Справа № 658/28/15-ц
(провадження № 2/658/258/15)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Подіновської Г.В.,

при секретарі Уманець А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення боргу,

встановив :

Представник позивачки звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 11.09.2013 року між громадянкою ОСОБА_3 Беларусь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області.

За умовами договору позивачка продала та передала відповідачеві, а відповідач купив та прийняв від позивачки земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області, загальною площею 6,166га, кадастрові номери 8-4 :04:002:0004, 9-1 :04:003:0001, в межах згідно із планом, вказаним в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС №0033400, виданого Каховською районною державною адміністрацією, за ціною 50000 грн.

Сторони досягли згоди по усіх істотних умовах договору, позивачка передала відповідачеві земельні ділянки, а відповідач умови договору виконав частково та передав позивачці 25000 грн., але ухиляється від нотаріального посвідчення договору та сплати 25000 грн. за умовами договору.

Просив визнати договір купівлі-продажу від 11.09.2013 року земельних ділянок, що розташовані на території Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області, загальною площею 6,166га, кадастрові номери 8-4 :04:002:0004, 9-1 :04:003:0001, в межах згідно із планом, вказаним в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС №0033400, виданого Каховською районною державною адміністрацією, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним та стягнути з відповідача на користь позивачки 25000 грн. боргу.

Представник позивачки у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його та позивачки відсутності.

Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про визнання позову та просав розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У судовому засіданні зясовано, що позивачка ОСОБА_1 є гроданянкою республіки Бєларусь, що підтверджується паспортом, виданим 05.07.2004 року (а.с. 5-6).

На підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ХС №0033400, виданого Каховською районною державною адміністрацією 21.12.2004 року, позивачці належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області, загальною площею 6,166га, кадастрові номери 8-4 :04:002:0004, 9-1 :04:003:0001 (а.с.8).

Відповідно до попереднього договору купівлі-продажу земельних ділянок, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 27.05.2005 року у простій письмовій формі, сторони зобовязалися у термін до 31.12.2013 року укласти основний договір купівлі-продажу вищевказаних земельних ділянок та посвідчити його у Каховській державній нотаріальній конторі (а.с.39).

11.09.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу земельних ділянок, наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Семенівської сільської ради Каховського району Херсонської області, підписано акт прийому передачі земельних ділянок та складено розписку, підписану позивачкою, про отримання грошових коштів в сумі 25000 грн.(а.с.9,10,11).

Відповідно до ст.125 ЗК України (в редакції, чинній на час отримання позивачкою державного акту про право приватної власності на землю) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.

У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України , нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимог про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається

Таким чином, закон надає суду право визнавати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним.

Як розяснено у п.13 Постанови Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК.

Доказів того, що відповідач ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу з моменту його укладення до звернення представника позивачки до суду і така можливість втрачена, сторони у справі суду не надали.

Враховуючи вимоги законодавства щодо нотаріальної форми договору, встановлену законодавством відповідальність у випадку недотримання порядку відчуження, а також відсутність доказів щодо ухиляння відповідача від нотаріального оформлення договору, у задоволенні вимоги щодо визнання довору купівлі-продажу земельних ділянок укладеним слід відмовити.

Вимога про стягнення 25000 гривень боргу задоволенню не підлягає, оскільки є похідною від основної вимоги про визнання договору укладеним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 215, 220, 640, 657 ЦК України, ьст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним та стягнення боргу залишити без задоволення у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення

Суддя: Г. В. Подіновська