У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В.,Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6, до якої приєднався ОСОБА_7, на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від

21 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від

18 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 17 листопада 2006 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 10 000 грн з терміном погашення до 17 листопада 2009 року. В забезпечення виконання кредитного договору між банком та ОСОБА_7 було укладено договір поруки. У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість, яку банк просив стягнути. Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 12 серпня 2008 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ГІАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 15 998 грн 36 коп.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів 18 575 грн кредитної заборгованості.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 18 575 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 грудня 2014 року заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, до якої приєднався ОСОБА_7 просять суд скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали цивільної страви та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте таким вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 грудня 2013 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про солідарне стягнення заборгованості.

21 травня 2014 року у справі ухвалено заочне рішення, яким позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 18 575 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

30 жовтня 2014 року надійшли заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про скасування заочного рішення.

17 грудня 2014 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області заяви ОСОБА_7 та ОСОБА_6 про скасування заочного рішення залишено без задоволення.

Згідно з ч. ч. 1, 3, 4, 5 ст. 74 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Однак жодних доказів про належне повідомлення відповідачів про розгляд справи в суді першої інстанції матеріали справи не містять.

Відповідно до ЦПК України суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Цивільний процесуальний кодекс України не містить вичерпного переліку поважних причин неявки до суду, однак зобов'язує суд оцінювати неявку до суду у кожному конкретному випадку залежно від підстав поважності наведених причин з тим, щоб забезпечити учасника процесу конституційною гарантією змагальності у процесі та доведення суду переконливості своїх доводів (п. 4 ч. З ст. 129 Конституції України).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу за наявності поважних причин неявки є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Розглянувши справу за відсутності ОСОБА_7 та ОСОБА_6, порушивши його конституційне право на участь у судовому засіданні та вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо права на справедливий судовий розгляд, суди його позицію та доводи, викладені в заяві про перегляд заочного рішення та в апеляційній скарзі щодо відсутності в матеріалах справи належного розрахунку суми заборгованості та позбавлення можливості скористатися передбаченими законом правами в суді першої інстанції, не з'ясували.

Перевіряючи в апеляційному порядку законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України доводів апеляційної скарги належним чином не перевірив і допущені судом першої інстанції помилки в повному обсязі не виправив.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, характер правовідносин, що виник між сторонами, та правова норма, яка підлягає до застосування для їх вирішення судами не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, до якої приєднався ОСОБА_7 задовольнити.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 18 березня 2015 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак