Справа № 711/8324/2012
У Х В А Л А

Іменем України

13 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області

у складі : головуючого - судді Мацунича М.В.

суддів : Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П.

з участю секретаря : Дашковської С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 17 вересня 2012 року по справі за позовом Прокурора Тячівського району в інтересах держави в особі філії "Тячівдержспецлісгосп" ГДСЛАП "Закарпатагроліс" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди заподіяної лісопорушенням, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року Прокурор Тячівського району в інтересах держави в особі філії "Тячівдержспецлісгосп" ГДСЛАП "Закарпатагроліс" звернувся в суд із вищенаведеним позовом.

Рішенням Тячівського районного суду від 17 вересня 2012 року позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 у відшкодування спричиненої лісопорушенням шкоди суму у розмірі 24606,62 гривень.

ОСОБА_1, подав на рішення суду апеляційну скаргу в якій просить скасувати таке, і ухвалити нове рішення про відхилення позову. При цьому посилається на те, що рішення суду не відповідає вимогам норм матеріального права й ухвалено в порушення норм процесуального права.

У судовому засіданні апеляційної інстанції, представник позивача в особі прокурора відділу Рега Є.Є. заперечив, вимоги скарги, оскільки судом першої інстанції оглядався в судовому засіданні акт про лісопорушення.

Апелянт ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, та про розгляд справи повідомлений у належний спосіб, але подав заяву і просив розглянути апеляційну скаргу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України та зважуючи на приписи ст. 303-1 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглядати скаргу за його відсутності.

Протягом судового розгляду судом першої інстанції встановлено, що відповідно до акту про лісопорушення від 04.04.2012 року за № 9 ОСОБА_1 в кварталі №10/3 обходу № 2 Дубівського лісництва здійснив лісопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення особи, яка бере участь у справі, та дослідивши матеріали справи й перевіривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла до думки, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступних мотивів.

За правилами ч. 1 ст. 303 і ч. 1 ст. 304 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60, ч. 2 ст. 59 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що рішення суду ухвалено на підставі світлокопії акту про лісопорушення, а в графі підпис лісо порушника значиться прізвище ОСОБА_3. Та таке ухвалено у його відсутності.

Проте такі доводи апеляційної скарги не спростовують обставини справи та законність і обґрунтованість рішення суду.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 105 ЛК України, порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. А п. 1 ч. 2 цієї Статті, передбачено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у: незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

А відповідно до вимог ст. 107 ЛК України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Факт лісопорушення стверджується Актом про лісопорушення № 9 від 04.04.2012 року, складеного лісничим ОСОБА_4. Зі змісту такого вбачається, 13.03.2012 року лісником Дубівського лісництва ОСОБА_3 при обході території в кварталі 10/3 обходу № 2 Дубівського лісництва виявлено на місці ОСОБА_1, який здійснив самовільну рубку сироростучого лісу породи "бук" в кількості 10 дерев, вартість яких становить 24606,62 гривень, а.с. 3-5.

У відповідності до Постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 28.05.2012 року, відносно ОСОБА_1 відмовлено в порушенні кримінальної справи за відсутності в діях складу злочину передбаченого ст. 246 КК України. Оскільки, сума заподіяної шкоди є малозначною. Від дачі пояснень, ОСОБА_1 відмовився в порядку вимог ст. 63 Конституції України, а.с. 9-10.

Посилання ОСОБА_1 на те, що Акт про лісопорушення не підписаний лісопорушником, а наявний підпис сторонньої особи, сам по собі не являється тим фактом, який би спростовував наявність лісопорушення. У ході досудового слідства, дільничним Тячівського РВ УМВС України в З/о ст. лейтенантом міліції ОСОБА_5 були допитані ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які підтвердили факт лісопорушення саме ОСОБА_1, а сам Акт про лісопорушення складено ним безпосередньо в конторі лісництва, який засвідчено їх підписами. Таким чином, 04.04.2012 року лісопорушник ОСОБА_1 і не підписав Акт про лісопорушення. А підпис лісника ОСОБА_3 в графі "Підпис лісопорушника", а не в графі "Підпис особи, яка виявила лісопорушення" носить технічну помилку, що не впливає на законність Акту про лісопорушення.

Представник прокурора, пояснив колегії суддів, що суд першої інстанції досліджував оригінал Акту про лісопорушення, який приносив прокурор у судове засідання, так-як усі матеріали стосовно лісопорушення знаходяться в матеріалах досудового слідства.

Доводи ОСОБА_1 з приводу того, що справу розглянуто в його відсутність не являються такими, що заслуговують на увагу. Так, за змістом норм ЦПК України не являється підставою для скасування рішення суду, та підстава, що відповідач не приймав участь в судовому засіданні суду першої інстанції, так-як в ході апеляційного розгляду апелянт має право приймати участь в судовому засіданні та доводити свої вимоги з приводу заперечення вимог позивача.

Позаяк доводи апеляційної скарги, не знайшли свого доведення, і при цьому не спростовують висновків суду першої інстанції та вище наведеного, а тому колегія суддів у відповідності до вимог передбачених ст. ст. 213, 308 ЦПК України дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції, без змін.

Ураховуючи наведене та керуючись вимогами статей 307, 308, 314, 315 і 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 трович, відхилити.

Рішення Тячівського районного суду від 17 вересня 2012 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання нею законної сили.

Головуючий : __________________ Судді : _________________

_________________