Справа № 212/5454/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1, ознайомившись з матеріалами справи за заявою ОСОБА_2 до відділу державної РАЦС Центрально-міського району м. Кривого Рогу, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт належності його та батька ОСОБА_3 до національності "поляк" та зобовязати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-міського району м. Кривого Рогу та відділ державної реєстрації актів цивільного стану с. Львове Бориславського району Херсонської області внести відповідні зміни до актових записів про народження, вказавши у графі «національність» його батька та матері «поляк».

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення фактів належності особі свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану.

Викладений перелік справ, що розглядаються у порядку окремого провадження, не є вичерпним, але доповнюватися він може лише законом.

Зі змісту ч. 2 ст. 256 ЦПК України вбачається, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5.

Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

Згідно зі ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно з п.п.1.2, 4.1 Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України 13.04.2012р. № 320, 1.2. Паспорт громадянина України видається територіальними підрозділами Державної міграційної служби України за місцем проживання кожному громадянинові України після досягнення 16-річного віку, а надалі в разі необхідності обмінюється, видається замість утраченого, викраденого або зіпсованого. Обмін паспорта здійснюється в разі установлення розбіжностей у записах.

Отже, при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Відповідно до діючого законодавства, оскарження відмови органів реєстрації актів цивільного стану виправити або змінити запис до суду проводиться в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, згідно інформаційного листа Верховного суду України від 01.01.2012р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, зокрема щодо належності до певної національності.

Також,відповідно до ст.3 ЗУ "Про національні меншини в України", до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Відповідно до ст. 11 ЗУ "Про національні меншини в України", громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Тобто, національність є внутрішнє переконання особи, яка відносить себе до певної нації, держави або етнічної групи.

Згідно ст. 21 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

А тому національність в Україні не впливає на виникнення, зміну або припинення особистих майнових чи немайнових прав фізичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.2 ст.79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

За таких обставин на користь заявника підлягає поверненню сплачена сума судового збору в розмірі 243,60 гривень відповідно до квитанції № 0.0.406261940.2, номер заявки 227805016, від 07.07.2015 року.

Керуючись ч.1 ст.15, ч.2 ст.79, п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України, п.3 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суддя,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_2 до відділу державної РАЦС Центрально-міського району м. Кривого Рогу, заінтересована особа ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Повернути ОСОБА_2 суму судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок, перераховані згідно квитанції від 07.07.2015 року (номер заявки 227805016, № квитанції 0.0.406261940.2).

Підстава для повернення судового збору: ухвала та оригінал квитанції про зарахування коштів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О. Н. Борис