АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Поливач Л.Д., Соколової В.В.

при секретарі - Стегній М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0, від 26.05.2006 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, відповідно до якого Банк надав позичальнику, а позичальник прийняв та зобов'язувався повернути Банку кредитні кошти в іноземній валюті у сумі 150 000,00 доларів США, що еквівалентно 757 500,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором.

12.12.2011 р. між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1 та Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до яких АТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кей-Колект» право вимоги заборгованості за договором від 26.05.2011 р. №0.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконала зобов'язання по поверненню грошових коштів, позивач з урахуванням уточнень, просив стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у розмірі 176 539, 65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.01.2015 р. становить 2 780 499, 49 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2015 р. в задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект» відмовлено.

Справа № 752/5491/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10085/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Кей-Колект» просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд в порушення ч.1 ст.204 ЦК України поклав на позивача обов'язок доведення відповідності вимогам закону договору факторингу №1, який є чинним і не визнаний в судовому порядку недійсним.

Крім того вказував на те, що діючим законодавством не встановлено обмежень стосовно складу осіб, по відношення до яких може здійснюватися відступлення права вимог. За висновком суду договір факторингу укладено під фінансування клієнта фізичної особи, тоді як за договором факторингу клієнтом є ПАТ «УкрСиббанк».

Звертав увагу, що в оскаржуваному рішенні не зазначено яким чином відсутність певної інформації в повідомленні про заміну кредитора вплинуло на виконання боржником його зобов'язань за кредитним договором перед ТОВ «Кей-Колект».

В судовому засіданні представник ТОВ «Кей-Колект» просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що договір факторингу укладено під фінансування клієнта фізичної особи, а не суб'єкта господарювання та, що позивач не надав доказів на підтвердження наявності права на придбання права відступної вимоги до фізичних осіб, укладення договору факторингу з дотриманням Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.05.2006 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 150 000, 00 доларів США на строк з 26.05.2006 р. по 26.05.2027 р. зі сплатою 11,8 відсотків річних.

12.11.2011 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив на користь ТОВ «Кей-Колект» право грошової вимоги до боржників і гарантів щодо погашення заборгованості за первинними договорами та договорами забезпечення, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.11.2011 р.., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1

Внаслідок укладення договору факторингу відбулася заміна кредитора, а саме: ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 12.11.2011 р., позичальником за яким є ОСОБА_1

Зазначений договір не є нікчемним і не визнаний в судовому порядку недійсним, а відтак висновок суду першої інстанції про те, що позивач ТОВ «Кей-Колект» не надав суду доказів відповідності укладеного договору вимогам закону, зокрема Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не ґрунтується на положеннях ст.204 ЦК України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З огляду на зазначені положення сутності договору факторингу, та що сторонами договору факторингу є юридичні особи ПАТ«УкрСиббанк» (Клієнт) та ТОВ «Кей-Колект» (Фактор), висновок суду про те, що договір факторингу укладено під фінансування клієнта фізичної особи, а не суб'єкта господарювання є безпідставним.

Частинами 1, 2 ст.1082 передбачено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку , боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

За змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

24.07.2012 р. ТОВ «Кей-Колект» направило ОСОБА_1 лист-повідомлення про укладення між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» договору факторингу від 12.12.2011 р., відповідно до якого банк відступив позивачеві право вимоги за кредитним договором від 26.05.2006 р. №0З.

ОСОБА_1 не здійснювала платежів Банку (Клієнту) на виконання свого обов'язку щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, і фактично не заперечувала розмір заборгованості за кредитним договором з урахуванням наданих ТОВ «Кей-Колект» уточнень.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Кей-Колект», а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості за кредитним договором у розмірі 176 539, 65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.01.2015 р. становить 2 780 499, 49 грн.

Крім того відповідно до ст.88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219,00 грн., також на користь держави недоплачену позивачем при поданні позовної заяви суму судового збору в розмірі 222,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 р. скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 р. заборгованість за кредитним договором у розмірі 176 539, 65 доларів США, що за курсом НБУ станом на 09.01.2015 р. становить 2 780 499, 49 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3219,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 222,00 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: