САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/1836/15-ц
Провадження № 2/206/660/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., за участю секретаря Щербини Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську в порядку ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив стягнути на користь Мотороного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат на відшкодування шкоди в розмірі 22 459 (двадцять дві тисячі чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 34 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп, мотивуючи тим, що з вини відповідача, який керував автомобілем НОМЕР_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода. Внаслідок цієї пригоди був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3, який належить ОСОБА_4 на праві власності.

Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб склав 26 951,22 грн.

Відповідач на дату дорожньо-транспортної пригоди не виконав вимогу ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Відповідач відшкодування за завдану матеріальну шкоду добровільно ОСОБА_4 не сплатив.

У звязку з настанням події, передбаченої ст..41 п.1 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату відшкодування ОСОБА_4 в розмірі 22 459,34 грн.

Листами Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але нажаль сума відшкодування сплачена не була.

Що стосується строку позовної давності, то вважають його не пропущеним, оскільки страхове відшкодування було виплачено 04.04.2012 року, а з даним позовом вони звернулись до суду 03.04.2015 року.

Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги не визнає з тих підстав, що у ОСОБА_2 не було чинного свідоцтва водія, він не був співвласником ТЗ, рівно як відсутні були будь-які документи щодо права господарського відання, оперативного управління, оренди, довіреності, а відтак не був таким, що правомірно експлуатував ТЗ на законних підставах, але не був він і особою, що заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій. У зв'язку з чим у позивача не виникло право подачі регресного позову до відповідача.

Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Так, судом встановлено, що постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2011 року ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, а саме в тому, що 15.07.2011 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_2 керуючи автомобілем НОМЕР_3 в стані алкогольного спяніння під час руху по вул. Романовського в районі будинку 55 не вибрав безпечну швидкість руху, в разі чого не впорався з керуванням і скоїв зіткнення з автомобілем Мерседес н/з НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_5, який рухався попереду в попутному напрямку. Потім скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109 н/з 91790 АВ, що належить ОСОБА_6 під керування водія ОСОБА_7, який рухався в зустрічному з ним напрямку. Після зіткнення з автомобілем ВАЗ 2109, автомобіль ВАЗ 21104 продовжив некерований рух та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_5, що належить ОСОБА_4 під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався у попутному напрямку з ним. У разі даного ДТП транспортні засоби пошкоджені. Постанова набрала чинності 29.08.2011р. (а.с.15).

Дана постанова відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на момент ДТП власником автомобіля НОМЕР_3 є ОСОБА_8, а відповідач ОСОБА_2 має право керування даним автомобілем.

У ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди був відсутній поліс страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. (а.с.9)

Згідно звіту спеціаліста №2035 експертного автотоварознавчого дослідження, складеного СПД ОСОБА_9, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_5 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортної пригоди складала 26951,21 грн.(а.с.44-48).

17.02.2012 року ОСОБА_4 звернулася до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.6).

03.04.2012 позивачем було видано наказ №1088 про виплату страхового відшкодування ОСОБА_4 в сумі 22459,34 грн. без врахування ПДВ (а.с.8)

04.04.2012 згідно платіжного доручення №1552 зазначена сума ОСОБА_4 була виплачена (а.с.10).

До теперішнього часу відповідач добровільно не сплатив МТСБ України витрати повязані зі сплатою ОСОБА_4 страхового відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

До страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача у порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 22459 грн.34 коп.

Що стосується доводів представника відповідача, що ОСОБА_2 не був таким, що правомірно експлуатував транспортний засіб, яким він керував на момент вчинення ДТП і у зв'язку з чим у позивача не виникло право подачі регресного позову до нього, то суд їх не приймає до уваги з наступних підстав.

Відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодовувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди відповідач звільняється від обовязку відшкодовувати шкоду, якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В судовому засіданні вищезазначених обставин встановлено не було.

Таким чином, суд вважає, що позивачем у порядку та у межах визначених законом було здійснено страхову виплату, спрямовану на відшкодування шкоди, заподіяної ОСОБА_2 дорожньо - транспортною пригодою, яка сталася з його вини, що встановлено постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.08.2011 року.

Те що на момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди, як стверджує представник відповідача у ОСОБА_2 не було чинного свідоцтва водія, він не був співвласником ТЗ, рівно як відсутні були будь-які документи щодо права господарського відання, оперативного управління не звільняє останнього від обовязку по відшкодуванню завданої шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 395 ЦК України речовим правом на чуже майно є право володіння.

Доказами, що підтверджують правову підставу володіння автомобілем, можуть бути свідоцтво про реєстрацію автомобіля або документ, що підтверджує право користування вказаним автомобілем.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, як зазначалось вище, ОСОБА_2 мав право керування автомобілем НОМЕР_3.

За таких обставин, посилання представника відповідача на те, що у позивача не виникло право подачі регресного позову до відповідача є безпідставним.

Питання судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Мотроного (транспортного) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат на відшкодування шкоди в розмірі 22 459 (двадцять дві тисячі чотириста п'ятдесят дев'ять) грн. 34 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко