Справа № 444/834/15-ц
Провадження № 2/444/470/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Оприск З. Л.

секретар судового засідання Мариняк Н.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, виконкому ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_4, 3-тя особа: орган опіки та піклування ОСОБА_3 міської ради про визнання незаконним рішення № 116 від 26.06.2009р. виконкому ОСОБА_3 міської ради, визнання осіб втратившими право на користування житловим приміщенням, визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання укладення договору житлового найму,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконним рішення № 116 від 26.06.2009р. виконкому ОСОБА_3 міської ради, визнання осіб втратившими право на користування житловим приміщенням, визнання права на користування житловим приміщенням та зобовязання укладення договору житлового найму, мотивуючи свої вимоги тим, що наймачем квартири АДРЕСА_1 була її бабуся ОСОБА_5, яка померла 19 квітня 2009 року. Зазначає, що бабуся була постійно зареєстрована та проживала у даній квартирі до дня своєї смерті. В квартирі, крім неї була також зареєстрована її молодша дочка, відповідачка по справі - ОСОБА_4, 1974р.н. та двоє її дітей: ОСОБА_6 17.11.2000р.н., та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1, але тривалий час, починаючи з 2003 року, ні вона, ні її діти не проживали у даній квартирі, оскільки ОСОБА_4 проживала у фактичних шлюбних стосунках з ОСОБА_8, який був зареєстрований та проживав у ІНФОРМАЦІЯ_2, але деякий час проходив службу у м. Рава-Руській, та до 2003 року проживав тут. Позивач зазначає, що з 2003р. відповідачка ОСОБА_4 (тоді ще ОСОБА_7) разом з ОСОБА_8 та їх двома дітьми, з якими проживала в спірній квартирі, переїхала на проживання до фактичного чоловіка ОСОБА_8, з яким пізніше зареєструвала шлюб та у них у шлюбі народився ще син - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказує, що починаючи з 2008 року з січня місяця вона зі згоди бабусі, яка на той час була уже престарілою 75-річною, та на її прохання вселилась у дану квартиру, як член її сімї. На той час у квартирі бабусі ще проживала без реєстрації і матір позивачки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 Зазначає, що вони разом з бабусею вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, який складався з бабусиної пенсії та її зарплати. Зазначає, що вона здійснювала догляд за бабусею, піклувалась про неї, вони разом купили холодильник, шафу і двоспальне ліжко. Позивачка вказує, що коли бабця померла, то вона разом з матірю приймала участь у похоронах бабці, організовувала 9 та 40 днів і річницю. Відповідно ОСОБА_4 не була присутня ні на похоронах матері, ні на 9 днів після її смерті, а тільки приїхала на 40-й день і не була з ними ні на кладовищі, ні в церкві, вона влаштувала конфлікт, заборонила в квартирі проводити сороковий день після смерті матері, вигнавши із квартири бабусі сусідів і її подруг. Після 40 днів з дня смерті бабусі, її матері, ОСОБА_4, побувши два дні у квартирі, залишила квартиру і виїхала в м. Первомайськ. Зазначає, що з 2009 року з червня місяця вона жодного разу не приїжджала у м. Рава-Руська, не жила жодного дня у даній квартирі, не оплачувала за житло, за комунальні послуги і появилась тільки в 2015р. причому до квартири не приходила взагалі, з позивачкою та матірю не спілкувалась. Зазначає, що вона в 2015р. отримала копію рішення № 116 від 26.06.2009р., виконкому ОСОБА_3 міської ради, з якого довідалась, що ще у 2009р. було переоформлено особовий рахунок на спірну квартиру АДРЕСА_2 на ОСОБА_4

У звязку із чим позивачка звернулася до суду та просила визнати за нею право на користування спірним житловим приміщенням у спірній квартиру № 1, будинку № 14 по вул. 22-Січня в м. Рава-Руська; визнати незаконним рішення виконкому ОСОБА_3 міської ради за № 116 від 26.06.2008р.; визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3, разом з двома її неповнолітніми дітьми - ОСОБА_11, 17.11.2000р.н. та ОСОБА_7, 03.04.2003р.н.; зобовязати ОСОБА_3 міську раду укласти з позивачем договір житлового найму.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради у судове засідання не прибув, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, однак ним надіслано заяву про розгляд справи у його відсутності. У вирішенні справи поклався на думку суду.

Представник відповідача виконкому ОСОБА_3 міської ради в жодне судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_4 в жодне судове засідання не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи органу опіки та піклування ОСОБА_3 міської ради у судове засідання не прибув, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, однак ним надіслано заяву про розгляд справи у його відсутності. У вирішенні справи поклався на думку суду.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні надала наступні пояснення. Її мати ОСОБА_12 проживала сама. З матірю потрохи проживали і вона, і позивачка, і відповідачка. Коли відповідачка останній раз приїжджала з дітьми, побила маму, яка через те потрапила в лікарню. Її мама хотіла, щоб з нею проживала ОСОБА_1. Мама хотіла виписати відповідачку. Відповідачка не проживала в квартирі матері, не приїхала ні на похорон, ні на девять днів, а приїхала на сорок днів після смерті. Леся жила в квартирі з 2008 року постійно однією сімєю з бабусею. Мама хотіла ОСОБА_1 прописати. Відповідачка не проживала в квартирі з 2003 року, а проживала в квартирі чоловікової бабці в Луганській області. У 2009 році вона подавала позов про її вселення у квартиру. Леся (позивачка) після смерті бабці проживала в квартирі, здійснювала ремонт, тепер ОСОБА_1 проживає в них, ІНФОРМАЦІЯ_5, оскільки в квартирі по вул. 22-го Січня робиться ремонт. Це вже триває більше року. Леся то проживає в них, то в тій квартирі, а її дитина проживає постійно в неї.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні надала наступні пояснення. Вона живе по сусідству з ОСОБА_5, яка жила з ОСОБА_1 та її мамою. Коли приїжджала на канікули інша дочка ОСОБА_12, то ОСОБА_1 з мамою йшли жити до своєї квартири. Та інша дочка била ОСОБА_5. ОСОБА_14 доглядала ОСОБА_1. ОСОБА_12 хотіла, щоб ОСОБА_1 з нею жила, вони і жили однією сімєю. Мирослава майже не жила в квартирі після смерті ОСОБА_7, лише приїжджала. Чи живе в квартирі зараз ОСОБА_1, вона точно не знає.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні надала наступні пояснення. Вона знала ОСОБА_14, яка проживала в Раві-Руській в однокімнатній квартирі. Коли Мирося поїхала, в квартирі з ОСОБА_14 стала жити ОСОБА_1, вони разом купували продукти, ОСОБА_1 готувала їсти. Після смерті ОСОБА_12 в квартирі жила ОСОБА_1, яка робила там ремонт. Мирослава в квартирі не живе багато років, оскільки поїхала в Луганськ.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази.

З копії свідоцтва про народження серії І-УР № 448724 вбачається, що матірю ОСОБА_16 є ОСОБА_5.

З копії свідоцтва про одруження серії 1-СГ № 145195 вбачається, що ОСОБА_16 у звязку із одруженням змінила прізвище на ОСОБА_10.

З копії свідоцтва про народження серії ІІІ-СГ № 391971 вбачається, що матірю ОСОБА_1 є ОСОБА_10.

З копії листа Первомайського МВ ГУМВСУ в Луганській області вбачається, що ОСОБА_5 зверталася до Первомайського МВ ГУМВСУ щодо неправомірних дій відносно неї з боку ОСОБА_4

З копії рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 26.06.2009 року вбачається, що особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_4 переоформлено з ОСОБА_5 на ОСОБА_4.

З довідки № 438 від 25.02.2015 року, виданої КП «ОСОБА_3 будинкоуправління», вбачається, що у АДРЕСА_5 проживають та прописані троє осіб, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_7.

З копії ухвали Жовківського районного суду Львівської області від 28.03.2011 року вбачається, що провадження у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_4, Комунального підприємства "Рава-Руське" будинковолодіння № 2 при ОСОБА_3 міській раді, третя сторона: ОСОБА_3 міська рада про визнання права на житло і вселення в квартиру, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин закрито у звязку із відмовою позивача від позову.

Судом також було досліджено товарні чеки та роздрібні накладні на купівлю будівельних матеріалів, з яких не вбачається можливим встановити платника, та розрахункова книжка ОСОБА_4 (ОСОБА_10), видана КП «ОСОБА_3 будинкоуправління № 2», на адресу 22 січня 12А/2.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Щодо позовної вимоги визнати за ОСОБА_1 право на користування спірним житловим приміщенням у спірній квартирі № 1, будинку № 14 по вул. 22-Січня в м. Рава-Руська, оскільки починаючи з 2008р. вона зі згоди наймача квартири - ОСОБА_5 постійно проживала у даній квартирі, вела з нею спільне господарство, у них був спільний бюджет і вона була членом її сімї судом встановлено наступне.

Відповідно до вимог ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщені, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Статтею 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення, як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які приживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Пунктом 9 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 02 квітня 1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування житлового кодексу України» (зі змінами), роз'яснено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням особи, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати порядок, встановлений при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в цьому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість їх проживання, чи не обумовлювалося угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Як вбачається з довідки № 438 від 25.02.2015 року, виданої КП «ОСОБА_3 будинкоуправління», у АДРЕСА_5 проживають та прописані троє осіб, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_7, а отже позивачка в такому не прописана.

Суду не надано належних та допустимих доказів того, що при вселенні позивачки в житлове приміщення на це була письмова згода всіх членів сім'ї наймача.

З показань свідків ОСОБА_10, яка є матірю позивачки, та свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15, які були подругами померлої бабці позивачки, не можливо достовірно встановити обставини вселення позивачки, а також те, що квартира АДРЕСА_6 була постійним місцем проживання позивачки.

ОСОБА_14 таких обставин у задоволенні позовної вимоги - визнати за ОСОБА_1 право на користування спірним житловим приміщенням у спірній квартирі № 1, будинку № 14 по вул. 22-Січня в м. Рава-Руська, оскільки починаючи з 2008р. вона зі згоди наймача квартири - ОСОБА_5 постійно проживала у даній квартирі, вела з нею спільне господарство, у них був спільний бюджет і вона була членом її сімї - слід відмовити.

Щодо позовної вимоги визнати незаконним рішення виконкому ОСОБА_3 міської ради за № 116 від 26.06.2008р., оскільки на час переоформлення особового рахунку на дану квартиру ОСОБА_4 давно не була членом сімї наймача, не проживала в даній квартирі, починаючи з 2003р. із своїми дітьми і тому втратила право на користування даним житловим приміщенням судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до Конституції України, визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону, як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 1 ст. 11 вищевказаного Закону визначено, що виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про місцеве самоврядування" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать повноваження щодо управління об'єктами житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, транспорту і зв'язку, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг населенню.

Згідно п.1, п. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 4 ст. 29 вищевказаного Закону визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Суду не надано належних та допустимих доказів, з яких можливо було б достовірно встановити неправомірність дій виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради при винесенні рішення №116 від 26.06.2009 року.

Виходячи з вище наведеного, суд приходить до висновку, що виконавчий комітет ОСОБА_3 міської ради приймаючи рішення №116 діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про місцеве самоврядування".

ОСОБА_14 таких обставин у задоволенні позовної вимоги - визнати незаконним рішення виконкому ОСОБА_3 міської ради за № 116 від 26.06.2008р., оскільки на час переоформлення особового рахунку на дану квартиру ОСОБА_4 давно не була членом сімї наймача, не проживала в даній квартирі, починаючи з 2003р. із своїми дітьми і тому втратила право на користування даним житловим приміщенням - слід відмовити.

Щодо позовної вимоги визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3, разом з двома її неповнолітніми дітьми - ОСОБА_11, 17.11.2000р.н. та ОСОБА_7, 03.04.2003р.н., оскільки вони не проживають у даній квартирі починаючи з 2003 року, без поважної на те причини і тому втратили право на користування житловим приміщенням судом встановлено наступне.

З копії рішення виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 26.06.2009 року вбачається, що особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_4 переоформлено з ОСОБА_5 на ОСОБА_4.

Відповідно до ст. 107 ЖК України наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, в силу вимог ст. 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Виходячи з Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України №2 від 12.04.1985року, для вирішення цього питання необхідно з'ясовувати причини відсутності, які тягнуть за собою правові наслідки.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 відповідно до ст.107 ЖК УРСР наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Свідок ОСОБА_10 є матірю позивачки. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_15 у судовому засіданні надали показання щодо обставин, які їм стали відомі зі слів померлої ОСОБА_5

З показань свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15, які були подругами померлої бабці позивачки, не можливо встановити період відсутності в квартирі відповідачки ОСОБА_4 та те, хто проживає в ній на даний час.

Окрім того, свідчення свідків в частині того, що відповідачка ОСОБА_4 відсутня у спірному житловому приміщенні, спростовуються довідкою № 438 від 25.02.2015 року, виданої КП «ОСОБА_3 будинкоуправління», з якої вбачається, що ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_7 проживають та прописані у АДРЕСА_5.

Інших достовірних доказів відсутності відповідачки ОСОБА_4 та її дітей у спірному житловому приміщенні протягом шести місяців позивачем не наведено.

Таким чином належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_7 не проживають у спірній квартирі, того, що ОСОБА_4 обрала інше постійне місце проживання, та того, що вона відсутня в спірному житловому приміщенні понад встановлені строки суду не надано.

ОСОБА_14 таких обставин у задоволенні позовної вимоги - визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3, разом з двома її неповнолітніми дітьми - ОСОБА_11, 17.11.2000р.н. та ОСОБА_7, 03.04.2003р.н., оскільки вони не проживають у даній квартирі починаючи з 2003 року, без поважної на те причини і тому втратили право на користування житловим приміщенням - слід відмовити.

Щодо позовної вимоги зобовязати відповідача - ОСОБА_3 міську раду, Львівської області, укласти з ОСОБА_1 договір житлового найму, як членом сімї, наймача - ОСОБА_5, яка померла 19.01.2009р. згідно із вимогами ст. 106 ЖК України судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Відповідно до вимог ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано і інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 64 ЖК України позивачка не належить до членів сімї ні ОСОБА_5 (попереднього наймача), ні відповідачки ОСОБА_4 (дійсного наймача).

Окрім цього, за статтею 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Відповідно до ст. 51 ЖК України жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів.

Частиною 4 ст. 29 "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

З огляду на офіційне тлумачення положень частини 2 ст.19, ст.144 Конституції України, ст.25, ч.14 ст.46, ч.1, 10, ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" Конституційний суд України у своєму рішенні по справі №7-рп від 16 квітня 2009 року за конституційним поданням Харківської міської ради зазначив, що закріплені у статті 144 Конституції України і статті 59 Закону норми про акти органів місцевого самоврядування, крім юридичної форми реалізації завдань і функцій, визначають порядок прийняття і перевірки рішень органів місцевого самоврядування. В Законі встановлено, що ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України та законами України до їх відання, і що рішення відповідної ради може бути внесене на повторний розгляд цієї ж ради (стаття 25, частина четверта статті 59).

Таким чином, вирішення питання укладення договору житлового найму належить до відання виконавчого органу ОСОБА_3 міської ради.

ОСОБА_14 таких обставин у задоволенні позовної вимоги - зобовязати відповідача - ОСОБА_3 міську раду, Львівської області, укласти з ОСОБА_1 договір житлового найму, як членом сімї, наймача - ОСОБА_5, яка померла 19.01.2009р. згідно із вимогами ст. 106 ЖК України - слід відмовити.

Інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи відсутні.

ОСОБА_14 таких обставин у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 327 ЦК України, ст.ст. 3,5,6,10, 57, 58, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 51, 58, 61, 64, 65, 71, 106, 107 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 24, 29, 30, 59, 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, виконкому ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_4, 3-тя особа: орган опіки та піклування ОСОБА_3 міської ради - відмовити повністю.

У задоволенні позовної вимоги визнати за ОСОБА_1 право на користування спірним житловим приміщенням у спірній квартиру № 1, будинку № 14 по вул. 22-Січня в м. Рава-Руська, оскільки починаючи з 2008 року вона зі згоди наймача квартири - ОСОБА_5 постійно проживала у даній квартирі, вела з нею спільне господарство, у них був спільний бюджет і вона була членом її сімї відмовити.

У задоволенні позовної вимоги визнати незаконним рішення виконкому ОСОБА_3 міської ради за № 116 від 26.06.2008 року, оскільки на час переоформлення особового рахунку на дану квартиру ОСОБА_4 давно не була членом сімї наймача, не проживала в даній квартирі, починаючи з 2003 року із своїми дітьми і тому втратила право на користування даним житловим приміщенням відмовити.

У задоволенні позовної вимоги визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування спірним житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3, разом з двома її неповнолітніми дітьми - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, оскільки вони не проживають у даній квартирі починаючи з 2003 року, без поважної на те причини і тому втратили право на користування житловим приміщенням відмовити.

У задоволенні позовної вимоги зобовязати відповідача - ОСОБА_3 міську раду, Львівської області, укласти з ОСОБА_1 договір житлового найму, як членом сімї, наймача - ОСОБА_5, яка померла 19.01.2009 року, згідно із вимогами ст. 106 ЖК України відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий Оприск З. Л.