АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/4504/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1482/15Головуючий у 1-й інстанції Фадєєва С. О. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права на частину майна.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2, в якому просив суд визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: вул. Набережна Лейтенанта Дніпрова, б. 80, кв. 38, м. Кременчук, Полтавської області.

В грудні 2014 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину вказаної квартири вартістю згідно договору 15373 гривень.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 січня 2015 року вказані позови обєднано в одне провадження.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права на частину майна відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду від 02 квітня 2015 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 243 грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 02.06.2001 року сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 березня 2013 року. Від шлюбу мають двох дітей: доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В період перебування сторін в шлюбі ОСОБА_4 одноособово було приватизовано квартиру № 50 в будинку № 10 по вул. 50-річчя СРСР в м. Кременчуці, про що відповідно до розпорядження за № 15376/24 від 18.04.2007 року органом приватизації УЖКГ виконкому Кременчуцької міської ради позивачеві видано свідоцтво про право власності на житло.

Згідно договору купівлі-продажу від 21 вересня 2007 року вказана квартира загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м. була продана власником ОСОБА_4 за 70590 гривень.

03 жовтня 2007 року ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_3 Дніпрова в м. Кременчуці Полтавської області (загальною площею 51,7 кв.м., житловою площею 29,1 кв.м.) за 30746 гривень, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_7 за № 4690.

Вищевказані розпорядження органу приватизації, свідоцтво про право власності на житло від 18.04.2007 року та договори купівлі-продажу від 21.09.2007 року та 03.10.2007 року сторонами в установленому порядку не оспорювались.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира АДРЕСА_3 Дніпрова в м. Кременчуці Полтавської області придбана ОСОБА_4 хоча і в шлюбі, але за кошти, які належали йому особисто.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю

дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Той із подружжя, хто є власником майна, визначає режим володіння та користування ним з урахуванням інтересів сім`ї, насамперед дітей. При розпорядженні своїм майном дружина, чоловік зобовязані враховувати інтереси дитини, інших членів сім`ї, які відповідно до закону мають право користування ним (ст. 59 СК України).

Як вбачається з матеріалів справиАДРЕСА_4 в будинку № 10 по вул. 50-річчя СРСР в м. Кременчуці позивач ОСОБА_4 набув, використавши своє особисте право на приватизацію державного житлового фонду, тому спірна квартира, яка була придбана за кошти, отримані від продажу приватизованої квартири, що сторонами по справі не заперечується, не є спільною сумісною власністю подружжя в розумінні ст.ст. 57, 61 СК України.

Норми ст. 61 СК України, що діяли на час здійснення позивачем права на приватизацію, не передбачали віднесення житла, одержаного у власність внаслідок безоплатної передачі одному з подружжя шляхом приватизації, до обєктів спільної сумісної власності подружжя.

Закон України від 11.01.2011 р. № 2913-VI «Про внесення зміни до статті 61 Сімейного Кодексу України щодо обєктів права спільної сумісної власності подружжя» в силу ч. 1 ст. 8 СК України, ч. 1 ст. 5 ЦК України не має зворотної дії в часі і не поширюється на спірні правовідносини.

Доказів щодо внесення коштів, одержаних від продажу приватизованої квартири, до сімейного бюджету сторін по справі не надано і суду таких обставин не доведено. Позаяк з матеріалів справи, пояснень сторін та показань допитаних в суді першої інстанції свідків такого не вбачається.

Нотаріально посвідчена згода ОСОБА_2 на купівлю ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_5 Дніпрова в м. Кременчуці Полтавської області є одностороннім правочином та факту належності спірної квартири до обєктів права спільної сумісної власності подружжя не доводить, адже, за правилами ст. 65 СК України обовязковою є згода одного з подружжя на розпорядження спільним майном, що із вказаної заяви не вбачається.

Оскільки ОСОБА_2 не виявила бажання на приватизацію квартири № 50 в будинку № 10 по вул. 50-річчя СРСР в м. Кременчуці, за нею зберігалось право користування займаним житлом, тому придбання ОСОБА_4 іншого житла з урахуванням інтересів членів сім`ї не суперечить вимогам ст. 59 СК України.

Доводи апеляційної скарги щодо укладення ОСОБА_4 договору купівлі-продажу спірної квартири в інтересах сім`ї та виникнення у звязку з цим права спільної сумісної власності подружжя, що у відповідності до ч. 3 ст. 61 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України є предметом доказування по справі, ґрунтуються на припущеннях, належними та допустимими доказами по справі не підтверджуються та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Встановлено, що рішення місцевим судом постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 13 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ ОСОБА_8

ОСОБА_9

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1