Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №234/9005/14 Головуючий у 1 інстанції: Марченко Л.М.
Провадження №22ц/778/2974/15 Суддя-доповідач: Каракуша К.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-маркет» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ТОВ «АТБ-маркет» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, моральної шкоди, який уточнила.

У позові зазначала, що з 28.05.2014 року працювала продавцем-консультантом в ТОВ «АТБ-маркет» у м. Краматорську. На підставі наказу №126-к від 25.07.2014 року звільнилася з роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України). Кінцевий розрахунок по зарплаті з нею проведено лише 22.09.2014 року.

У зв'язку з вказаними обставинами, просила суд стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 25.07.2014 року по 22.09.2014 року в сумі 5075,80 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 04 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати.

Неявка в судове засідання апеляційного суду апелянта, яка належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про пра цю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст.4 КЗпП).

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст.94 КЗпП, ст.1 Закону "Про оплату праці".).

Відповідно до норм ч.І ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день зві льнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно з ч.І ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом установлено, що ОСОБА_3 на підставі наказу №90-к від 28.05.2014 року була прийнята на посаду продавця-консультанта з 28.05.2014 року у підрозділ магазин Продукти 814 м.Краматорська ТОВ «АТБ-маркет (а.с.11, 44).

Наказом №126-к від 25.07.2014 року ТОВ «АТБ-маркет» звільнено ОСОБА_3 з 25.07.2014 року за власним бажанням на підставі її заяви від 25.07.2014 року (ч.1 ст.38 КЗпП України) з виплатою грошової компенсації за 2 дні невикористаної щорічної відпустки за період з 28.05.2014 року по 25.07.2014 року. З наказом про звільнення позивачка ознайомлена. (а.с.43, 45)

Судом першої інстанції взяті до уваги документально підтвердженні пояснення представника відповідача про те, що керівництво ТОВ «АТБ-маркет» йшло на зустріч працівникам з території збройного конфлікту та, попередньо усно узгодивши питання їх звільнення, вживало заходів для найскорішої виплати заробітної плати, з огляду на що позивачу ОСОБА_3 завчасно були включенні розрахункові кошти до відомостей від 22.07.2014 року на виплату грошей №ОТМ-00163259, №ОТМ-00163540 за липень 2014 року, за якими ТОВ «АТБ-маркет» провів виплати позивачу 22.07.2014 року в сумі 429,32 грн. та 23.07.2014 року в сумі 950 грн. (а.с.37-40). Отримання вказаних коштів позивачем підтверджується її особистими підписами у відомостях, а також даними розрахункового листа за липень 2014 року (а.с.35), де до суми нарахування увійшла зокрема компенсація за невикористану відпустку.

Суд першої інстанції проаналізувавши спірні відносини, спираючись на вимоги ст.116 КЗпП України, обґрунтовано дійшов висновку про те, що права ОСОБА_3 на отримання належних виплат при звільненні порушені не були, оскільки роботодавець провів з нею повний розрахунок за весь відпрацьований нею робочий час згідно наказу про звільнення, а виплату розрахунку здійснив завчасно, тобто на свій ризик.

Відповідальність відповідача за ст.117 КЗпП України позивачем ОСОБА_3 було обґрунтовано виплатою їй після припинення трудових відносин 22.09.2014 року грошей в розмірі 500 грн.

Судом встановлено, що 22.09.2014 року ОСОБА_3 відповідачем ТОВ «АТБ-маркет» було виплачено 500 грн., яка є квартальною премією «Кращій працівник», що підтверджується видатковим касовом ордером від 22.09.2014 року (а.с.41), розрахунковим листом за вересень 2014 року (а.с.36).

Виплата вказаної премії регламентується розділом 4 Положення про преміювання, Колективного договору ТОВ «АТБ-маркет», схваленого та затвердженого на загальних зборах трудового колективу 14.11.2013 року (а.с.56-58).

Згідно наказу генерального директора ТОВ «АТБ-маркет» №лс9 від 15.09.2014 року про преміювання працівників підприємства за сумлінне виконання покладених на них обов'язків за результатами конкурсу «Кращій працівник» за ІІІ квартал 2014 року вирішено, зокрема преміювати ОСОБА_3 за результатами виробничої діяльності магазину торгівельної мережі Продукти 814. Сума такої заохочувальної виплати становила до виплати - 500 грн. (а.с.36)

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що оскільки рішення про нарахування премії працівникам прийнято за результатами роботи за третій квартал у вересні 2014 року, зокрема на користь ОСОБА_3, яка з липня 2014 року вже не перебувала з ТОВ «АТБ-маркет» в трудових відносинах у зв'язку із звільненням, нарахування та виплата позивачу премії відбувалася виключно за власним бажанням роботодавця та вказана премія не могла входити до нарахувань, які були обов'язкові для сплати під час звільнення позивача.

Встановивши, що виплачена премія не відносилась до заборгованості по оплаті праці на момент звільнення позивача, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні середнього заробітку за час затримки при розрахунку та стягненні моральної шкоди.

Посилання апелянта ОСОБА_3 на те, що суд не зважив на те, що заяву про звільнення вона написала 25.07.2014 року, а відповідачем вжиті заходи для кінцевого розрахунку раніше, не спростовує правильності вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом досліджено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем сплачені належні до виплати позивачу при звільненні грошові кошти і затримки при їх виплаті не було.

Судом апеляційної інстанції з метою перевірки доводів апелянта про те, що відповідачем не в повному обсязі сплачені належні позивачу кошти при звільнені, було додатково витребувано у відповідача табель обліку робочого часу за липень 2014 року, з якого вбачається, що позивачем відпрацьовано 11 днів, що складає 120 годин і до виплати під час звільнення, після утримання податків та обов'язкових внесків, позивачу належало 1379,32грн., до складу яких, в тому числі входила, грошова компенсація за два невикористаних дні щорічної основної відпустки за період з 28.05.2014 року по 25.07.2014 року у розмірі 166,86грн. Оскільки ОСОБА_3 була звільнена за власним бажанням, інших нарахувань та виплат під час звільнення чинним законодавством не передбачено. Отже твердження апелянта про неповний розрахунок під час звільнення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи не підтвердились і фактично зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З урахуванням викладеного судова колегія вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307,308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 04 березня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: