У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Буцяка З.І., Григоренка М.П.,

секретаря судового засідання: Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Рівненського району про визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Рівненського району про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, тому підлягає скасуванню.

Вказує, що розбіжності технічного запису щодо року побудови будинковолодіння і його розмірів у Акті передачі у власність від 25 листопада 1954 року та Технічному паспорті станом на 01 липня 2014 року цього будинковолодіння не означають, що мова йде про різні будинковолодіння.

Це підтверджується самим відповідачем - ОСОБА_2 сільрадою щодо наявності тільки одного будинковолодіння, яке рахується за померлим ОСОБА_3 за адресою: вул. Садова, 59 в с. Дворовичі.

Зазначає, що суд першої інстанції не тільки не врахував зазначені докази, не дав оцінку в часі складання вищевказаних документів (різниця у 60 років), але не забажав навіть дослідити ці обставини. А вони полягають у тому, ______________________________________________________________________________________________

Провадження №22ц-787/1394/2015 Головуючий у суді 1 інстанції:ОСОБА_4

Доповідач : Демянчук С.В.

що рік побудови обєктів будинковолодіння по вул. Садова, 59 в с. Дворовичі у техпаспорті був зазначений помилково і на даний час ця помилка виправлена; щодо деякої різниці у розмірах цих обєктів, то це пояснюється часом та різницею вимірювального інструмента.

Крім того вказує, що факт прийняття спадщини ОСОБА_5 юридично оформлено не було, тобто формально будинковолодіння залишалося за померлим ОСОБА_3.

В судовому засіданні був підтверджений факт прийняття спадщини - спірного будинковолодіння після смерті ОСОБА_5 його дружиною - ОСОБА_6 та донькою (позивачкою) - ОСОБА_1 і що ОСОБА_6 не претендує на свою частку у цій спадщині, що і вплинуло на обєм позовних вимог позивачки.

Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні ОСОБА_1, її представник, підтримавши апеляційну скаргу повністю, надали пояснення в межах її доводів.

Представник відповідача - ОСОБА_2 сільської ради Рівненського району Рівненської області в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить розписка про отримання судової повістки. Подали заяву про розгляд справи в їх відсутність.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, а також вимог, заявлених в суді першої інстанції, правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела, що її батько прийняв спірне спадкове майно, і вона як єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_5 має право спадкувати цілу частину вищевказаного майна, поскільки встановлено, що спадщину після смерті спадкодавця прийняла дружина ОСОБА_7, яка не залучена до розгляду справи..

З матеріалів справи вбачається, що 10 січня 1985 року помер дід позивачки ОСОБА_3. Позивачка зазначає, що йому належало майно - будинковолодіння по вул. Садова, 59 в с. Дворовичі Рівненського району Рівненської області.

Згідно рішення виконкому Ровенської району депутатів трудящих від 24 листопада 1954 року «Про надання будівель у власність переселенцю», ОСОБА_3 був наданий: «один житловий будинок, один сарай, один погриб та один колодязь». Згідно до акту передачі у власність від 25 листопада 1954 року, головою Іваницької сільської ради Ровенського району Ровенської області було передано у власність ОСОБА_3 «житлову будівлю розміром 11,9х5,6х2,6 1931 року побудови, об'єм 173 метри куб.; сарай розміром 5х5х2,6 1931 року побудови, об'єм 73 метри куб.; погриб розміром 4,1х2,3х2 1928 року побудови, об'єм 19 метри куб.; колодязь 36 п/м 1922 року побудови».

А відповідно до поданого позивачкою технічного паспорту щодо будинковолодіння по вул. Садова, 59 в с. Дворовичі Рівненського району Рівненської області, власником майна є ОСОБА_3. До складу входить: житловий будинок - 1929 року побудови, площею 67,7 м2, об'єм 179 м3; сарай - 1929 року побудови, площею 27,5 м2, об'єм 72 м3; погріб - 1929 року побудови, площею 14,4 м2, об'єм 30 м3; колодязь та вбиральня - без зазначення року побудови.

Як зазначає позивачка, після смерті її діда в 1985 році спадщину прийняв її батько - ОСОБА_5, але юридично її не оформив. А після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли ОСОБА_6 та ОСОБА_1.

Відповідно до виписки з погосподарської книги с. Дворовичі Рівненського району Рівненської області, згідно до якої будинок вул. Садова, 59 в с. Дворовичі Рівненського району Рівненської області рахується за ОСОБА_3.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла дружина ОСОБА_6, оскільки з спадкової справи № 289/ а.с. 57/ вбачається, що за її заявою про прийняття спадщини, остання отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. В даній спадковій справі має місце заява ОСОБА_1 та ОСОБА_8 /доньок покійного/ про те, що вони просять вважати їх такими, що спадщини не прийняли. /а.с. 51 зворот/.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що достатні та допустимі докази, як прийняття спадщини, так і докази в спростування наявності інших спадкоємців в матеріалах справи відсутні.

У відповідності до вимог ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що особа має право на захист свого порушеного права лише у випадку реального його порушення чи реальної небезпеки такого порушення. При цьому відповідачем у справі має бути особа, яка реально порушує чи створює реальну небезпеку порушення прав позивача.

Проте, вивчивши матеріали справи встановлено, що жодних прав власності позивачки відповідачем ОСОБА_2 сільською радою Рівненського району не порушено. Свідченням цього є відсутність будь-яких претензій до відповідача як в суді першої інстанції, так і в поданій заяві до апеляційного суду.

Позивач не довела суду у чому полягає порушення, невизнання або оспорювання її права на спадкове майно саме зазначеною сільською радою.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що до кола спадкоємців після смерті спадкодавця належать доньки та дружика, тому спір з приводу даного майна можливий між позивачкою та ОСОБА_6 та ОСОБА_8, які є дружиною та донькою. При цьому дружина прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5.

Однак, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно позивачка зазначила в якості відповідача по справі лише ОСОБА_2 сільську раду Рівненського району не вказавши про наявність інших спадкоємців за законом.

Оскільки спір про визнання права власності на житловий будинок є спором про спадкування, то належними відповідачами у зазначених спорах є всі наявні спадкоємці, які прийняли спадщину.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні і будь-які докази з приводу кола спадкоємців ОСОБА_3 /помер в 1985 році/ та докази прийняття ними спадщини.

Разом з цим в матеріалах справи відсутні докази того, що при розгляді справи місцевим судом позивачці не розяснено її право замінити належних відповідачів, а, як наслідок суд не залучив до участі в справі всіх належних відповідачів - інших спадкоємців, чим фактично вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участь в справі.

Крім того, позивачкою не спростовано мотивовану відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій за заявою позивачки.

Постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела, що її батько прийняв спірне спадкове майно, і вона як єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_5 має право спадкувати цілу частину вищевказаного майна, поскільки встановлено, що спадщину після смерті спадкодавця прийняла дружина ОСОБА_7, яка не залучена до розгляду справи.

Враховуючи те, що апеляційний суд не наділений повноваженнями усувати допущені місцевим судом порушення норм процесуального права, зокрема залучати до участі в справі всіх належних відповідачів, провести розгляд по суті даного спору як суд першої інстанції, тому колегія суддів погоджується з висновкому суду про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що не залучено належних співвідповідачів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий суддя: Демянчук С.В.

Судді : Буцяк З.І.

ОСОБА_9