АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4390/15 Справа № 175/4619/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Озерянська Ж. М. Доповідач - Ткаченко І.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

26 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Рудь В.В., Повєткіна В.В.

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Чаладзе Гія Отарійовича про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно незаконним, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, Відділ Управління Держземагентства Дніпропетровського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2013 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом, вточнивши його просили визнати незаконним свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме на будинок АДРЕСА_1, видане 03 травня 2006 року виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на підставі рішення від 23 березня 2006 року № 16 на ім'я ОСОБА_6; визнати недійсним заповіт від імені ОСОБА_6, посвідчений секретарем Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Міщенко Т.Г. 14 серпня 2006 року; визнати недійсним договір дарування житлового будинку АДРЕСА_1 від 14 червня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Чаладзе Г.О. та зареєстрованим в реєстрі під № 483; скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14 червня 2012 року за номером запису про право власності № 5053056, індексний номер рішення про державну реєстрацію 11444451 віл 06 березня 2014 року, реєстраційний номер об'єкту нерухомою майна 14 на ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 14.06.2012 року; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини земельної ділянки (паю) площею 5.11 га, кадастровий номер НОМЕР_1, від 22.11.2013 року на ім'я ОСОБА_4, видане Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою та зареєстроване в реєстрі за № 1-2658; скасувати державну реєстрацію права власності на 2/3 частини земельної ділянки (паю) площею 5.11 га кадастровий № НОМЕР_1, зареєстровану в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.11.2013 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію 8247492 від 22.11.2013 року, реєстраційний номер об'єкту нерухомого майна НОМЕР_2 на ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22.11.2013 року, виданого Дніпропетровською районною державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в реєстрі за № 1-2658; визнати за ними, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 7/9 частин домоволодіння АДРЕСА_1, а саме за кожною з них по 7/18 частин домоволодіння, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8, яка померла 21 січня 2006 року, та після смерті батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року; визнати за ними, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожною по 1/3 частині земельної ділянки (паю) площею 5,11 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка належала на праві власності ОСОБА_6 на підставі Державного акту від 30.12.2003 року, серія ДП № 053459, реєстраційний номер 43, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року; визнати за ними, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожною по 1/9 частині земельної ділянки (паю) загальною площею 5,11 га, 1/3 частина якої належала на праві власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 944295, кадастровий номер НОМЕР_3 ОСОБА_6, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року; визнати за ними, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом за кожною по 1/3 частині грошових внесків на рахунках: НОМЕР_4 з залишком 66 грн. 95 коп., НОМЕР_5 з залишком 14 грн. 86 коп., та компенсаційному рахунку НОМЕР_6 з залишком 11943 грн. 80 коп., відкритих на ім'я ОСОБА_6 в територіальному відокремленому безбалансовому відділенні І типу № 10003/0422 філії - Дніпропетровське обласне відділення АТ «Ощадбанк»; судові витрати покласти на відповідачів.

19 червня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування та просив встановити факт постійного проживання його, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_8 на час відкриття спадщини, 22 січня 2006 року; визнати за ним, ОСОБА_4 право власності на 1/4 частку приватизованої земельної ділянки площею 5,110 га, в межах згідно з планом, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що належала ОСОБА_8 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7, виданого 30 грудня 2003 року Дніпропетровською районною державною адміністрацією, згідно розпорядження від 11 серпня 2003 року за № 492-р та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за номером 44, в порядку спадкування за законом; скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори, Кобрусєвою Л.В. (зареєстроване в реєстрі за № 2693) та Державний акт серії ЯЛ № 944295 на право власності на земельну ділянку площею 5,1100 га, що розташована: Любимівська сільська рада Дніпропетровського району Дніпропетровської області (зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02331); судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Виконавчого комітету Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу Чаладзе Г.О. про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно незаконним, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно - задоволені частково.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожною по 1/6 частині в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року на земельну ділянку (пай) загальною площею 5,11 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 053459 виданого 30 грудня 2003 року Дніпропетровською районною державною адміністрацією згідно розпорядження від 11 серпня 2003 року за № 492-р, та зареєстрованого в книзі записів реєстрації Державних актів на право приватної власності на землю за № 43.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожною по 1/18 частині в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року на земельну ділянку (пай) загальною площею 5,11 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, 1/3 частина якої належала ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВРВ № 406979 виданого 07 жовтня 2010 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2696.

Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності за кожною по 1/6 частині в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року на грошові внесків на рахунку НОМЕР_4 з залишком 66 грн. 95 коп., на рахунку НОМЕР_8 з залишком 14 грн. 86 коп., та компенсаційному рахунку НОМЕР_6 з залишком 11943 грн. 80 коп., відкритих на ім'я ОСОБА_6 в Територіальному відокремленому безбалансовому відділенні І типу № 10003/0422 філії--Дніпропетровське обласне відділення АТ «Ощадбанк».

У задоволенні решти частини позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання щодо судового збору.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора, Відділ Управління Держземагентства Дніпропетровського району Дніпропетровської області про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування - відмовлено (том 2 а.с.231-241)

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо домоволодіння ( том 2 а.с. 244-250).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду в оскаржує мій частині залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи, що апелянти оскаржують рішення суду в частині відмови у задоволенні їх позовних вимог стосовно домоволодіння, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 1949 року (том № 1 а.с.29). Від шлюбу подружжя мало трьох дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (том № 1 а.с.26), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (том № 1 а.с.27) та ОСОБА_4.

22 січня 2006 року померла ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 від 03 липня 2013 року (том № 1 а.с.14). Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належне їй майно - земельну ділянку (пай) загальною площею 5,11 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району/області. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_8 були її діти та чоловік. У встановлений законом строк ОСОБА_2 (том № 2 а.с.3), ОСОБА_3 (том № 2 а.с.4) та ОСОБА_6, від імені якого діяла ОСОБА_2, звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_8, внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 230/2006.

07 жовтня 2010 року державним нотаріусом Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвою Л.В., кожному із спадкоємців за законом було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого спадкоємцями приватизованої земельної ділянки загальною площею 5,11 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району /області, виступили: дочка ОСОБА_2, яка успадкувала 1/3 частку земельної ділянки (том № 2 а.с.35), дочка ОСОБА_3, яка успадкувала 1/3 частку земельної ділянки (том № 2 а.с.36) та чоловік ОСОБА_6, який успадкував 1/3 частку земельної ділянки (том № 2 а.с.37). На підставі вищевказаного свідоцтва ОСОБА_2 отримала Державний акт серії ЯЛ № 944295 на право власності на земельну ділянку площею 5,1100 га, що розташована на території Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області (том № 1 а.с.24).

ОСОБА_4 заяви про прийняття спадщини після смерті матері не подавав.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_6, що підтверджується актовим записом № 45 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року зробленим Виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_10 від 12 лютого 2013 року (том № 1 а.с.15). Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на належне йому майно (спадкова справа № 80/2013).

14 серпня 2006 року ОСОБА_6 склав заповіт, за яким на випадок своєї смерті все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не було, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом він буде мати право заповідав своєму сину ОСОБА_4 (том № 1 а.с.17). ОСОБА_4 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька (том № 2 а.с.42), ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в свою чергу також звернулися до державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори Кобрусєвої Л.В. з заявами про прийняття спадщини після смерті батька (том № 2 а.с.43,44), внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 80/2013. Однак, державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов'язкову долю після смерті їх батька ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 серпня 2013 року (том № 1 а.с.41).

ОСОБА_6 уклав Договір дарування земельної ділянки від 14 червня 2012 року, відповідно до якого останнім було передано безоплатно у власність сина ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1744 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (том № 1 а.с.124-125) та Договір дарування житлового будинку від 14 червня 2012 року, відповідно до умов якого ОСОБА_6 передано безоплатно на користь сина ОСОБА_4 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (том № 1 а.с.128-129). Договори дарування були посвідчені приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Чаладзе Г.О. та зареєстровані в реєстрі відповідно за № 487 та № 483. Відповідачем ОСОБА_4 у встановленому законом порядку було оформлено право власності на земельну ділянку та житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (том № 1 а.с.127,131) та листом Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області № 555 від 02 вересня 2013 року (том № 1 а.с.39). Під час посвідчення Договору дарування житлового будинку приватному нотаріусу Дніпропетровського районного нотаріального округу Чаладзе Г.О., було надано Свідоцтво про право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 (том № 1 а.с.33).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, про визнання недійсними договорів дарування та скасування його реєстрації, про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, суд першої інстанції виходив з того, що наказом № 348-Л від 06 грудня 1974 року ОСОБА_6, було, виділено присадибну земельну ділянку площею 0,15 га для будівництва житлового будинку в с. Любимівка по вул. Калинівка № 10 (том № 1 а.с.121). Відповідно до виписки з рішення Любимівської сільської ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 18 червня 1993 року ОСОБА_6 було передано безоплатно в приватну власність на постійне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 у кількості 0,15 га, додатково 0,0247 га (том № 1 а.с.122). Рішенням Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 23 березня 2006 року № 16 було вирішено оформити право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, на ОСОБА_6, що підтверджується Витягом з відповідного рішення (том. № 1 а.с.123), який було надано ОСОБА_6 ОСОБА_6 за життя отримав свідоцтво про право власності на вищевказаний житловий будинок, яке було видане Виконавчим комітетом Любимівської сільської ради від 03.05.2006 року та зареєстровано Дніпропетровським районним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером № 14633402 від 03 травня 2006 року.

Суд 1 інстанції дійшов висновку, що свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1, яке видане на ім'я ОСОБА_6 вже після смерті дружини, є законним, належним чином зареєстровано і підстави для його скасування, а відповідно й визнання недійсним договору дарування й скасування його державної реєстрації та визнання за позивачками права власності на його частину в порядку спадкування - відсутні. Рішення Любимівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 23.03.2006 року, яке відсутнє в архіві, не є підставою для визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння, оскільки суд не може покладати відповідальність за правильність оформлення документів Любимівською сільською радою на власника ОСОБА_6, який за життя за цим рішенням реалізував своє право, отримавши свідоцтво про право власності на домоволодіння та подарувавши його відповідачеві, що не протирічить вимогам чинного законодавства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд 1 інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в зазначеній частині, погоджується з його висновками, та вважає, що вони зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, а оскаржуване рішення в зазначеній частині, є обґрунтованим й відповідає вимогам закону.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі відносно рішення суду в частині яка переглядається, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в оскаржує мій частині відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його в зазначеній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року в оскаржуємій частині - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: