Справа № 640/1688/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Бородіної Н.М.,

за участю секретаря - Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач, ПАТ КБ «ПриватБанк», звернувся у суд з позовною заявою, в якій після її збільшення, прийнятого судом, остаточно просить стягнути з відповідача, ОСОБА_1, заборгованість за кредитним договором б/н від 05.11.2010 року в загальній сумі 30225,04грн. та судові витрати .

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір за яким банк надав кредитні кошти за встановленим лімітом 19100 грн., а відповідач зобовязався їх повернути зі сплатою відсотків на підставі ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг. Банк виконав свої зобовязання, однак відповідач порушив умови договору, щодо сплати кредитних коштів та відсотків, внаслідок чого станом на 30.04.2015р. виникла заборгованість, яка складається із кредиту в сумі 18629,53 грн., процентів в сумі 9480,03 грн., комісії в сумі 200 грн. та штрафу в сумі 1915,48 грн.

Відповідач ОСОБА_1, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, при цьому зазначив, що між ним та банком договір кредиту не укладався, а банк надав йому фінансову допомогу, яку він по мірі можливості повертає.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволені позову відмовити, виходячи з наступного.

05 листопада 2010р. між ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем був укладений договір про надання банківських послуг, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 19100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку «Універсальна/Gold» .

Вказаний договір був укладений шляхом отримання банком від відповідача підписане 05.11.2010р. підтвердження про приєднання до умов договору, яким є анкета-заява клієнта на оформлення кредитної картки, що являється договором згідно ст.634 ЦК України.

З тексту кредитного договору, у формі анкети заяви, вбачається, що відповідач ознайомлений та згодний з Тарифами банку та Умовами та Правилами надання банківських послуг . Вказані умов та правила розміщенні на сайті www/privatbank.ua та відповідач зобовязується ознайомлюватися з їх змінами.

Відповідач отримав кредитну картку, кредитні кошти, частково здійснював погашення кредиту та станом на 30.04.2015р. не повернутими кредитними коштами є сума 18629,53 грн. (сума відповідачем визнана у судовому засіданні 30.04.2015р.). На теперішній час картка є діючою, що підтверджується розрахунком наданим банком, за яким відповідач здійснював останнє погашення за договором кредиту 18.03.2015р.

Посилання відповідача на те, що банком йому надані не кредитні кошти, а фінансова допомога, судом не приймається, оскільки згідно анкети заяви відповідач отримав від банку саме кредитну карту. Крім того, відповідачем не надано суду доказів надання йому позивачем саме фінансової допомоги, при цьому представник позивача наполягав, що у банку не існує фінансової допомоги.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України, зокрема із договорів та інших правовідносин. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( термін).

В матеріалах справи містяться ОСОБА_2 та правила надання банківських послуг, затверджені наказом банку від 06.03.2010р. №СП-2010-256 , які змінені наказом від 22.07.2010 №СП-2010-817, на підставі яких банк просить достроково стягнути з відповідача кредитні кошти, проценти, комісію та штраф.

Між тим, вказані ОСОБА_2 та правила відповідачем не підписані, доказів того, що саме ці ОСОБА_2 та правила були надані відповідачу на ознайомлення при укладанні кредитного договору, позивачем суду не надано, відповідач заперечує ознайомлення його з наявними у справі Умовами та правилами . Не надано також доказів ознайомлення відповідача із зміненими Умовами та правилами, при цьому зазначений в договорі сайт www/privatbank.ua не містить ОСОБА_2 та правил надання банківських послуг.

Згідно ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Згідно правової позиції Верховного Суду України викладеній у постанові за результатами розгляду справи № 6-16цс15, , передбачено, що ОСОБА_2 надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, якщо ОСОБА_2 не містять підпису позичальника.

Враховуючи відсутність підпису відповідача в наданих банком ОСОБА_2 та правил, не надання позивачем належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що при підписані сторонами кредитного договору відповідач розумів саме надані банком ОСОБА_2 та правила, судом не приймається посилання банку, як на підставу своїх вимог ОСОБА_2 та правила надання банківських послуг залучені до матеріалів справи.

Оскільки судом не приймається надані позивачем ОСОБА_2 та правила, сама заява не містить встановленого розміру процентів, комісії та штрафу, суд вважає за необхідне відмовити банку в задоволені вимог про стягнення з відповідача процентів в сумі 9480,03 грн., комісії в сумі 200 грн. та штрафу в сумі 1915,48 грн., у звязку із недоведеністю їх розміру.

Стосовно дострокового стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в сумі 18629,53грн., суд зазначає, що позивачем не доведений строк настання сплати вказаних кредитних коштів та той факт, що вказана сума є заборгованістю, тому підстави для задоволення позову в цій частині також відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.