Провадження № 2/522/1553/15
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Абухіна Р.Д.,
За участю секретаря - Гонтар Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, - про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення коштів,-
Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого було придбане спірне майно. В подальшому рішенням Київського районного суду м. Одеси шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Позивач наголошує на тому, що відповідачем майно, спільно набуте за час шлюбу було відчужено на користь третіх осіб. Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом.
Позивач, будучи сповіщеним належним чином, до суду не зявився, від представника позивача надійшла письмова заява, по якій позивач просить суд справу розглянути за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач про час, дату та місце судового засідання сповіщався належним чином, однак до суду не зявився без поважних причин, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надавав та не заявляв.
Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.
По справі встановлені наступні фактичні обставини.
20.09.1996 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 977, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії 1-ЖД № 166772 виданого повторно, наявною в матеріалах справи ( а.с.7).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2012 року по справі № 1512/5696/2012, яке набрало законної сили 03.07.2012 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано.

Вищезазначеним рішенням встановлено, що шлюбні відносини припинились з 2011 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.05.2014 року по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, з метою встановлення ринкової вартості спірного майна. На виконання якої було отримано висновок від 09.07.2014 року № 2581-2584, в якому зазначено, що ринкова вартість тягача-Е марки DAF FT95 XF430, 2002 року випуску, шасі №XLRTE47XS0E59303, реєстраційний номер НОМЕР_3 на момент відчуження 12.01.2012 року 176 575 грн.; трансопортного засобу тягача - Е марки DAF XF 95.430, 2002 року випуску, шасі № XLRTE47XS0E579764, реєстраційний номер ВН 8006СР на момент відчуження 21.01.2012 року - 176 575 грн.; транспортного засобу напівпричепу бортового марки SCHMITZ S01, 1998 року випуску, шасі № WSM17, реєстраційний номер НОМЕР_2, на момент відчуження 12.01.2012 року - 70390 грн.; транспортного засобу напівпричепу контейнеровозу марки BARTILETTI F111PL, 1994 року випуску, шасі № ТР87714880, реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент відчуження 13.01.2012 року - 92 841 грн.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що майно спільно набуте за час шлюбу відчужене відповідачем на користь третіх осіб, що також підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні,а саме заявами до ДАІ про реєстрацію транспортного засобу; довідками- рахунками: напівпричіп контейнеровоз марки BARTILETTI F111PL, державний № НОМЕР_1 від 13.01.2012 року ( а.с.11); напівпричіп бортовий марки SCHMITZ SO1, державний № НОМЕР_2 від 12.01.2012 року ( а.с.16); тягач Е, державний № НОМЕР_5 від 12.01.2012 року ( а.с.19). та тягач- Е, державний № НОМЕР_4 від 21.01.2012 року ( а.с.22).

Суд приймає до уваги той факт, що рішенням суду від 22.06.2012 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, однак даним рішенням встановлено, що шлюбні відносини між ними припинились у 2011 року, тобто спірне майно було відчужено на користь третіх осіб після фактичного їх припинення.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісній власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є обєктом права спільної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно ч. 4 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у спільній сумісній власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартирує, земельну ділянку допускається лише за його згодою, крім випадків передбачених цим кодексом.

Згідно ч. 1,3 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 369 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В матеріалах справи наявна копія нотаріально завіреної заяви від ОСОБА_1 15.02.2012 року про те, що вона не дозволяла та не дозволяє укладати будь-які угоди та правочини про відчуження нерухомого та рухомого майна, придбаного за спільні кошти під час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_2 ( а.с.9). та заяви ОСОБА_1 адресовано начальнику відділення МРЕВ ДАІ по обслуговуванню м. Одеси № 1 з проханням дати розпорядження, щоб без її нотаріальної згоди з транспортними засобами, які належить ОСОБА_2 не здійснювались ніякі дії ( а.с.123).

З наведеного вище слідує, що відповідачем було відчужене спірне майно, спільно набуте за час шлюбу, після фактичного припинення шлюбних відносин,1/2 частина вартості цього майна відповідачем на користь позивача не відшкодована, чим було порушені права позивача як власника обєктів права спільної власності подружжя, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу вартість 1/2 частини спільно нажитого майна.

Отже, суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Віповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем була сплачена сума судового збору в розмірі 3 119,35 грн., що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до п.3 ст.11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач по справі до судового засідання не зявився, таким чином не скористався своїм правом надати суду заперечення проти позову.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11,15,16, 321, 368, 369, 372 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 7, 8, 10, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, - про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення коштів, - задовольнити.

Визнати транспортні засоби, а саме: тягач Е марки DAF FT 95 XF430, 2002 року випуску, шасі № XLRTE47XSOE596303, реєстраційний № ВН 6197ВЕ; тягач Е, марки DAF XF95. 430, 2002 року випуску, шасі № XLRTE47XSOE579764, реєстраційний № ВН 8006СР; напівпричіп контейнеровоз марки BARTILETTI моделі F111PL,1994 року випуску, шасі № TР87714880, реєстраційний № НОМЕР_1, напівпричіп бортовий, марки SCMITZ SO1, 1998 року випуску, шасі № WSMS17, реєстраційний № НОМЕР_2, такими, що належали подружжю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину середньої ринкової вартості транспортного засобу Тягач-Е марки DAF XF95.430, 2002 року випуску, шасі № XLRTE47XS0Е596303, реєстраційний № НОМЕР_3, у сумі 88 287, 50 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 Вячеславіни ? частину середньої ринкової вартості транспортного засобу Тягач-Е марки DAF XF95. 430, 2002 року випуску, шасі № XLRTE47XSOE579764, реєстраційний № НОМЕР_4, у сумі 88 287, 50 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину середньої ринкової вартості транспортного засобу напівпричепу контейнеровоза марки BARTILETTI, моделі F111PL, 1994 року випуску, шасі № TP87714880, реєстраційний № НОМЕР_1 у сумі 46 420, 50 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину середньої ринкової вартості транспортного засобу напівпричепу бортового, марки SCHMITZ SO1, 1998 року випуску, шасі № WSMS 717, реєстраційний № НОМЕР_2, у сумі 35 195 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 3 119,35 грн.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право подати апеляційну скаргу на заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо позивач не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, він може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя Абухін Р.Д.