НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/3941/15
№ 2/183/2421/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,-

встановив:

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання спільних дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з відповідачем та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з позивачем.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 24 квітня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 09, від якого мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем остаточно припинились через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння, що призводило до постійних сварок, внаслідок чого сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Сторони проживають окремо з 2015 року. Позивач вважає, що сімя розпалася остаточно, відновити сімейні відносини не можливо, оскільки буде суперечити його інтересам. Спорів щодо майна, що є їхньою сумісною власністю не мають. Сторони дійшли згоди, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 буде проживати разом з відповідачем та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 буде проживати разом з позивачем.

В судове засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, погоджується з проживанням дітей, визначеним в позові, а відповідач їх визнає та також погоджується з проживанням дітей, визначеним в позові.

У звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані в частині розірвання шлюбу та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом по справі встановлено, що 24 квітня 1999 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, за актовим записом № 09 /а.с.7/.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.8/ та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.9/.

Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, проживають окремо. Вказана обставина визнана сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Головною причиною розпаду їх родини є те, що вони втратили почуття любові та взаємоповаги один до одного.

Судом в судовому засіданні 07 серпня 2015 роз`яснено сторонам про можливі заходи з примирення подружжя, які відповідач та позивач просили не застосовувати оскільки вважають за неможливе збереження сім`ї, внаслідок чого підстав для надання строку для примирення судом не встановлено.

Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя.

Відповідно до вимог 112 Сімейного Кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу.

Щодо вимоги позовної заяви про визначення місця проживання дітей, суд доходить наступного.

У відповідності до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно зі ст.ст. 160, 161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Як вбачається з позовної заяви, паспорту позивача та довідки ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, батьки дітей зареєстровані за однією адресою, доказів на підтвердження фактичного проживання окремо один від одного суду не надано, позивач визнає, відповідач не заперечує вимоги позову щодо проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_2, відповідач визнає вимоги позову, а позивач підтримує позов в частині проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_1, що свідчить про визначення батьками місця проживання дітей, відсутність спору щодо їх місця проживання.

За таких обставин, суд не вбачає підстав, за яких права позивача не визнаються, порушуються або оспорюються іншою стороною, внаслідок чого позов в цій частині є таким, що подано передчасно і не підлягає задоволенню.

Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «Богуславська» на «Кравченко», яке не просить змінити на дошлюбне.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,88,174, 212-215 ЦПК України суд,-

вирішив:

ОСОБА_5 Олександрівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей - задовольнити частково.

Розірвати шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 24 квітня 1999 року за актовим записом № 09.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов