Перемишлянський районний суд Львівської області
Справа № 449/1154/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" серпня 2015 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Савчака А.В.

секретаря - Подусівської Л.В.

за участю

предстаника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за позовом ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8; третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави

та

за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5»; треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору іпотеки недійсним

В С Т А Н О В И В :

5.09.2014 року ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» звернувся до суду з позовом (а.с 1-4) про звернення стягнення на предмет застави. Просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки б/н від 21.03.2006р., а саме: цегляний житловий будинок, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Перемишлянський р-н, с. Унів. вул. Зелена. 2, та приналежні до житлового будинку цегляно-бетонну літню кухню-підвал, який належить ОСОБА_10 та його дружині, ОСОБА_11, на праві спільної сумісної власності, з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» згідно кредитного договору №014/08-5/10200-СК від 20.03.2006р. в сумі 93 945,49 дол. США, що в еквіваленті до національної валюти станом на 29 серпня 2014 року становить 1 262 391,02 грн. Визначити спосіб реалізації предмету іпотеки через проведення прилюдних торгів, пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки, відсутні. Встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

23.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (а.с.99-100) до ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» про розірвання договору іпотеки. 26.01.2015 року було відкрито провадження за даним позовом. 13.03.2015 року позивачем ОСОБА_1 була подана уточнююча позовна заява (а.с. 82-84), в якій позивач просив визнати недійсним договір іпотеки б/н від 21.03.2006 року укладений між ОСОБА_10, ОСОБА_1 і ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5».

Ухвалою суду (а.с.96) дані справи були обєднанні в одне провадження.

Представник банку в судове засідання не зявився. Просив суд позов ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» задоволити, а у позові ОСОБА_1 відмовити. У випадку задоволення позову ОСОБА_1 представник банку подав заяву про накладення арешту на житловий будинок в порядку ст.1057-1 ЦК України. Також, представником банку подана заява про застосування строків позовної давності (а.с.189).

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» заперечила, просила у задоволенні позову банку відмовити, а позов ОСОБА_1 до банку задоволити. Подала заперечення на заяву про накладення арешту (а.с.169-170) та пояснення щодо строків позовної давності (а.с. 192).

Третя особа ОСОБА_3 проти позову банку заперечила, а позов ОСОБА_1 до банку підтримала. Пояснила, що вона має право власності на частину житлового будинку і її згоди, як співвласника, на укладення договору іпотеки не запитували.

Інші учасники справи подали заяви про слухання справи у їх відсутності (а.с.123-125, 127).

Заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи суд встановив такі обставини та правовідносини.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

20.03.2006 року між Акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» (надалі ОСОБА_4), ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №014/08- 5/10200-СК (а.с.9-10), згідно з умовами якого ОСОБА_4 зобов'язався надати ОСОБА_1 кредит у сумі 17000 (сімнадцять тисяч) доларів США строком по 20.03.2013 року, а ОСОБА_1 прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 15,00% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно Графіку (а.с.11).

З метою забезпечення зобов'язань за Кредитним договором між Банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 було укладено Договір іпотеки б/н від 21.03.2006р. (а.с.6-8), згідно якого в іпотеку ОСОБА_10 передано нерухоме майно, а саме: цегляний ЖИТЛОВИЙ будинок, що знаходиться за адресою: Львівська обл., Перемишлянський р-н, с. Унів, вул. Зелена, 2, та приналежиі до житлового будинку цегляно- бетонна літня кухня-підвал, дерев'яний гараж, цегляний сарай, дерев'яний сарай, цегляна убиральня, дворові споруди. На момент укладення договору іпотеки предмет іпотеки належив ОСОБА_10 та його дружині ОСОБА_11, на праві спільної сумісної власності (п.1.3. Договору іпотеки).

ОСОБА_11 надала свою згоду на укладення її чоловіком з Банком Договору іпотеки (а.с.14).

Однак, ОСОБА_1 не виконуються умови кредитного договору, а саме ним порушено зобов'язання по сплаті кредиту.

Банк звертався до суду з позовом про дострокове стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_12 заборгованості за кредитним договором, який задоволений рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 07.05.2010р. (а.с.15). З даного рішення випливає, що сума заборгованості на той час складала 15218,47 доларів США, з яких: 9557,04 дол.США заборгованості за кредитом, 1256,12 дол.США заборгованість за відсотками, 4405,31 дол. США пеня.

Згідно наданого суду Розрахунку (а.с. 16-18) заборгованість ОСОБА_1 станом на 29 серпня 2014 року складає: 8799,22 дол. США заборгованість за кредитом, 7379,38 дол.США заборгованість за відсотками, 77766,89 дол. США (1044991,34 грн.) нарахованої пені (згідно п.9.1. Кредитного договору). При цьому, згідно розрахунку пеня нарахована банком з 29.08.2011 року по 29.08.2014 року, - тобто за три останні роки до дня подання позову.

З моменту винесення рішення у 2010 році і до моменту подання даного позову 05.09.2014 року сума заборгованості по кредиту (тіла кредиту) практично не змінилась (з 9557,04 дол.США. зменшилась до 8799,22 дол. США), що, на думку суду, свідчить про ігнорування ОСОБА_1 своїми обовязками за кредитним договором (навіть незважаючи на невиплату заробітної плати протягом тривалого періоду а.с.110).

З іншого боку, з моменту винесення рішення про стягнення заборгованості 07.05.2010р. (а.с. 15) і самим банком не вчинялось активних дій по стягненню заборгованості та подання даного позову значно швидше. Таке зволікання з боку банку, на думку суду, свідчить недобросовісність та штучне створення Банком умов для надмірного зростання суми заборгованості за рахунок, перш за все, нарахованої пені, розмір якої є занадто завищеним (0,5% за день прострочення, 182,5 % річних, які до того ж нараховані за три роки).

З огляду на вищесказане, суд, на підставі ч.3 ст. 551 та ч.2 ст.616 ЦК України вважає, що розмір нарахованої пені слід зменшити з 77766,89 дол. США (1044991,34 грн.) до 7000 дол. США (94010 грн.). Загальний розмір вимог складатиме 23178,6 дол. США (311288,60 грн.) з яких: 8799,22 дол. США заборгованість за кредитом, 7379,38 дол.США заборгованість за відсотками, 7000 дол. США нарахована пеня (по курсу 13,43 грн. за 1 долар).

Статтями 611, 615 ЦК України встановлено, що у випадку порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» та п. 5.1., 5.2. вищезазначеного договору іпотеки, іпотекодержатель (АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5») має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо ОСОБА_1 будуть порушені умови Кредитного договору № 014/08-5/10200-СК від 20.03.2006р.

У випадку невиконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором за рахунок заставленого майна (його реалізації) ОСОБА_4 має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання переданого в іпотеку майна, а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки (п. 3.1.4. Договору іпотеки).

Судом також було встановлено, що іпотекодавець ОСОБА_10 помер 01.10.2006 року (а.с.154), спадкоємцями якого є: дружина - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.19, 159).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.89) ОСОБА_11 змінила прізвище на ОСОБА_6.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.86) ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_8.

Крім того, 27 квітня 2015 року Перемишлянським районним судом було винесено рішення (а.с.142-144), згідно якого було визнано недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок видане 7.02.2006 року на імя ОСОБА_14 (а.с.12). Даним рішенням також було визнано право власності:

- за ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_16 по 1/8 (3/24) частині в порядку спадкування після смерті ОСОБА_10;

- за ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_9 по 5/24 частині в порядку спадкування після смерті ОСОБА_17.

Вищезгаданим рішенням було встановлено, що ОСОБА_10 став власником будинку (предмету застави) внаслідок звернення з позовом про визнання права власності в порядку спадкування після смерті 07.11.2002 року матері ОСОБА_18, яка залишила заповіт (а.с.155) на його користь, а правовстановлюючі документи на будинок були відсутні. Будинок був побудований ОСОБА_18 та її чоловіком ОСОБА_17, який помер 12.09.2008р., - тому вони були співвласниками даного будинку і кожному з них належало 1/2 частка в даному майні. Тому, після смерті в 2002 році матері, ОСОБА_10 міг успадкувати лише половину будинку, яка належала його матері, оскільки батько помер вже після смерті самого ОСОБА_10

З вищевикладеного випливає, що єдиним правовстановлюючим документом на даний будинок, який існував, це було свідоцтво видане ОСОБА_19 (а.с.12), яке лише у 2015 році було визнане недійсним судом.

Частиною першою ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Отже, на момент укладення договору іпотеки ОСОБА_10 був власником житлового будинку переданого в іпотеку, була згода його дружини на укладення цього договору, інших зареєстрованих співвласників на той час не існувало. Право власності на 1/2 будинку за його батьком не було зареєстроване. І лише рішенням Перемишлянського районного суду 27 квітня 2015 року (а.с.142-144) було визнано право власності на частки в цьому будинку як за спадкоємцями ОСОБА_10 (який помер у 2006 році) так і спадкоємцями ОСОБА_17 - батька іпотекодавця ОСОБА_10 (який помер в 2008 році).

З огляду на це, позиція ОСОБА_1 та його представника викладена в позові та запереченнях, є, на думку суду, необґрунтованою, оскільки на момент укладення договору іпотеки інших власників будинку (предмету іпотеки), окрім ОСОБА_10 та його дружини, не існувало.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

З огляду на вищезгадані положення ст.23 ЗУ «Про іпотеку», зміна власників будинку не тягне за собою припинення іпотеки. Тому, суд вважає, що немає підстав визнавати договір іпотеки недійсним.

Крім цього, підставою для відмови у позові про визнання Договору іпотеки недійсним є також сплив строків позовної давності (про що заявляв представник банку). Як вбачається з Договору іпотеки (а.с.6-8) позивач ОСОБА_1 був стороною у даному договорі і йому було відомо, що право власності на весь будинок ще у 2006 році було зареєстровано на ОСОБА_10 Тому на думку суду, строк позовної давності до вимоги ОСОБА_1 про визнання Договору іпотеки недійним слід рахувати саме з 21 березня 2006 року (з дати укладення Договору іпотеки).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 33, 39 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 182, 334, 611, 615, 1218, 1268, 1296, ч.3 ст.551, ч.2 ст.616 ЦК України, умовами Кредитного договору та Договору іпотеки, ст.ст.11, 57, 60, 209, 212-215,218,223, 292,294 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8; третя особа ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задоволити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки б/н від 21.03.2006р. посвідченого приватним нотаріусом Перемишлянського районного нотаріального округу ОСОБА_20. зареєстрованого за номером 294, а саме: цегляний житловий будинок, позначений на плані літерою А-1, що складається з чотирьох житлових кімнат, кухні, ванни, 2-х коридорів, тамбуру, 2-х приміщень підвалу та входу в підвал, загальною площею 112,3 кв.м., житловою площею 70,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська обл., Перемишлянський р-н, с. Унів. вул. Зелена. 2, та приналежні до житлового будинку цегляно-бетонну літню кухню-підвал (літера Б), дерев'яний гараж (літера В), цегляний сарай (літера Г), дерев'яний сарай (літера Д), цегляну убиральню (літера Е), дворові споруди (1-3), з метою задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» згідно кредитного договору №014/08-5/10200-СК від 20.03.2006р. в сумі 23178,6 дол. США (311288,59 грн.) з яких: 8799,22 дол. США (118173,52 грн.) заборгованість за кредитом, 7379,38 дол.США (99105,07 грн.) заборгованість за відсотками, 7000 дол. США (94010 грн.). нарахована пеня. Визначити спосіб реалізації предмету іпотеки через проведення прилюдних торгів. Встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5»; треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору іпотеки недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 солідарно на користь ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» судовий збур у розмірі 100 гривень.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів після його оголошення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня оголошення даного рішення (отримання його копії).

Суддя ОСОБА_5