 10 років, розташованої на території Охрімівської сільради Вовчанського району Харківської області та відноситься до земель ріллі Охрімівської сільради Вовчанського району Харківської області за межами населених пунктів. Строк дії даного договору сплинув 13.05.2013 року. (а.с. 6-9, 10-12)

З договору оренди землі від 20.07.2009 року суд вбачає, що СФГ «Сова» було передано в строкове платне користування земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Охрімівської сільради Вовчанського району Харківської області за межами населених пунктів, загальною площею 20,5033 га, строком на 49 років, відповідно до розпорядження Вовчанської райдержадміністрації Харківської області від 26.11.2008 року №1056, який був зареєстрований 10.03.2011 року за № 00061. Але в акті установлення та узгодження меж землекористування відсутня дата та рік, а акт прийому-передачі земельної ділянки затверджений 21.07.2009 року. (а.с. 13, 14, 15-21)

Довідкою державної податкової інспекції підтверджується, що СФГ «Сова» з 2002 року по 2005 рік звітність по оренді землі не подавали, з 2006 року по 16.03.2011 рік сплачувало за наявність земельних ділянок 13,00 га., а не 20 га. (а.с. 34)

Допитаний в суді першої інстанції у якості свідка голова Охримівської сільської ради Харківської області ОСОБА_4 зазначив, що працює з 2002 року на цій посаді і йому відомо, що фермерське господарство «Сова» з 2003 року користується земельною ділянкою площею 13 га. ріллі на підставі договору оренди землі від 13. 05. 2003 року.

ОСОБА_2 має у власності земельну ділянку з 2003 року і весь час нею користується.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Між тим, доказів на підтвердження позовних вимог позивач не надав.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу селянсько фермерського господарства «Сова» - відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий /підпис/

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом,

Суддя -