Провадження №2/761/273/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому поставлено питання про поділ майна подружжя. А саме, позивач просила поділити спільно нажите майно з відповідачем, яке складається з квартири АДРЕСА_1, просила визнати за нею право власності на кімнату №2 площею 17,2 кв.м. та кімнату №3 площею 15,9 кв.м. в цій квартирі, а за відповідачем визнати право власності на кімнату №1 площею 8,5 кв.м., кухну площею 5,5 кв.м., ванну кімнату площею 4,20 кв.м., вбиральню площею 0,9 кв.м., та коридор площею 4,9 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в період шлюбу між нею та відповідачем останній приватизував зазначену вище квартиру, про що видано свідоцтво про право власності на житло 29.06.2011 р. за №376. Шлюб між сторонами було розірвано 18.12.2012 р. і з того часу відповідач одноосібно використовує квартиру, яка є спільною сумісною власністю, та набута за час шлюбу. За таких обставин, з посиланням на ч.1 ст.71 СК України позивач ставила питання про поділ в натурі цієї квартири, як об'єкта спільної сумісної власності подружжя.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в ньому.

Представник відповідача фактично відмовився від дачі пояснень в судовому засіданні, залишивши таким чином вирішення спору на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що 10.12.2009 р. Виконкомом Романівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки за ф.№3, виданою ЖЕК «Дегтярівська» 24.11.2010 р., ОСОБА_1 та її дочка ОСОБА_3 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, як дружина та дочка дружини наймача - ОСОБА_2

Розпорядженням Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації №395 від 17.06.2010 р. ОСОБА_2 на родину з трьох осіб надано для постійного проживання з метою поліпшення житлових умов кімнату площею 15,9 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, в якій останній проживав в двох кімнатах жилою площею 25,7 кв.м.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 61, ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 68, ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У разі недосягнення згоди про спосіб і умови виділу в натурі частки із спільного майна учасник спільної часткової власності вправі звернутися з відповідним позовом до суду.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири (п. 6).

При поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, у разі, якщо речі є неподільними, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України).

Разом з тим, відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано доказів на обґрунтування своїх позовних вимог.

Позивачем, не надано суду належних та допустимих доказів які б підтверджували, обґрунтування та можливість виділення в натурі частин спірної квартири кожній зі сторін. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що згідно свідоцтва про право власності на житло, видане Відділом приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації від 29.06.2011 р., квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності особисто відповідачу ОСОБА_2

Таким чином, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спірної квартири в натурі.

Керуючись 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 292-296 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду міста Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: