Справа № 440/455/14 Головуючий у 1 інстанції: Кос І.Б.
Провадження № 22-ц/783/2988/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Щербая В.П.

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Буського районного суду Львівської області від 02 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, уточненим у листопаді 2014 року, до ОСОБА_4 про поділ спільного сумісного майна подружжя, в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію ? вартості автомобіля марки ВАЗ 2107 легковий, д.р.н. НОМЕР_1, а саме 14 000 грн., та грошову компенсацію ? вартості автомобіля марки RENAULT моделі MASТER, д.р.н. НОМЕР_2, а саме 42 000 грн., а всього просила стягнути 56 000 грн.

Свій позов обґрунтовувала тим, що вона разом з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2008р. по 23.04.2014р. Під час шлюбу у 2009 році сторонами було придбано автомобілі марки ВАЗ 2107, д.р.н. НОМЕР_1, та автомобіль марки RENAULT моделі MASТER, д.р.н. НОМЕР_2. У липні 2013 року сторони припинили фактичні шлюбні відносини, після чого відповідач ОСОБА_4 01 серпня 2013 року відчужив спірний автомобіль марки ВАЗ 2107 своєму батькові ОСОБА_5 за ціною 28 000 грн., а 05 квітня 2014 року - відчужив спірний автомобіль марки RENAULT моделі MASТER в користь ОСОБА_6 за ціною 84 000 грн. Посилаючись на те, що відповідач не повернув їй половини вартості відчужених ним транспортних засобів, які є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, чим порушив її майнові права, просила задовольнити її позов.

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 02 лютого 2015 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в сумі 14 000 грн., що становить ? вартості автомобіля марки ВАЗ 2107, д.р.н. НОМЕР_1 та 42 000 грн., що становить ? вартості автомобіля марки RENAULT моделі MASТER, д.р.н. НОМЕР_2, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а всього загальну суму 56 000 грн.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.5 ст. 71 СК України прийняв рішення про присудження позивачці ОСОБА_2 грошової компенсації без попереднього внесення відповідачем грошової суми 56 000 грн. на депозитний рахунок суду. Також вказує, що фактичні шлюбні відносини між ним та позивачкою були припинені в липні 2013 року, договори про відчуження спірних автомобілів він укладав не в інтересах сім'ї, отримані кошти від продажу спірних автомобілів були використані в інтересах нової сім'ї відповідача та не є об'єктом спільної сумісної власності сторін у справі, тому не підлягають стягненню з нього на користь позивачки. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання апеляційної інстанції не з'явився, хоча належним чином у відповідності до вимог ст. 74-76 ЦПК України був повідомлений про дату та час судового засідання, що підтверджується врученням рекомендованого поштового відправлення під розписку 04.06.2015р., письмовою заявою від 05.06.2015р. повідомив про слухання справи у його відсутності, тому відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.02.2008р., який був розірваний 23.04.2014р. рішенням Буського районного суду Львівської області.

Вказаним рішенням суду не встановлено часу, з якого сторони припинили фактичні шлюбні відносини. У даній справі про поділ майна сторони визнали, що фактично шлюбні відносини вони припинили у липні 2013 року.

Таким чином у відповідності до вимог ст. 60 та ч.6 ст. 57 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям у період 18.02.2008р. до липня 2013 року є спільною сумісною власністю подружжя Горох.

Судом встановлено, що у вказаний період під час перебування в зареєстрованому шлюбі, проживання однією сім'єю та до фактичного припинення подружніх відносин сторонами було придбано автомобіль марки ВАЗ 2107 д.р.н. НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30.03.2009р. (а.с. 18), який був зареєстрований на праві власності за відповідачем ОСОБА_4 (а.с. 17), а також автомобіль марки RENAULT моделі MASТER, д.р.н. НОМЕР_2 від 25.11.2008р., який також зареєстровано на відповідача ОСОБА_4 (а.с. 74-76 - журнал реєстрації ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України.

Відповідно до ч.2 ст. 60 Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності.

Таким чином вищезазначені автомобілі є спільним сумісним майном подружжя.

Згідно ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Шлюбний договір сторони не укладали, домовленість між ними щодо інших часток у праві власності на спільне майно між ними відсутня, тому частка кожного з них у вказаних автомобілях дорівнює ?.

Судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач в порушення вимог ч.1 ст. 65 Сімейного кодексу України без згоди дружини, позивачки у справі, відчужив в користь ОСОБА_5 автомобіль марки ВАЗ 2107 вартістю 28 000 грн., що підтверджується довідкою-рахунком серії ААВ №313550 (а.с. 14), а 05 квітня 2014 року після пред'явлення позивачкою позову про поділ майна відчужив в користь ОСОБА_6 автомобіль марки RENAULT моделі MASТER за ціною 84 000 грн., що підтверджується довідкою рахунком серії ВІА № 300029 від 05.04.2014р. (а.с. 136).

Ураховуючи, що на час розгляду справи про поділ майна подружжя спірні автомобілі були відчужені третім особам та є їх власністю, позивач не оспорює договори купівлі-продажу, суд правильно прийшов до висновку, що половина від суми, вирученої відповідачем за продаж спільних автомобілів, належить позивачці ОСОБА_2 та правильно стягнув в її користь грошову компенсацію в загальній сумі 56 000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд присудив позивачці грошову компенсацію без попереднього внесення ним на депозитний рахунок суду грошової компенсації в розмірі 56 000 грн., яка підстава для скасування рішення суду та відмову у задоволенні позову, не заслуговують на увагу, оскільки ні позивач, ні відповідач не ставили витання про припинення права на частку у спільному майні на підставі ст. 365 ЦК України та залишення спірних автомобілів одному із співвласників, автомобілі відчужені третім особам без оспорення договорів відчуження.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 02 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк