Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 408/441/15-ц
Провадження № 22ц/782/288/15
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів Гаврилюка В.К., Коротенко Є.В.

при секретарі: Веселові С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційними скаргамиОСОБА_2 та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про стягнення заборгованості по заробітній платі разом з компенсацією за її затримку, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про стягнення заборгованості по заробітній платі разом з компенсацією за її затримку, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, в обґрунтування якого вказала, що 23.07.2001 року прийнята на роботу до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області на посаду головного спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим. Сумлінно виконувала свої трудові обовязки, але відповідач протягом 2014 року неналежним чином виплачував їй заробітну плату.

26.11.2014 року відділенням виконавчої дирекції Фонду м. Свердловську Луганської області до управління виконавчої дирекції Фонду у Луганській області електронною поштою направлені відскановані копії подання в.о. начальника відділення виконавчої дирекції Фонду в м. Сверловську від 26.11.2014 року № 01/2352 «Про звільнення ОСОБА_2О.» та її заява від 25.11.2014 року, в якій позивачка просила звільнити її з роботи 28.11.2014 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію, на підставі ст. 38 КЗпП України з виплатою грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів за тринадцять повних років роботи у відділенні з 23.07.2001 року по 28.11.2014 року згідно п. 6.5 Положення про умови оплати та стимулювання працівників виконавчої дирекції Фонду, ст. 44 КЗпП України в строки, передбачені ст. 116 КЗпП України.

Згідно наказу від 28.11.2014 року № 364-к позивачка звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з виплатою надбавки за вислугу років, надбавки за високі досягнення у праці, компенсації за невикористану відпустку, премії за підсумками роботи за листопад 2014 року, грошової допомоги у розмірі 10 місячних окладів та тринадцяти повних років роботи у відділенні з 23.07.2001 року по 28.11.2014 року. Однак, на час звернення до суду з позовом, з нею не проведено остаточний розрахунок та виплата всіх належних на дату звільнення сум, та не видано трудову книжку.

Під час судового розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області на її користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 20270,10 грн., компенсацію за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 881,72 грн., стягнути середню заробітну плату за час затримки належних сум з дати звільнення по дату прийняття судом рішення по справі із розрахунку середньоденної заробітної плати 225,49 грн. за кожний день затримки, яка на день подання заяви про збільшення позовних вимог складає 16009,79 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 грн.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про стягнення заборгованості по заробітній платі разом з компенсацією за її затримку, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди задоволено частково, суд стягнув з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області на користь ОСОБА_2 20270,10 грн. заборгованості по заробітній платі. В стягненні вихідної допомоги відмовлено за відсутності даних про розмір такої допомоги та відповідного розрахунку. В задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за невиплату заборгованості з заробітної плати та інших повязаних з цим виплат та моральної шкоди відмовлено з причин предявлення позову до неналежного відповідача у справі. Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови у стягненні компенсації за затримку виплати заробітної плати згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці», стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області просить рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі в сумі 20270 грн. 10 коп. та стягнення судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку, при цьому надавши письмові заперечення на апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу позивача не визнав, а доводи апеляційної скарги Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області підтримав.

Третя особа виконавча дирекція Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не зявилася, про час і місце повідомлена належним чином і в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановлені факти про те, що 23.07.2001 року позивачку прийнято на роботу до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області на посаду головного спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим.

За час, вказаний у позовній заяві, уповноваженим органом не виконуються обовязки із своєчасної виплати заробітної плати, у звязку з чим станом на 01.01.2015 року виникла заборгованість перед позивачем з заробітної плати.

28.11.2014 року в.о. начальника Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області видано наказ № 364-к про звільнення ОСОБА_2 на підставі її особистої заяви та подання в.о. начальника Свердловського відділення, в якому в.о. начальника Сверловського відділення вказав на необхідність виплатити позивачу надбавку за вислугу років з листопада 2014 року в розмірі 30 відсотків від посадового окладу, надбавку за вислугу років за досягнення у праці в розмірі 50%, компенсацію за невикористану відпустку в кількості 11 робочих днів з 23.07.2014 року по 28.11.2014 року та премію за підсумками роботи за листопад 2014 року у розмірі 25% до посадового окладу з урахуванням надбавок за високі досягнення у праці та вислугу років і грошову допомогу в розмірі 10 місячних окладів.

Також суд виходив з того, що заборгованість із заробітної плати позивачки утворилась з причини невиконання відділенням ВД ФССНВ у місті Свердловську вимог ст. 115 КЗпП України щодо своєчасної виплати заробітної плати. Оплата праці працівників ФССНВ здійснюється через казначейське обслуговування з коштів, які виконавча дирекція перераховує через органи казначейства України на рахунки управлінь, а управління, відповідно, на рахунки відділень. Фонд оплати праці працівників відділення, кошторис доходів і видатків в межах виділених на це коштів затверджуються начальником управління. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що на даний час відділенням ВД ФССНВ у м. Свердловську втрачено звязок з Управлінням (відповідачем у справі) через орган казначейства, суд у оскаржуваному рішенні дійшов висновку про можливість стягнення на користь позивачки заборгованості із заробітної плати з Управління ВД ФССНВ в Луганській області. У задоволенні інших заявлених до відповідача позовних вимог суд першої інстанції відмовив, вважаючи Управління ВД ФССНВ України в Луганській області неналежним відповідачем щодо цих вимог.

Рішення суду в частині позовних вимог щодо відмови у стягненні вихідної допомоги ніким не оскаржене в установленому законом порядку. Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року „Про практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується. Тому рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимогОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про стягнення вихідної допомоги апеляційним судом не переглядається взагалі.

Що стосується позовних вимог про стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області на користь ОСОБА_2 20270,10 грн. заборгованості по заробітній платі, то проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини справи, а також матеріали справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції в цій частині вимог дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( редакції на час виникнення спірних правовідносин) страхування від нещасного випадку здійснює Фонд соціального страхування, який є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується її правлінням. Фонд соціального страхування від нещасних випадків є юридичною особою, має печатку із зображенням Державного Гербу України та своїм найменуванням, а також емблему, яка затверджується його правлінням. Фонд набуває прав юридичної особи з дня реєстрації статуту у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації статутів фондів загальнообовязкового державного соціального страхування.

Статтею 16 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено, що управління Фондом здійснюється на паритетній основі державою, представником застрахованих осіб та роботодавців. Безпосереднє управління Фондом здійснюють його правління та виконавча дирекція. Виконавча дирекція є постійно діючим органом правління Фонду та є підзвітною правлінню Фонду, проводить свою діяльність від імені Фонду у межах та в порядку, що визначаються його статутом та Положенням про виконавчу дирекцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Виконавча дирекція Фонду здійснює матеріальне - технічне забезпечення наглядової ради та правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в м. Києві, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатку із зображенням Державного Гербу України та своїм найменуванням ( ст. 18 Закону).

Відповідно до п. 9, 10 постанови № 19 Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 року «Про затвердження Типового положення про відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в районах та містах обласного значення» відділення утримуються за рахунок коштів Фонду. Гранична чисельність, фонд оплати праці працівників відділення, кошторис доходів і видатків в межах виділених на це коштів, штатний розпис відділення затверджуються начальником управління. Відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням Гербу України та своїм найменуванням.

Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Із системного аналізу зазначеної норми права вбачається, що виплачувати заробітну плату працівникові зобовязано підприємство, з яким працівник перебуває у трудових відносинах.

Як вбачається із матеріалів справи, 23 липня 2001 року ОСОБА_2 прийнята до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області на посаду головного спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 15).

Згідно Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, затвердженого наказом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 210 від 21.03.2011 року, право на прийняття та звільнення працівників управління та відділень має начальник управління.

Згідно наказу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області № 364-к від 28 листопада 2014 року звільнено ОСОБА_2, головного спеціаліста відділу відшкодування шкоди потерпілим відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Свердловську Луганської області за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію, ст. 38 КЗпП України. Зазначеним наказом зобовязано в.о. начальника Свердловського відділення виплатити ОСОБА_2 надбавку за вислугу років роботи у Фонді на листопад 2014 року по 28.11.2014 року включно у розмірі 30 відсотків до посадового окладу; надбавку за високі досягнення у правці на листопад 2014 року по 28.11.2014 року включно у розмірі 50 відсотків до окладу з урахуванням надбавки за вислугу років; компенсацію за невикористану відпустку в кількості 11 календарних днів; премію за підсумками роботи за листопад 2014 року у розмірі 25 відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавок за високі досягнення в праці та вислугу років у Фонді; грошову допомогу у розмірі десяти місячних посадових окладі за тринадцять повних років роботи у відділенні.

Відповідно до п. 10 Положення про відділення виконавчої дирекції Фондусоціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області, затвердженого наказом управління № 94 від 17.02.2011 року, відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Свердловську Луганської області є робочим органом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України; відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням.

Зазначені обставини свідчать про те, що трудові відносини виникли між позивачкою та відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Свердловську Луганської області на підставі трудового договору.

Тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивачем трудовий договір укладено з управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області.

Відповідно до частини 1 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не раніше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Пунктом 4.3 Розділу ІV колективного Договору управління та відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в містах та районах Луганської області на 2014-2016 року встановлено, що заробітна плата працівникам управління та відділення виплачується два рази на місячи: аванс не пізніше 22 числа поточного місяця, кінцевий розрахунок не пізніше 7-го числа наступного за розрахунковим місяця (а. с. 29-37).

Відповідно до п.п. 8,9 Положення про відділення виконавчої дирекції Фондусоціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області, затвердженого наказом управління № 94 від 17.02.2011 року, відділення утримується за рахунок коштів Фонду; начальник відділення розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису витрат на утримання відділення та майном відділення.

Згідно довідки відділення виконавчої дирекції Фондусоціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області від 20.01.2015 року заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 станом на 01.01.2015 року становить 20270 грн. 10 коп. (а.с. 43).

Зазначені вище обставини свідчать про те, що належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Покладаючи обовязок по виплаті заборгованості по заробітній платі на управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, не звернувши уваги на викладені вище обставини, а саме, що позивачка перебувала у трудових відносинах саме з відділенням виконавчої дирекції Фондусоціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області, яке є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку, самостійно розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису витрат на утримання відділення та майном відділення. Оскільки позивачка перебувала у трудових відносинах з відділенням ВД ФССНВ в місті Свердловську, то саме Відділення має нести обов'язок по виплаті заробітної плати, а також по остаточному розрахунку при її звільненні.

В установленому законом порядку юридична особа - відділення виконавчої дирекції Фондусоціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської областіне реорганізована та не ліквідована, а управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області не є її правонаступником, зокрема, з питань проведення розрахунків із звільненими працівниками. Отже, із заявленими позовними вимогами, позивачка має право звернутися до відділення ВД ФССНВ в місті Свердловську.

Тому, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області за позовними вимогами про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час затримки виплати заробітної плати середньої заробітної плати за час затримки розрахунку належних сумє неналежним відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що кошти, які були передбачені для виплати заробітної плати та зазначені в кошторисі відділення ВД ФССНВ у м. Свердловську на 2014 рік не були спрямовані на виплату заробітної плати працівникам, а залишилися у розпорядженні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до Положення про відділення виконавчої дирекції Фондусоціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловську Луганської області, відділення утримується за рахунок коштів Фонду в межах затвердженого кошторису, якими розпоряджається начальник відділення.

Згідно Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, начальник управління розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису витрат на утримання та майно управління.

Зазначені вище положення свідчать про те, що начальник управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області не має права розпоряджатися коштами відділення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню відповідно до статті 309 ЦПК України в частині стягнення з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області на користь ОСОБА_2 заборгованості заборгованість по заробітній платі в сумі 20270 грн. 10 коп. з ухваленням в цій частині нового рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Що стосується відмови судом першої інстанції у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області моральної шкоди на користь позивача, то в даному випадку висновки суду першої інстанції відповідають як матеріалам справи, так і вимогам діючого законодавства.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

В пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року із змінами зазначено, що обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України підставами позову, є обставини, якими позивач обґрунтовує вимоги.

При вирішенні справи суд враховує підставу та зміст позовних вимог, викладених в позовній заяві.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач просив суд стягнути з управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області в рахунок відшкодування моральної шкоди 15000 агрн., обґрунтовуючи вимоги тим, що в день звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату та не видав трудову книжку, а видав її лише представнику 04.03.2015 року в м. Луганську, тому вона не мала змоги працевлаштуватися, що призвело до моральних страждань. Отже підставами для стягнення моральної шкоди зазначені дві обставини, це невиплата заробітної плати та невидача в день звільнення трудової книжки.

Як вже зазначалося вище управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області за позовними вимогами про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час затримки виплати заробітної плати середньої заробітної плати за час затримки розрахунку належних сумє неналежним відповідачем, тому вимога про відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженої наказом Мінпраці, Міністерством юстиції та Міністерством соцзахисту населення від 29 липня 1993 року №58 (далі - Інструкція), власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. Якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звільнена 28 листопада 2014 року, трудову книжку отримано представником позивача 04 березня 2015 року в м. Луганськ, що не заперечувалося представником управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області.

26 листопада 2014 року проведено перереєстрацію місцезнаходження управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області м. Сватове. На час звільнення позивача Управління ВД ФССНВ України в Луганській області знаходилося за зазначеною вище адресою. В той же час трудова книжка позивача перебувала в м. Луганську, а позивач знаходився в м. Свердловськ, тобто на території проведення антитерористичної операції, яка розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року.

Відповідно до листа Луганської дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 26.11.2014 року припинено з 27.11.2014 року приймання поштових відправлень на/ з територію (ї) Донецької та Луганської областей до / з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. В додатку до листа визначений перечень населених пунктів, серед якого зазначено м. Луганськ та м. Свердловськ.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що відповідач не мав можливості направити позивачу, як це передбачено п. 4.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників», поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки, так і видати трудову книжку в день звільнення.

Отже при даних обставинах відсутня вина відповідача в невидачі позивачу в день звільнення трудової книжки.

Крім того, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів відносно заподіяння моральної шкоди у звязку неможливістю працевлаштуватися, оскільки в день звільнення не була видана трудова книжка, як і звернення до відповідача з приводу отримання трудової книжки, позивач суду не наддав, тому суд обґрунтовано дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову в цій частині.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 висновків суду не спростовують і не дають підстав для зміни або скасування рішення суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги позивача також не впливають на правильність прийнятого судом рішення, так як фактично містять субєктивне тлумачення апелянта норм матеріального та процесуального права і направлені на переоцінку доказів, які судом першої інстанції були належним чином досліджені та оцінені.

Доводи апеляційної скарги управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області про те, що суд неправомірно стягнув з управління судовий збір є обґрунтованими, виходячи з того, що згідно п. 18 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового сбіру звільняються органи Фонду соціального страхування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області на користь держави судовий збір, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303,309,319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області задовольнити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 15 травня 2015 року змінити, скасувавши в частині стягнення з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області заборгованості по заробітній платі в сумі 20270 грн. 10 коп., стягнення судового збору та в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити за необґрунтованістю.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: