Справа № 461/5667/15 Головуючий у 1 інстанції: Котельва К.О.
Провадження № 22-ц/783/5028/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
Категорія справи:27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М і ОСОБА_2,

при секретарі Куцик І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Ідея Банк" на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 19 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Ідея Банк" до ОСОБА_3, Товарисвта з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Фінансова компанія "Гарант Плюс" про звернення стягнення на предмет застави,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2015 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Ідея Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Фінансова компанія "Гарант Плюс" про звернення стягнення на предмет застави повернуто позивачу в частині вимог до фізичної особи ОСОБА_3, та відмовлено у відкритті провадження в частині вимог до юридичної особи ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Фінансова компанія "Гарант Плюс". Повернуто Публічному акціонерному товариству /ПАТ/ "Ідея Банк" сплачений судовий збір.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач - Публічне акціонерне товариство /ПАТ/ "Ідея Банк". Вважає, що оскаржена ухвала є необгрунтованою, безпідставною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального законодавства. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою повернути справу до суду першої інстанції для відкриття провадження у справі та подальшого її розгляду.

Сторони в судове засідання не з"явилися, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Одночасно від представника позивача ПАТ "Ідея Банк" - ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України, розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Позов ПАТ "Ідея Банк" пред`явлено до двох відповідачів, місцезнаходженням одного з яких - ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Фінансова компанія "Гарант Плюс" є м. Львів вул. Валова, 11, що відноситься до територіальної підсудності Галицького районного суду м. Львова.

Однією із позовних вимог була вимога про солідарне стягнення з відповідача ОСОБА_3 (боржника) та відповідача ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Фінансова компанія "Гарант Плюс" (поручителя) на користь позивача заборгованості за кредитним договором в розмірі 100 гривень.

Відповідно до ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред"являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Згідно ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено зазначені норми ЦПК України та наголошено, що вирішуючи питання про відкриття провадження, суд повинен виходити з того, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

В таких випадках, згідно цього ж пункту вказаної Постанови, на підставі ст.16 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

У зв'язку із тим, що в одній і тій самій справі нерідко беруть участь як юридичні, так і фізичні особи, які є кредитором, боржником, поручителем, заставодавцем, майновим поручителем тощо, Верховний Суд України в узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 24 жовтня 2011 року в п.1 розділу "Складні процесуальні питання, що виникають при вирішенні справ з кредитних правовідносин» наголосив на тому, що при з'ясуванні питання щодо належності справи до розгляду в порядку цивільного судочинства суд має керуватися вимогами ст.ст. 15, 16 ЦПК України, відповідно до яких суди розглядають справи, що стосуються цивільних правовідносин, і при цьому не повинні допускати об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Вищезгадані Висновки відповідають Правовій Позиції Верховного суду України викладених в Постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 01 липня 2015 року у справі №6-745цс15.

В даній Постанові зазначено, що на підставі ст. 543 ЦК України, кредитор має право на свій розсуд пред"явити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобов"язання, не вправі пред"явити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов"язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, як договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Частиною 1 ст.179 ГК України встановлено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.3 ГК України сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Так, зокрема, господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

Оскільки у даній справі, предметом спору є договір поруки, за яким поручитель відповідає перед кредитором разом із позичальником як солідарний боржник, за порушення одного й того ж кредитного договору, а також договір застави транспортного засобу, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що між позивачем та ТзОВ "Фінансова компанія "Гарант Плюс" виникли господарські правовідносини щодо надання фінансових послуг, спори з приводу яких повинні розглядатися, згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України, в порядку господарського судочинства.

При цьому, позивачем заявлено позовні вимоги до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, тобто позовні вимоги до ОСОБА_3, Товарисвта з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гарант Плюс" мають різний предмет та, відповідно, різні підстави для їх вирішення.

Тобто предметом спору за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Ідея Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_4 з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ "Фінансова компанія "Гарант Плюс" про звернення стягнення на предмет застави є різні самостійні договірні відносини, що мають розглядатися за правилами цивільного та господарського судочинства.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги той факт, що згідно кредитного договору №910.13372 від 23.02.2012 року, а саме: параграфу 3 п.1 забезпеченням виконання зобов"язань за даним договором є: застава транспортного засобу в пункті 2 параграфу 1 Договору.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції підставно повернув позивачеві позовну заяву для подачі до належного суду, за територіальною підсудністю, відповідно до вимог ЦПК України в частині вимог до фізичної особи, та відмовив у відкритті провадження в частині вимог до юридичної особи.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства /ПАТТ/ "Ідея Банк" слід відхилити, а ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 19 травня 2015 року слід залишити без змін

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч1 ст. 312, ст.313, п.4 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Ідея Банк" - відхилити.

Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 19 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.М. Курій

ОСОБА_2