АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/3542/13-цГоловуючий у 1-й інстанції Сташків Н.М.
Провадження № 22-ц/789/774/15 Доповідач - Хома М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - представника Державного вищого навчального закладу "Тернопілський державний медичний університет імені ОСОБА_1"

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення та ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного вищого навчального закладу Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 27 лютого 2015 року їй стало відомо про те, що 1 вересня 2007 року між відповідачем та її дочкою ОСОБА_3 було укладено типову угоду від №64 про підготовку фахівця з вищою освітою. Оскільки на момент укладення зазначеної угоди дочка позивачки була неповнолітньою, а згода ОСОБА_2, як законного представника, не надавалась, тому вважає, що дана угода повинна бути визнана недійсною.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Вказує, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Посилається на доводи, викладені у позовній заяві. Зазначає, що відповідач не надав жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_2 було повідомлено про укладення договору її дочкою ОСОБА_3, яка на той момент була неповнолітньою та з огляду на це не могла підписувати угоду, що покладає на неї матеріальну відповідальність. Тобто, правочин вчинено особою за межами її цивільної дієздатності. Отже, укладена угода впливає на права та обов'язки ОСОБА_2, як законного представника неповнолітньої ОСОБА_4

Крім цього, ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу від 8 травня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання її представника ОСОБА_5 про призначення у даній справі почеркознавчої експертизи, так як судом необгрунтовано відмовлено у проведенні почеркознавчої експертизи.

Заслухавши думку представника відповідача, який вважає рішення суду законним та обгрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції врахував, що на час звернення ОСОБА_2 до суду із вказаним позовом її дочка ОСОБА_3 досягла повноліття, позивачка ОСОБА_2 не є стороною спірного договору, не діє в інтересах її дочки ОСОБА_3 як представник, та прийшов до висновку, що прав позивачки спірна угода не порушує, оскільки не створює для неї жодних наслідків чи обовязків.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, суд виходив з того, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду її по суті та відсутні передбачені ст.143 ЦПК України підстави для призначення експертизи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 1 вересня 2007 року між Державним вищим навчальним закладом Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_1 та студентом ОСОБА_3 укладено угоду №64 про підготовку фахівців з вищою освітою.

Умовами угоди передбачено обов'язки університету забезпечити студенту: якісну теоретичну та практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця; місце працевлаштування після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації, та визначено обов'язки ОСОБА_3 : оволодіти теоретичними знаннями та практичними навичками, що передбачені вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця і його майбутньої професійної діяльності за спеціальністю; прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати вартість навчання у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 народилася 27.07.1990 року.

Отже, на час звернення ОСОБА_2 до суду з даним позовом ОСОБА_6 досягла повноліття та набула повну цивільну дієздатність. При цьому вона не уповноважувала ОСОБА_2 у встановленому законом порядку на предявлення позову про визнання зазначеної угоди недійсною.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаний або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Спірна угода, у якій позивачка не є стороною, не порушує її прав, свобод чи інтересів, не створює для неї жодних наслідків чи обовязків, тому суд вірно відмовив у задоволенні позову.

Також суд вірно відмовив у задоволенні клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, так як відсутні передбачені ч.1 ст. 143 ЦПК України підстави для призначення експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що спірна угода про підготовку фахівця впливає на права та обовязки позивачки, яка є стороною договору в силу вимог ч.1 ст. 242 ЦК України (як законний представник неповнолітньої дитини), неповнолітня ОСОБА_3 зобовязалась відшкодувати вартість навчання у випадку неприбуття за місцем призначення, тобто підписала угоду, яка покладає матеріальну відповідальність, колегія суддів оцінює критично, так як зазначена угода створює наслідки тільки для ОСОБА_3, яка в даний час є повнолітньою. Обовязок щодо відшкодування вартості навчання у випадку порушення умов договору покладено саме на ОСОБА_3, а не на позивачку. Жодні матеріальні чи інші вимоги до позивачки у звязку із спірною угодою не предявлялися. Ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі позивачка не зазначила, в чому ж саме полягає порушення її прав, свобод чи інтересів внаслідок укладення її дочкою зазначеної угоди.

Рішення суду є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених апелянтом, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 8 травня 2015 та ухвалу цього ж суду від 8 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_7