Справа № 361/3157/15 Головуючий у І інстанції Маценко Н. П.
Провадження № 22-ц/780/3960/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 14.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

14 липня 2015 рокуколегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Голуб С.А., Даценко Л.М.,

При секретарі: Ромашини І.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення авансу,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом про стягнення авансу.

Одночасно подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку, що розташована за адресою вул. Оболонська, 26 м. Бровари та заборонити ОСОБА_2 розпоряджатися зазначеною земельною ділянкою.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області заяву задоволено частково, накладено арешт на вказану земельну ділянку.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, відповідачка подала апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність ухвали, просить її скасувати.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Суд першої інстанції, накладаючи арешт на земельну ділянку, виходив із того, що забезпечення позову у такий спосіб є співмірним із заявленими позовними вимогами про стягнення авансу.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду.

Згідно з ч.ч.1,3 ст.151 ЦПК України за заявою особи, яка бере участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Також, ч.3 ст.152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову" №9 від 22 лютого 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позов предявлено на 20 000 грн., а вартість земельної ділянки згідно висновку експерта про ринкову вартість земельної ділянки від 17 лютого 2015 року становить 191 332 грн.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача та належність майна, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, не перевірив та не зясував реальну вартість спірної земельної ділянки, не дослідивши висновок експерта про ринкову вартість земельної ділянки від 17 лютого 2015 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції ухвалу про забезпечення позову постановлено з порушенням норм процесуального права, ухвала відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 травня 2015 рокускасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції..

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: