У х в а л а

6 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, публічного акціонерного товариства «Київпроект», треті особи: комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва, комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс», Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання ордеру недійсним та виселення,

в с т а н о в и л а:

18 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 грудня 2013 року в задоволенні його позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня

2014 року, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема пункту 10 Примірного положення про гуртожиток, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 червня, 29 серпня 2012 року, 23 січня 2013 року, 22 та 29 квітня 2015 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився суд касаційної інстанцій, виходив із того, що позивачем не доведено порушення відповідачами його прав .

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від:

- 27 червня та 29 серпня 2012 року, суд касаційної інстанції, направляючи справи на новий розгляд до судів першої та апеляційної інстанції, виходив із того, що судами не визначено характер спірних правовідносин та не встановлено, яка норма права підлягає застосуванню;

- 23 січня 2013 року, суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення суду апеляційної інстанції, виходив з того, що ордер було видано відповідачам на жиле приміщення, яке не було вільним, а позивачка та члени її сім'ї поселені в гуртожиток згідно з вимогами житлового законодавства;

- 22 квітня 2015 року, суд касаційної інстанції, направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив з того, що судами попередніх інстанцій не вирішено питання про застосування наслідків пропущення строку позовної давності;

- 29 квітня 2015 року, суд касаційної інстанції, направляючи справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, виходив з того, що суд апеляційної інстанції не встановив, чи існує кімната, на користування якою позивачем отримано ордер.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке просить переглянути заявник, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Копія ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року подана заявником з частково відсутнім текстом, а тому не дає можливості встановити наявність чи відсутність неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, публічного акціонерного товариства «Київпроект», треті особи: комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва, комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Житлорембудсервіс», Деснянська районна в м. Києві державна адміністрація, про визнання ордеру недійсним та виселення за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 червня 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко