Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 219/5893/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Воробйова І.В.
Провадження № 22ц/778/2321/15 Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Дзярука М.П., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2014 року по справі за позовом Артемівського міжрайонного прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області до ОСОБА_2 про витребування майна від добросовісного набувача та передачу його Новолуганській сільській раді Артемівського району Донецької області та за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області про визнання суб'єктом права спільної сумісної власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2013 року Артемівський міжрайонний прокурор Донецької області звернувся до суду в інтересах Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна від добросовісного набувача.

В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.06.2011 року було визнано договір купівлі-продажу від 03.06.2008р. 81/100 часток будинку квартирного типу (гуртожитку) чотирьох поверхів (2,3.4.5), розташованого за адресою: АДРЕСА_1, який було укладено між ТОВ «Востоксельхозпродукт» в особі ліквідатора підприємства - арбітражного керуючого Шолохової І.В. та ОСОБА_3 недійсним. Таким чином чотири поверхи гуртожитку підлягали передачі до комунальної власності Новолуганській сільській раді Артемівського району. Відповідно до рішення виконкому Новолуганської сілської ради від 21.03.2012 р. № 21 здійснено перенайменування з вул. Леніна на квартал «Молодіжний» та також здійснено перенумерацію будинку з №1 на №13. Однак, не зважаючи рішення суду, 18.05.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено нотаріально посвідчений договір дарування 81/100 часток будинку квартирного типу (гуртожитку), що розташований за адресою: АДРЕСА_1. В подальшому 11.06.2012 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 81/100 часток будинку квартирного типу (гуртожитку), що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином. ОСОБА_2 повинна передати 81/100 часток будинку квартирного типу (гуртожитку) чотирьох поверхів (2,3.4,5), розташованого АДРЕСА_1.

У зв'язку з зазначеним, позивач просив суд витребувати з володіння ОСОБА_2 81/100 частки - чотири поверхи (2.3.4,5) будинку квартирного типу (гуртожитку) розташованого за адресою: с. Новолуганське Артемівського району Донецької області квартал «Молодіжний» та передати Поволуганській сільській раді Артемівського району Донецької області.

ОСОБА_3, звернувся з самостійними вимогами до Новолуганської сільської ради Артемівського району в якому відповідно до вимог ст. 328,368 ЦК України просив визнати його суб'єктом права спільної сумісної власності на нерухоме майно у складі 81/100 частки (2,3,4,5 поверхи площею 1979,4 кв.м.) у будинку квартирного типу (гуртожитку), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 з його дружиною ОСОБА_2.

В обґрунтування позову зазначив, що заявлені позовні вимоги Артемівського міжрайонного прокурора в інтересах Новолуганської селищної ради зачіпляють його права, так як ОСОБА_2 придбала спірне майно 11.06.2012 року за кошти подружжя ОСОБА_2 і ніяких застережень щодо придбання вказаного майна за особисті кошти ОСОБА_2 в договорі не зазначено.

Тому просив суд визнати його суб'єктом права спільної сумісної власності на нерухоме майно у складі 81/100 частки (2.3.4,5 поверхи площею 1979.4 кв.м.) у будинку квартирного типу (гуртожитку) розташованог за адресою: АДРЕСА_1 з його дружиною ОСОБА_2.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2014 року позов Артемівського міжрайонного прокурора Донецької області в інтересах держави в особі Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області до ОСОБА_2 про витребування майна від добросовісного набувача та передачу його Новолуганській сільській раді Артемівського району Донецької області задоволено.

Витребувано з володіння ОСОБА_2 81/100 частки (чотири поверхи) (2,3.4,5) багатоквартирного будинку (гуртожитку) розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та передано Новолуганській сільській раді Артемівського району Донецької області.

В задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до Новолуганської сільської ради про визнання суб'єктом права спільної сумісної власності на нерухоме майно відмовлено.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову прокурора.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.06.2011 року по цивільній справі за позовом прокурора Артемівського району Донецької області в інтересах держави в особі Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Востоксельхозпродукт» в особі ліквідатора Біленко Ірини Едуардівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.06.2008 року позовні вимоги прокурора Артемівського району Донецької області в інтересах держави в особі Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Востоксельхозпродукт» в особі ліквідатора Біленко Ірини Едуардівни про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.06.2008 року було визнано недійсним договір купівлі-продажу від 03.06.2008 року 81/100 часток будинку квартирного типу (гуртожитку) чотирьох поверхів (2,3,4,5), розташованого в с.Новолуганське Артемівського району Донецької області по вул. Леніна, 1, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Востоксельхозпродукт» в особі ліквідатора підприємства - арбітражного керуючого Шолохової Ірини Борисівни.

За висновком рішення суду від 15.06.2011 року, на час укладання договору купівлі-продажу від 3 червня 2008 року чотири поверхи гуртожитку, розташованого у с. Новолуганське вул. Леніна ,1, не могли бути включені до ліквідаційної маси, оскільки відповідно до ст. 26 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» повинні були передаватися до комунальної власності Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області та відповідно не підлягали продажу. Так відповідно до акту прийому-передачі від 30.05.2005 р. ліквідатору TOB "Востоксельхозпродукт" Шолоховій І.Б. було передано майно підприємства банкрута в кількості 13 одиниць, в т.ч. і будівлю гуртожитку загальною балансовою вартістю 714803,25 грн. Згідно протоколу №1 від 01.04.2008 р. ведення біржових торгів щодо реалізації майна підприємства-банкрута TOB "Востоксельхозпродукт" 4 поверхів гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1, переможцем в біржових торгах став ОСОБА_3, вартість 4 поверхів гуртожитка - 27474,07 грн. Відповідно до договору купівлі-продажу 81/100 часток будинку квартирного типу ( гуртожитку) від 03.06.2008 р., що посвідчений державним нотаріусом Артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А. та зареєстрований в реєстрі за № 3088, TOB "Востоксельхозпродукт" в особі ліквідатора Шолохової І.Б. продало, а ОСОБА_3 купив 81/100 часток будинку квартирного типу (гуртожитку), що розташований за адресою : АДРЕСА_1, за ціною 27474,07 грн.Так, судом було встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на будинок квартирного типу, що видане на підставі розпорядження голови Артемівської райдержадміністрації від 09.08.2002 р. № 536) , власником гуртожитку на 216 місць, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на час укладання договору купівлі продажу від 03.06.2008 р. було TOB "Востоксельхозпродукт".

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2012 року залишено без змін рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.06.2011 року по справі за позовом прокурора Артемівського району в інтересах держави в особі Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області до ОСОБА_3, TOB «Востоксельхозпродукт», яким задоволені позовні вимоги прокурора про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.06.2008 року чотирьох поверхів гуртожитку, розташованого у АДРЕСА_1.

Відповідно до рішення виконкому Новолуганської сілської ради від 21.03.2012 р. №21 здійснено перенайменування з вул. Леніна на квартал «Молодіжний» та також здійснено пренумерацію будинку з №1 на №13.

18.05.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір дарування 81/100 часток будинку квартирного типу (гуртожитку), що розташований за адресою: АДРЕСА_1, який було посвідчено приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 933.В подальшому 11.06.2012 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 81/100 часток будинку квартирного типу (гуртожитку), що розташований за адресою : АДРЕСА_1, про що було укладено відповідний договір дарування, який було посвідчено приватним нотаріусом Артемівського міського нотаріального округу Донецької області Дубровським В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1220. Відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 6247575 від 16.07.2013 р. у власності ОСОБА_2 перебуває 81/100 часток будинку квартирного типу (гуртожитку), що розташований за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_1, яке було видано 21 серпня 1999 року виконкомом Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області було укладено шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора , суд першої інстанції власником спірного нерухомого майна є Новолуганська сільська рада, в інтересах якої і діяв прокурор, який подав позов, та оскільки договір купівлі-продажу щодо 81/100 часток будинку квартирного типу ( гуртожитку) чотирьох поверхів (2,3,4,5) в с. Новолуганське, укладений 03.06.2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Востоксільгосппродукт», визнаний недійсним, отже майно вибуло з володіння власника ( Новолуганської сільської ради) поза його волею, що є підставою вимагати повернення майна від добросовісного набувача.

Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання оспорювання.

За правилами ст. 388 ЦК України , якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Виходячи зі змісту цієї статті, добросовісне придбання можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Наслідком угоди, укладеної з таким порушенням є не двостороння реституція, а повернення майна з чужого незаконного володіння (віндикація).

Як вбачається із матеріалів справи, що рішенням Артемівського міськрайонного суду від 15.06.2011 року договір купівлі-продажу щодо 81/100 часток будинку квартирного типу ( гуртожитку) чотирьох поверхів (2,3,4,5) в с.Новолуганське, укладений 03.06.2008 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Востоксільгосппродукт», визнаний недійсним. Вказане рішення набуло законної сили. Підставою визнання цієї угоди недійсною стало порушення відчужувачем - ліквідатором Шолоховою І.Б. вимог ст.26 Закону України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банктрутом» від 14.05.1992 року№2343-ХІІ ( який був чинним на момент укладення спірної угоди), в якій, зокрема вказується, що ліквідаційна маса - усі види майнових активів банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарювання на дату ліквідаційної процедури, включаються до ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків. Таким чином, спірні об'єкти ( частина гуртожитку) не могли бути включені до ліквідаційної маси, оскільки згідно вказаної правової норми мали бути передані до комунальної власності Новолуганської сільської ради та не підлягали продажу.

Вказані обставини відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягають доведенню та мають приюдиційне значення у цій справі, тобто відповідно до вимог частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин власником спірного нерухомого майна мала стати Новолуганська сільська рада, в інтересах якої і діяв прокурор, який подав позов.

З урахуванням наведеного висновок суду першої інстанції про задоволення вимог прокурора відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

За доводами апеляційної скарги прокурор не надав доказів проте, що Новолуганська сільська рада є власником майна.

Між тим, за рішенням Артемівського міськрайонного суду від 15.06.2011 року спірні об'єкти ( частина гуртожитку) не могли бути включені до ліквідаційної маси, оскільки згідно вказаної правової норми мали бути передані до комунальної власності Новолуганської сільської ради та не підлягали продажу, яке є приюдиційним за правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України .

Доводи ОСОБА_2 проте, що вона є добросовісним набувачем не спростовують висновків суду про задоволення вимог позивача щодо витребування майна, оскільки за правилами ст. 388 ЦК України власник має право витребувати майно і у добросовісного набувача за відплатним договором, якщо воно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. А якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

За доводами апеляційної скарги прокурор не надав доказів проте, що Новолуганська сільська рада є власником майна.

Посилання проте, що спірна будівля не є гуртожитком та не відноситься до комунальної власності суперечить рішенню Артемівського міськрайонного суду від 15.06.2011 року.

Доводи апеляційної скарги проте, що прокурор не довів підстав для звернення до суду (інтересів держави) з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ст. 121 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом.

Такі випадки передбачені, зокрема ст. ст. 20, 33, 36-1 Закону України "Про прокуратуру", чч. 1, 2 ст. 45 ЦПК, відповідно до яких прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах; прокурор здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 під представництвом прокуратурою України інтересів держави треба розуміти правовідносини, в яких прокурор, реалізуючи визначені Конституцією України та законами України повноваження, вчиняє в суді процесуальні дії з метою захисту інтересів держави. Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Таким органом, відповідно до ст. ст. 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Отже законом надано право прокурору звертатися до суду з позовом в інтересах органу, який представляє інтереси і виконує функції держави, а в конкретному випадку Новолуганської сільської ради Артемівського району Донецької області.

Із апеляційної скарги вбачається, що інші доводи не мають належного обґрунтування у чому полягає порушення вимог матеріального і процесуального права, а тому не дають підстав для висновку щодо незаконності чи неправильності оскаржуваного судового рішення.

За таких обставин судова колегія вважає, що апеляційна скарга має бути відхилена з залишенням без змін оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2014 рокуу цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді