АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6364/13-ц 22-ц/774/559/К/15
Справа №212/6364/13-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/559/К/15 суддя Чайкін І.Б.
Категорія - 53 ( І ) Суддя-доповідач - Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Барильської А.П., Ляховської І.Є.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - Колесніченко Ірини Володимирівни

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" та ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку ,-

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, середнього заробітку за період затримки розрахунку та стягнення компенсації за втрату заробітку, посилаючись на те, що у період з 03.04.1997 року по 16.06.2009 рік він працював на різних професіях та посадах у відповідача та за час його роботи на підприємстві наказами неодноразово підвищувались тарифні ставки і посадові оклади, однак нарахування заробітної плати за час відпусток провадилось із порушенням законодавства.

Після уточнення позовних вимог, у серпні 2014 року, просив суд стягнути з ПАТ " Кривбасзалізрудком " на свою користь недоплачену заробітну плату за час відпусток за період з серпня 1998 року по 16 червня 2009 року у сумі 7837,89 грн., середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільненні за період з 17 червня 2009 року по 15 серпня 2014 року у сумі 262925 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_2 недоплачену заробітну плату за час відпусток у розмірі 7837,89 грн. середній заробіток за час затримки виплати недоплаченої заробітної плати у сумі 8000 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ПАТ " Кривбасзалізрудком " на користь держави судовий збір в розмірі - 243 грн.60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду в частині часткового задоволення заявлених позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати недоплаченої заробітної плати з ухваленням нового рішення в цій частині, яким заявлений позов задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Вважає, що рішення суду в частині часткового задоволення позову є незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального права.

Так суд першої інстанції зменшуючи суму середнього заробітку за час затримки розрахунку, не врахував положення ст.. 117 КЗпП України, які носять імперативний характер та визначають обов'язок підприємства виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, і яка не передбачає будь-яких підстав для зменшення періоду, за який виплачується середній заробіток, а також і розмір самого середнього заробітку. Висновок суду про те, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути пропорційною із сумою заборгованості по заробітній платі не ґрунтується на законі.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволені заявленого позову у повному обсязі.

Представник відповідача вважає, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, що було спричинено неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Так, відповідно до регістрів бухгалтерського обліку ПАТ «Кривбасзалізрудком» заборгованості з виплати заробітної плати працівникам, в тому числі перед позивачем, за спірний період з 2001р. по 2009р. не значиться та відсутня, а отже відповідач вірно проводив всі розрахунки заробітної плати в тому числі і за час щорічних відпусток, а суми заробітної плати за час щорічних відпусток для нарахування та виплати позивачу відсутні, як і правові підстави для задоволення позовних вимог.

Висновок суду про наявність заборгованості заробітної плати ґрунтується на припущеннях, оскільки з рішення суду не вбачається на підставі яких доказів було встановлено наявність недоплаченої заробітної плати за час відпусток.

Позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з вимогами про стягнення заробітної плати за період з серпня 19998р. по 01.08.2001р., що є підставою для відмови у задоволені позову в цій частині.

Крім того, позивачем неправильно була визначена кількість днів відпустки, тому розрахована ним сума недоплаченої заробітної плати, і відповідно стягнута судом сума недоплаченої заробітної плати за час відпусток не відповідає дійсності.

Позивачем не доведено порушення відповідачем п. 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого 08.02.1995 року ПКМУ №100.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ПАТ «Кривбасзалізрудком» - задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте оскаржуване рішення, на думку колегії суддів, вимогам вищезазначеної статті не відповідає.

Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_2 у період з 03.04.1997р. по 16.06.2009 рік працював на різних посадах на ПАТ "Кривбасзалізрудком" (а.с. 8-16).

Протягом роботи на підприємстві неодноразово знаходився у відпустці.

Спір виник з приводу порядку розрахунку середньої заробітної плати при нарахуванні сум оплати за час відпусток, починаючи з 1998 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи недоплати за час відпусток у сумі 7837,89 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку, суд першої інстанції виходив із доведеності позову у зв'язку з порушенням відповідачем п.п. 2, 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок), що потягло неправильність нарахування заробітної плати за час відпусток та несвоєчасного проведення розрахунку.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи середній заробіток за час затримки виплати недоплаченої заробітної плати у сумі 8 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що сума середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути пропорційною із сумою заборгованості по заробітній платі.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України "Про відпустки " порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України Постановою №100 від 08.02.1995р. затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (надалі - Порядку), який застосовується при наданні працівникам відпусток.

Пункт 10 вищевказаного Порядку передбачає, що у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей.

В період роботи ОСОБА_2 підвищувались тарифні ставки і посадові оклади на підставі наказів по підприємству, що не заперечується відповідачем.

Як вбачається з матеріалів справи правильність нарахування середнього заробітку за час щорічних відпусток перевірялась на підприємстві Територіальною державною інспекцією з питань праці у Дніпропетровській області в серпні 2012 року. За наслідками якої був винесений припис №04-05-63/141-107 від 17.08.2012 року, який скасований судом 28 січня 2014 року.

Крім того, 21 вересня 2012 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу розглянуто адміністративну справу за протоколом від 17.08.2012 року, що надійшов з Територіальної державної інспекції з питань праці у Дніпропетровській області, за наслідками перевірки від 17.08.2012 року про притягнення начальника бюро обліку розрахунків з персоналом до адміністративної відповідальності, за фактом порушення законодавства про оплату праці, застосування п.10 Порядку та встановлено, що в діях ОСОБА_6 відсутні подія та склад адміністративного правопорушення і провадження по справі закрито. Вказана Постанова набрала законної сили 01.10.2012 року.

Отже, обставини відсутності порушень, з боку посадових осіб ПАТ «Кривбасзалізрудком» законодавства про працю, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили.

Заперечуючи проти позову, відповідач обґрунтовано послався на вищезазначені обставини, а саме відсутності порушень трудового законодавства відносно ОСОБА_2

Позивачем, як в суді першої так і в суді апеляційної інстанції не заявлялось клопотання, щодо надання доказів на підтвердження факту порушення відповідачем ПАТ «Кривбасзалізрудком» п. 10 Порядку.

Суд, застосовуючи коефіцієнти підвищення тарифних ставок та посадових окладів, при перерахунку заробітної плати за час відпусток ОСОБА_2 за період з 1998 р. по 2009р., не встановив та не зазначив в рішенні, чим саме підтверджується факт порушення трудових прав позивача при нарахуванні йому відповідачем заробітної плати за час відпусток і передчасно дійшов висновку про задоволення позову.

Посилання позивача на факт неодноразового підвищення тарифних ставок та посадових окладів всім працівникам на підприємстві відповідача з 01.06.1997р. по 01.07.2008р., що на його думку є підставою для перерахунку заробітної плати за час відпусток, колегія суддів не може взяти до уваги, саме як підставу для задоволення позову у зв'язку із ненаданням стороною доказів на підтвердження неправильного коригування відповідачем заробітної плати при нарахуванні виплат за час відпусток.

Наведений позивачем розрахунок, на який послався суд першої інстанції , погоджуючись з ним, базується на припущеннях позивача.

Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтею 58, ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 послався на п.10 Порядку, який застосовується при наданні працівникам відпусток та зазначив, що при звільненні його з роботи 16.06.2009 року підприємство не виплатило йому всі суми, а саме суми недоплати за час відпусток за період часу з 03.04.1997 року по 16.06.2009 рік.

Однак, у порушення вимог процесуального закону не надав суду доказів, які б підтверджували такий висновок .

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що судом першої інстанції не встановлено підстав для задоволення позову про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток з 1998р. по 2008р.

Суд першої інстанції правильно зазначив в оскаржуваному рішенні суду, що відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком», відповідно до спільних постанов в межах своїх повноважень та, виходячи із фінансових можливостей, визначило коефіцієнти зростання тарифних ставок та окладів.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновками суду, щодо неправильного нарахування відповідачем заробітної плати за час відпусток ОСОБА_2 за період з серпня 1998р. по 2009р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком», вважає їх обґрунтованими.

З урахуванням того, що колегія суддів дійшла висновку про незаконність рішення суду першої інстанції про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, відсутні і підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2, щодо збільшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, а тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Таким чином, апеляційна скарга відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» підлягає задоволенню, а рішення суду, відповідно до п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 309 ЦПК України - скасуванню з ухваленням, нового рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. п. 1,3 ч. 1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 21 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення недоплаченої заробітної плати за час відпусток, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: