Ухвала

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, усунення перешкод у спілкуванні та вихованні неповнолітньої дитини, стягнення матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, усунення перешкод у спілкуванні та вихованні неповнолітньої дитини, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначала, що сторони по справі являються батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Вказувала, що до січня 2014 року ОСОБА_6 проживала разом з нею, а з 05 січня 2014 року сама визначила місце свого проживання з батьком за місцем його проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 вважає, що проживання дитини з батьком може зашкодити її інтересам, чи представляти загрозу для життя чи здоров'я ОСОБА_6 зі сторони батька. В зв'язку з викладеним, із врахуванням уточнень, позивач просила суд позов задовольнити, встановивши місце проживання дитини за її фактичним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1, усунути перешкоди у спілкуванні з дочкою та стягнути із відповідача майнову шкоду.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 28 квітня 2015 року позов задоволено частково. Визначено спосіб участі ОСОБА_4 у вихованні неповнолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом встановлення її систематичних побачень з дитиною із визначенням часу та місця побачень за погодженням матері та дитини, за згодою дитини, з можливістю відвідування дитиною місця проживання матері - кожної суботи кожного тижня кожного місяця, з урахуванням бажання дитини залишитися на ніч у матері. В задоволенні інших вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі й застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та враховуючи при цьому, що дитина досягла чотирнадцяти років, тобто має право вільно обирати собі місце проживання (ч. 2 ст. 29 ЦК України).

Крім того, суди дійшли вірного висновку про відсутність доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача щодо визначення дитиною місця свого проживання, неналежного утримання чи виховання дитини та відмовивши у стягненні майнової та моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 на увагу не заслуговують та висновків судів не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що судами при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржувані рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук