РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/577/15-ц

провадження 2/0285/387/15

23.06.2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Заполовська Тетяна Григорівна

за секретаря Сарган О.А.

за участі представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа РС Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області, про визнання недійсними доручення та договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, анулювання їх реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом та просила визнати видану нею довіреність від 05.02.2014 року на імя ОСОБА_5 недійсною та визнати недійсним договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 13.06.2014 року, розташованого за адресою: вул. 50 років визволення України, 20 в м. Новоград-Волинський та анулювати їх реєстрацію в реєстраційній службі.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона отримала у приватну власність земельну ділянку за вказаною адресою та побудувала будинок. До нього були підведені належні комунікації, відкрито особові рахунки, однак будинок не був прийнятий в експлуатацію, його готовність становила 95%. З ОСОБА_5 позивач певний час фактично підтримувала шлюбні стосунки і 09.11.2013 року офіційно зареєструвала шлюб. В подальшому у позивача виникли фінансові проблеми і вона була змушена виїхати за межі України на заробітки. На імя ОСОБА_5 позивач видала доручення для продажу незакінченого будівництвом житлового будинку. За виручені кошти ОСОБА_5 повинен був придбати житло для позивача. Таке доручення йому видала як чоловіку. 13.06.2014 року ОСОБА_5 продав будинок, проте кошти позивачу не надав. Став уникати зустрічі та придбав житло своїй дочці. Оскільки ОСОБА_5 на момент реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 вже перебував у зареєстрованому шлюбі, тому позивач видала довіреність під впливом обману. Крім того, у договорі купівлі-продажу будинку зазначено, що готовність будинку становить 5%, що свідчить про зловмисну домовленість її представника з другою стороною. З цих підстав просила визнати правочини недійсними. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні представники позивача та її представник уточнили позовні вимоги, вказавши, що просять визнати недійсною довіреність з підстав, встановлених ст. 230 ЦК України, а договір купівлі-продажу за ст. 232 ЦК України. Просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_6 позов не визнав у повному обсязі, просив відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не прибув. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за місцем реєстрації. Заяв, заперечень до суду не надійшло.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона працювала разом з подружжям Миронова-Осипенко. Влітку у 2013 році вона була в гостях в будинку ОСОБА_4 на Лубчиці. Будинок був майже закінчений. На той час подружжя вже жили там близько року.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що працює в МБТІ, і від ОСОБА_5 їй надійшло замовлення про видачу довідки на відсоток готовності будинку. Чоловік привіз її на місце і вона оглянула фундамент будинку і підготовила документи про 5% готовності будинку. На фундаменті номеру будинку не було. Сам фундамент знаходився в районі Лубчиці.

Доповівши зміст заявлених вимог, заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступне.

05.02.2014 року ОСОБА_4 довіреністю уповноважила ОСОБА_5 розпоряджатися та/або продати належний їй незакінчений будівництвом житловий будинок (майнове право на будівництво (створення) житлового будинку та земельну ділянку площею 760 кв.м., що знаходяться в м. Новограді-Волинському, по вулиці 50-річчя визволення України, номер 20) на умовах, які йому попередньо відомі з договору доручення, а також бути її представником з усіх питань, повязаних з оформленням договору купівлі-продажу.

Довіреність підписана особисто ОСОБА_4, вона посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_9, який встановив її особу, перевірив дієздатність (а.с. 16).

Також позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 09.11.2013 року зареєстрували шлюб, який занулюваний 07.11.2014 року висновком начальника відділу ДРАЦС по м. Новоград-Волинському РС Новоград-Волинського МРУЮ відповідно до ч.1 ст.39 СК України, оскільки ОСОБА_5, вступаючи в шлюб з ОСОБА_4, одночасно перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 (а.с. 9-10).

Чітке трактування правочину, вчиненого під впливом обману міститься у п.20 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". Зокрема, правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Норми статті 230 ЦК не застосовуються щодо односторонніх правочинів.

ОСОБА_5 приховав від ОСОБА_4, що на момент укладення шлюбу він перебував у шлюбі з іншою жінкою, але вказана обставина не впливала на вчинення правочину, оскільки довіреність на продажу будинку вона видала громадянину ОСОБА_5, а не чоловіку ОСОБА_5 та незакінчений будівництвом житловий будинок належав їй особисто, а не був спільною сумісною власністю подружжя.

Тому вказаний обман не мав істотного значення при укладенні правочину довіреності, а позивач дійсно бажала продати будинок з метою вирішення фінансових проблем по погашенню кредитної заборгованості.

Але найголовніше, що правочин довіреності є одностороннім правочином, виявлення волі лише однієї сторони, тому норми ст.230 ЦК України не можуть бути застосовані у вказаному випадку.

Посилання позивача, що в довіреності невірно зазначений номер будинку (цифрами вказано 20, а буквами записано 12) суд вважає формальною помилкою, оскільки ОСОБА_4 мала волю продати будинок № 20 і не мала у власності ніякого будинку № 12.

Тому судом не встановлено підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_4 про визнання довіреності недійсною як такої, що вчинена під впливом обману.

Затим 13.06.2014 року ОСОБА_5, діючи від імені ОСОБА_4, продав ОСОБА_6 незавершений будівництвом житловий будинок відсоток готовності якого 5% по вул. 50 років визволення України в м. Новоград-Волинський Житомирської області № 20. Зазначений будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0760 га, кадастровий номер якої: :00:042:0063, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Договір укладений в письмовій формі, нотаріально посвідчений, сторони виконали всі умови угоди та розрахувалися, зареєстрували договір у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 17-18, 21).

Позивач просила визнати недійсним зазначений правочин згідно ст.232 ЦК України.

Постанова пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року розяснює застосування і цієї статті. Зокрема, для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

ОСОБА_5 свідомо не передав кошти від реалізації будинку довірителю ОСОБА_4, однак позивачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не доведено про існування домовленості між ОСОБА_5 і ОСОБА_6

Так, свідок ОСОБА_8 пояснила, що до неї з замовленням звертався чоловік, він же показував їй фундамент будинку в районі Лубчиці процент готовності якого становив 5%, тому у суду відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_6 знала про такі дії ОСОБА_5 і погоджувалась з ними.

Посилання позивача, що купуючи будинок ОСОБА_6 достовірно бачила, що готовність будинку не становить 5%, суд приймає до уваги, однак не встановлено, що підписуючи договір купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку ОСОБА_6 звернула увагу на відсоток готовності будинку, прописаний в договорі.

Інших доказів, які б свідчили про недобросовісність поведінки ОСОБА_6, суду на дослідження не надано.

Таким чином, в судовому засіданні позивачем не доведено підстав для визнання договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку недійсним внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з іншою стороною.

Також, оскільки судом не встановлено підстав для задоволення двох перших вимог позивача, тому безпідставними є і вимоги ОСОБА_4 про анулювання реєстрації правочинів довіреності та купівлі-продажу в реєстраційній службі.

Відтак, у задоволенні заявлених вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 57-60, 88, 208-209, 212-216, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 230, 232 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа РС Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області, про визнання недійсними доручення та договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки, анулювання їх реєстрації - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Т.Г. Заполовська