Справа № 489/3382/15-ц
Номер провадження 2/489/1826/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

02 липня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Біржа нерухомості «Едвайс-консульт» про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності,

встановив

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між позивачем та відповідачами був укладений договір купівлі-продажу квартири. Вказаний договір був оформлений та зареєстрований на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт». До нотаріальної контори для нотаріального посвідчення договору не звертались, оскільки в договорі купівлі-продажу майна від 22.06.1998 року зазначалось, що "Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає".

Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови. Однак на теперішній час позивач позбавлений можливості розпорядитися належним їм нерухомим майном, в зв'язку з відсутністю нотаріального посвідчення та державної реєстрації такого договору. Позивач просить визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати право власності на вказану квартиру за нею.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду невідомо.

Третя особа Біржа нерухомості «Едвайс-Консульт» свого представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду невідомо.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

22.06.1998 в м. Миколаєві на Біржі нерухомості "Едвайс-Консульт" був укладений договір купівлі - продажу квартири № 9 за адресою: вул. Другий Індивідуальний провулок, 1 між ОСОБА_3, яка діяла в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови.

Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час укладення договору) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається з матеріалів справи в договорі купівлі-продажу майна № 586 від 22.06.1998 року зазначалось, що "Договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає".

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно.

В позовній заяві позивачка вказує, що сторони договору добросовісно виконали обов'язки: позивач передала відповідачу обумовлену суму коштів і звільнила квартиру, віддавши ключі.

Відповідно до наданої БТІ довідки, договір купівлі-продажу від 22.06.1998 №586 зареєстровано БТІ на ім'я ОСОБА_1

Проте, як було з'ясовано в судовому засіданні, позивач не надав оригіналу правовстановлюючого документу-договору купівлі-продажу у зв'язку з його втратою, тому просить суд визнати за нею також право власності на придбану за даним договором квартиру.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач вказує, що оригінал біржового договору нею втрачено, тому просить визнати право власності на квартиру.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 47, 227 ЦК УРСР (1963 р.), ст. 372 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 15, 212-214, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Біржа нерухомості «Едвайс-консульт» про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 22.06.1998 міжПосевич ОСОБА_5, яка діяла на підставі довіреності та в інтересах ОСОБА_2, з одного боку і ОСОБА_1, з іншого боку, та зареєстрований на Біржі нерухомості «Едвайс-консульт».

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв