Справа № 545/1562/15-ц
Провадження № 2/545/942/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2015 р. м.Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Потетій А.Г.

при секретарі Левчук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Полтавське регіональне управління» «ПАТ "Фінанси та кредит" про стягнення банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом з позовом про стягнення банківського вкладу, посилаючись на те, що 17 липня 2014 між ним та відповідачем було укладено Договір-заяву № 331832/151544/3-14, відповідно до умов якого Вкладник (позивач) вносить, а Банк (відповідач) приймає грошові кошти в іноземній валюті у сумі 8 000,00 доларів США на строк з 17 липня 2014 по 17 жовтня 2014.

По закінченню строку дії вказаного вище Договору-заяви між позивачем та відповідачем знову було укладено Договір-заяву № 331832/21280/1-14, відповідно до умов якого Вкладник (позивач) вносить, а Банк (відповідач) приймає грошові кошти в іноземній валюті у сумі 8 000,00 доларів США на строк з 20 жовтня 2014 по 20 листопада 2014.

З урахуванням того, що Відповідач не виконував умов договору та не сплачував відповідні відсотки, а також у звязку із закінченням строку дії Договору, позивач звернувся до нього із заявою про видачу суми вкладу в розмірі 8 000,00 доларів США (вхід. № 279 канцелярії банку від 23.01.2015).

ОСОБА_1 позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк отримав від нього на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув.

Банк порушив вимоги ст.1060 ЦК України, п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ № 516 від 03.12.2003 та зобовязань по договору щодо дострокового повернення суми вкладу.

Сума вкладу, яку відповідач повинен повернути ОСОБА_1 складає 8 000,00 доларів США.

Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03.12.2003 № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

Позивачем було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США, у зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів ОСОБА_1 повинно здійснюватись також у доларах США.

В звязку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань позивачу були завдані моральні страждання.

Відмова відповідача від дострокового повернення депозиту спричинили йому фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень. Впродовж останнього часу я та моя родина знаходяться у скрутному матеріальному становищі. Порушився попередній уклад сімейного життя. Унаслідок матеріальних проблем та хвилювань стали виникати сварки, скандали, чого раніше у родині не було. Важко переживаючи обставини, що склалися, в нього останнім часом виникли систематичні головні та серцеві болі, порушення сну, депресія.

Завдана відповідачем моральна шкода оцінюється в 10000 грн..

Неповернення відповідачем йому суми депозитного вкладу призводить до необхідності здійснення ним витрат для відновлення свого порушеного права (витрати на оплати адвокатських послуг).

З метою отримання належної кваліфікованої юридичної допомоги та складання позовної заяви позивачу необхідно було звернутися до адвоката.

П. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Згідно ст. 1 Закону України № 4191-VI від 20.12.2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У звязку з цим на підставі ст. 1 Закону України № 4191-VI від 20.12.2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік від 28 грудня 2014 року № 80-VIII, п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Позивачем було сплачено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільній справі за 21 годину правової допомоги 5 870,00 гривень.

В судове засідання позивач не зявився надавши суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, прохав позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча заздалегідь повідомлявся належним чином про день та час розгляду справи про що маються докази в матеріалах справи.

Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. 169, 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 17 липня 2014 між позивачем та відповідачем було укладено Договір-заяву № 331832/151544/3-14, відповідно до умов якого Вкладник (позивач) вносить, а Банк (відповідач) приймає грошові кошти в іноземній валюті у сумі 8 000,00 доларів США на строк з 17 липня 2014 по 17 жовтня 2014.

По закінченню строку дії вказаного вище Договору-заяви між позивачем та відповідачем знову було укладено Договір-заяву № 331832/21280/1-14, відповідно до умов якого Вкладник (позивач) вносить, а Банк (відповідач) приймає грошові кошти в іноземній валюті у сумі 8 000,00 доларів США на строк з 20 жовтня 2014 по 20 листопада 2014.

З урахуванням того, що Відповідач не виконував умов договору та не сплачував відповідні відсотки, а також у звязку із закінченням строку дії Договору, позивач звернувся до нього із заявою про видачу суми вкладу в розмірі 8 000,00 доларів США (вхід. № 279 канцелярії банку від 23.01.2015).

ОСОБА_1 позбавлений права користуватися своїм майном. В даному випадку його майном є грошові кошти, які банк отримав від нього на умовах строковості та платності, та до цього моменту не повернув.

Банк порушив вимоги ст.1060 ЦК України, п. 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ № 516 від 03.12.2003 та зобовязань по договору щодо дострокового повернення суми вкладу.

Сума вкладу, яку відповідач повинен повернути ОСОБА_1 складає 8 000,00 доларів США.

Відповідно до абз. 2 п. 1.6. Положення від 03.12.2003 № 516, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті, або на умовах та в порядку, передбачених договором, відповідно до заяви вкладника - в іншій іноземній чи в національній валюті.

Позивачем було здійснено вклад в іноземній валюті - доларах США, у зв'язку з цим, відповідно до вимог чинного законодавства, повернення коштів ОСОБА_1 повинно здійснюватись також у доларах США.

В звязку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань позивачу були завдані моральні страждання.

Відмова відповідача від дострокового повернення депозиту спричинили йому фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень. Впродовж останнього часу я та моя родина знаходяться у скрутному матеріальному становищі. Порушився попередній уклад сімейного життя. Унаслідок матеріальних проблем та хвилювань стали виникати сварки, скандали, чого раніше у родині не було. Важко переживаючи обставини, що склалися, в нього останнім часом виникли систематичні головні та серцеві болі, порушення сну, депресія.

Завдана відповідачем моральна шкода оцінюється в 10000 грн..

Неповернення відповідачем позивачу суми депозитного вкладу призводить до необхідності здійснення ним витрат для відновлення свого порушеного права (витрати на оплати адвокатських послуг).

З метою отримання належної кваліфікованої юридичної допомоги та складання позовної заяви позивачу необхідно було звернутися до адвоката.

П. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» встановлено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Згідно ст. 1 Закону України № 4191-VI від 20.12.2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У звязку з цим на підставі ст. 1 Закону України № 4191-VI від 20.12.2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», ст. 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2015 рік від 28 грудня 2014 року № 80-VIII, п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» Позивачем було сплачено граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільній справі за 21 годину правової допомоги 5 870,00 гривень.

Відповідно частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таким чином, з огляду на частину 1 статті 509 Цивільного кодексу України та зміст Договору останній є зобов'язанням.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 3 статті 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 статті 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 1 статті 611 Цивільного кодексу України вказує, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Згідно частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Зазначена норма закону презюмує завдання моральної шкоди у разі порушення прав споживачів, примушує до її відшкодування, незалежно від умов договору (навіть, якщо це не передбачено договором).

Відповідно до частини 5 статті 110 ЦПК України, позови про захист споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно пункту 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Відповідно частини другої пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Відповідно пункту 7 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Оскільки в діях Відповідача вбачається порушення прав споживачів, існують підстави для звільнення споживача-Позивача від сплати судового збору.

Таким чином, суд вважає, що має місце порушення прав споживачів з боку відповідача, а саме відмова у видачі грошових коштів, належних позивачу, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає, виходячи з міркувань розумності і пропорційності, що позовні вимоги в частині моральної шкоди підлягають до задоволення, а також підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір по курсу НБУ станом на день подачі позову до суду та витрати на правову допомогу..

На підставі викладеного, керуючись статтями ст.ст. 3, 4, 11, 27, 31, 88 118-120, 169, 213215, 218, 224-226, статтею 22 Закону України «Про захист прав споживачів», статтями 3, 15, 31, 113, 1 119, 123, 124 Цивільного процесуального кодексу України, частиною друг пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист п споживачів», Постановою ВСУ № 6-39цс13 від 29 травня 2013 року, - суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60, ) в особі Філії «Полтавське Регіональне Управління» ПАТ «Фінанси та Кредит» (36014, м. Полтава, вул. Жовтнева, 77, ) на користь ОСОБА_1 (38751, Полтавська область, Полтавський район, с. Горбанівка, вул.Комарова, 31, код НОМЕР_1) банківський вклад в сумі 8 000,00 доларів США, моральну шкоду в сумі 10000 грн. та 5870,00 грн. витрат на правову допомогу у цивільній справі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Полтавське регіональне управління» «ПАТ "Фінанси та кредит" на користь держави судовий збір в сумі 1780 грн. 48 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд на протязі десяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий: А.Г.Потетій

Суддя: ОСОБА_2