У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 3 вересня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання кредитного договору розірваним за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 березня 2015 року, - в с т а н о в и л а: У лютому 2014 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 643 947 грн 59 коп., розраховану станом на 22 січня 2014 року. Вимоги мотивувало тим, що 10 вересня 2012 року між банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 155/2012-ф, за яким остання отримала кредит у сумі 564 200 грн на придбання житлової нерухомості зі строком дії договору по 9 вересня 2032 року та сплатою 16,8 % річних за користування кредитом. Відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. У березні 2014 року ОСОБА_4 пред'явила зустрічний позов до ПАТ АБ «Укргазбанк» про визнання кредитного договору розірваним. Вимоги мотивувала тим, що банк, звернувшись у 2013 році до суду із позовом до неї та ОСОБА_6 про дострокове повернення всієї суми кредиту за кредитним договором № 155/2012-ф від 10 вересня 2012 року, фактично просив застосувати наслідки розірвання договору. Вважала, що оскільки згідно рішення апеляційного суду Полтавської області від 18 вересня 2013 року з ОСОБА_6 проводиться стягнення заборгованості за кредитним договором № 155/2012-ф від 10 вересня 2012 року, відтак вказаний договір є розірваний. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 березня 2014 року позови об'єднані в одне провадження. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 25 березня 2015 року, позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 643 947 грн 59 коп., розраховану станом на 22 січня 2014 року. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У поданій касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову ПАТ АБ «Укргазбанк» та відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що враховуючи невиконання обов'язку як солідарного боржника поручителем ОСОБА_6 та продовження існування заборгованості по кредиту, в тому числі і простроченої, підстав для визнання припиненими зобов'язань ОСОБА_4 по кредитному договору немає. Зазначений висновок суду ґрунтується на законі та відповідає роз'ясненням, які викладені в постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 березня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик
й