Справа № 266/4627/14-ц
Провадження № 2-др/266/8/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

06.07.2015 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.,

при секретарі - Петрухіной Т.Л.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради, про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини, та заяву позивачки про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Приморського районного суду міста Маріуполя від 05 грудня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено, надано дозвіл ОСОБА_2 на тимчасовий виїзд у її супроводі малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі території України до Російської Федерації (конкретна адреса перебування: Орловська область, місто Болхов, вул..А.Лебедєвої, будинок №10) та повернення на територію України з малолітнім сином, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_1, на період з 20 грудня 2014 року по 20 лютого 2015 року включно; стягнуто судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

15.06.2015 року від позивачки надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, оскільки судом при вирішенні її позову не вирішене питання про стягнення на її користь понесених нею витрат на правову допомогу.

В судове засідання позивачка не з?явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України її присутність не є обов?язковою.

Відповідач ОСОБА_1 проти ухвалення додаткового рішення заперечував, посилаючись на те, що на його думку не має доказів того, що правова допомога адвокатом надавалась позивачці саме по даній цивільній справі, не підтверджено який час витрачено адвокатом на надання такої допомоги, та він не має наміру сплачувати ці витрати, оскільки вважає, що позивачка обрала самого найдорожчого адвоката.

Відповідно до ст..220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, за заявою сторін чи за власною ініціативою може ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішене питання про судові витрати.

Згідно ч.1, 3 ст.79 ЦПК України витрати на правову допомогу є судовими витратами.

В матеріалах даної цивільної справи є угода від 12.11.2014 року про надання правової допомоги ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_4, яка згідно свідоцтва №4302 від 25.01.2012 року має право на заняття адвокатською діяльністю. Пунктом 1.1.1 цієї угоди передбачено, що правова допомога, надана ОСОБА_2, полягає у складанні позовної заяви до Приморського районного суду міста Маріуполя до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України до Російської Федерації на період з 20 грудня 2014 року по 20 лютого 2015 року. (а.с.23, 25)

Згідно звіту про виконані роботи за угодою від 12.11.2014 року, адвокатом ОСОБА_4 в межах надання правової допомоги ОСОБА_2 було надано усну правову консультацію з питання законодавчого врегулювання надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України без дозволу та супроводу батька (30 хвилин, вартість 100 гривень), а також складено позовну заяву до Приморського районного суду міста Маріуполя від імені ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (витрачено 4 години, вартість 600 гривень) (а.с.24)

Факт понесення позивачкою ОСОБА_2 витрат на правову допомогу у загальному розмірі 700 гривень підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 12.11.2014 року на суму 700 гривень. (а.с.22)

Таким чином, суд переконався в тому, що правова допомога адвоката надавалась позивачці саме по даній цивільній справі, надана була вона особою, яка має право надавати таку допомогу, та надання правової допомоги і факт оплати витрат позивачкою підтверджені належними доказами.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року№ 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року№ 6-рп/2013).

Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст..1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір таких витрат не може перевищувати 40 відсотків мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Як слід з роз?яснень, викладених у п.48 Постанови №10 Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Станом на 01.11.2014 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1218 гривень.

Таким чином, граничний розмір витрат на правову допомогу розраховується судом наступним чином : 1218 грн х 40% = 487,2 гривень за 1 годину роботи.

Перевіривши розмір фактично понесених позивачкою витрат на правову допомогу по даній конкретній справі, що підтверджені документально, суд приходить до висновку про те, що цей розмір (700 гривень) не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" ( 487,2 грн х 4 години 30 хвилин).

За таких обставин, заява позивачки про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу підлягає задоволенню, оскільки позов ОСОБА_2 судом було задоволено в повному обсязі, то й відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд має стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею та документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 700 гривень.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст. 212-215, 220 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини.

Доповнити резолютивну частину рішення Приморського районного суду міста Маріуполя від 05 грудня 2014 року наступним абзацем:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат на правову допомогу 700 гривень.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Дзюба М. В.