Справа № 2-4297/09 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Провадження № 22-ц/773/1069/15 Категорія: 27 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Подолюка В.А., Киці С.І.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю:

прокурора - Тарасюк Т.В.,

представника позивача - Герасимчук М.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом прокурора м. Луцька в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Николишина Михайла Дорофійовича на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 листопада 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 липня 2009 року позовні вимоги прокурора м. Луцька в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені.

Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором в розмірі 480290,26грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

24 вересня 2014 року відповідач ОСОБА_2 подав в суд заяву про ухвалення додаткового рішення щодо позовної вимоги про розірвання кредитного договору.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року постановлено розірвати кредитний договір № 3641 від 21.12.2007 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ «Державний ощадний банк України» - Николишин М. Д., покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати додаткове рішення суду і закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення.

Апеляційну скаргу представника позивача слід відхилити, а додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої - небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Отже, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається із матеріалів справи, судове рішення в даній справі постановлено 16 липня 2009 року.

Даним рішенням суд першої інстанції задоволив позов прокурора м. Луцька в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості за кредитним договором.

Проте, в резолютивній частині рішення суд не ухвалив рішення щодо позовної вимоги про розірвання кредитного договору.

Відтак, у суду першої інстанції були підстави для ухвалення додаткового рішення суду стосовно позовної вимоги про розірвання кредитного договору, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Доводи апеляційної скарги представника позивача щодо того, що додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки стаття 220 ЦПК України передбачає, що додаткове рішення за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи може ухвалити суд, що ухвалив рішення.

Отже зазначена норма закону не зазначає можливість ухвалення додаткового рішення лише тим складом суду, що ухвалив рішення, а говорить про той же суд, що ухвалив рішення.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідач звернувся в суд із заявою про ухвалення додаткового рішення після закінчення, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», строку на виконання рішення суду, так як представником позивача суду не надано будь-яких доказів щодо того, що строк на виконання рішення суду закінчився.

Інші доводи апеляційної скарги представника позивача не впливають на правильність додаткового рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для скасування додаткового рішення суду не має.

Керуючись ст. ст. 220, 303, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - Николишина Михайла Дорофійовича відхилити.

Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду від 19 листопада 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: