АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6066/14 Справа № 182/3219/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петешенкова М.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

06 липня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Осіяна О.М.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернувся з вищезазначеним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що 10 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав грошові кошти у розмірі 103 000 грн. з зобовязанням повернути в строк до 10 жовтня 2010 року та сплатити проценти за користування кредитом в порядку, встановленому кредитним договором. Для забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки. У звязку із неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобовязань щодо своєчасної сплати кредиту та процентів, станом на 25 червня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 443 535,43 грн., яку ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідачів.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNN0GR від 10 жовтня 2008 року у розмірі 194 648,90 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розміром 95 057,11 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 28 232,96 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 50 000 грн., а також штрафів, передбачених умовами договору у розмірі 250 грн. фіксованої частини та 21 108,83 грн. процентної складової, а також судовий збір 3 654 грн., а всього на суму 198 302,90 грн. (а.с. 56-58).

Не погодившись із рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити оскаржуване заочне рішення суду в частині стягненні пені, збільшивши її розмір до 298 886,53 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із доведеності та підставності вимог позивача, оскільки з вини відповідача, який належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, виникла заборгованість, яка підлягає стягненню. При цьому судом на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України зменшено розмір пені.

З таким вирішенням справи повністю погодитися не можна з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно умов кредитного договору № DNN0GR від 10 жовтня 2008 року ПАТ КБ «Приват Банк» надав відповідачу ОСОБА_2 кредит у розмірі 103 000 грн. на строк до 10 жовтня 2010 року, а останній зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється кожного місяця. Свої зобовязання ОСОБА_2 своєчасно не виконував, у зв»язку з чим станом на 25 червня 2014 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 443 535,43 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 95 057,11 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 28 232,96 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 298 886,53 грн., а також штрафів, передбачених умовами договору у розмірі 250 грн. фіксованої частини та 21 108,83 грн. процентної складової, що стверджується розрахунком заборгованості.

Для забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

Заочне рішення суду оспорюється в частині правомірності зменшення розміру пені. За правилами п.3 ч.3 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналізуючи положення ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту отримання відповідачем кредитних коштів на умовах наданих банком та стягнення в солідарному порядку заборгованості, у звязку з порушенням виконання грошового зобов'язання.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд першої інстанції посилався на ст.88 ЦПК України, що є обґрунтованим, але солідарна відповідальність відповідачів перед позивачем, не є підставою для солідарного стягнення судових витрат на користь банку.

Главою 8 ЦПК України не передбачено стягнення судових витрат у солідарному порядку, тому ухвалене в цій частині рішення щодо солідарного стягнення з відповідачів судового збору у розмірі 3 654 грн. підлягає зміні, з визначенням кожному із відповідачів до сплати судового збору по 1827 грн.

Не заслуговують на увагу доводи приведені в апеляційній скарзі про необхідність стягнення пені в повному обсязі, яка передбачена умовами договору, оскільки застосування ч.3 ст. 551 ЦК України є правом суду.

Застосування судом вказаної норми, є одним із законних способів зменшення розміру цивільно-правової відповідальності за порушення зобов'язання. Однак таке застосування не свідчить про неправомірність нарахованої неустойки і може застосовуватися судом незалежно від того передбачена чи ні така неустойка умовами договору.

В будь-якому разі зменшення судом неустойки не є порушенням принципів свободи договору та належного виконання зобов'язання.

Отже ч.3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного судочинства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-100 цс 14.

Інші доводи, вказані позивачем в апеляційній скарзі про те, що суд неповно зясував обставини у справі, а наданим його доказам не надав належної оцінки, необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів у справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає за необхідне змінити заочне рішення суду першої інстанції в частині порядку стягнення судових витрат, стягнувши з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі по 1827 грн. з кожного.

В іншій частині заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року змінити в частині порядку стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави в розмірі по 1827 грн. з кожного.

В іншій частині заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_4

ОСОБА_5