Справа № 758/1467/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Карпенко Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Куренівське Подільського району міста Києва", треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої затопленням приміщення,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КП "Куренівське Подільського району міста Києва" про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Свої вимоги мотивує тим, що вона проживає та є власником 73/100 частин квартири АДРЕСА_1.

Зазначила, що відповідно до акту комісії КП "Куренівське" від 27 травня 2014 року був встановлений факт залиття її квартири з квартири № 27, внаслідок пориву стояка ХВП.

Вказала, що згідно звіту № 71/14 від 23.06.2014 року розмір матеріального збитку, завданого внаслідок залиття квартири складає 50 810 грн. 00 коп.

Крім того, зазначила, що крім матеріальної шкоди, їй також була завдана моральна шкода, яка виразилась у негативних емоціях, переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичайного способу життя.

Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку відмовляється відшкодовувати завдану шкоду, просила стягнути з КП "Куренівське Подільського району міста Києва" на свою користь 50 810 грн. матеріальної шкоди, 1 000 грн. - витрати за проведення експертизи, 5 000 грн. моральної шкоди, 4 384 грн. - правової допомоги та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала з тих же підстав, просила його задовольнити. Пояснила, що 22 травня 2014 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачці. Залиття відбулося з квартири № 27, внаслідок пориву стояка ХВП, в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодовувати майнову шкоду. Крім того, неправомірними діями відповідача позивачці була завдана також моральна шкода.

Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, направили до суду заперечення, в яких зазначили, що вони позов визнають частково в сумі 6 186 грн. відповідно до зведеного та локального кошторисів, складених КП "Куренівське". Зазначають, що локальний кошторис № 2-1-1 на частковий ремонт квартири складений ФОП "ОСОБА_5" на суму 50 810 грн. складений з порушенням норм чинного законодавства, виконаний з грубим порушенням стандартів Державних будівельних норм, а тому не є належним доказом по справі. Крім того, вказують, що позивачкою позов в частині відшкодування моральної шкоди необґрунтований та не підтверджений доказами (а.с. 118-121).

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, направили до суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутність (а.с. 98, 101).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачці та третім особам на праві спільної часткової власності, згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 травня 2009 року (а.с. 10).

22 травня 2014 року відбулося затоплення вказаної квартири.

Відповідно до вимог п. 2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибц3динкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, позивачка 22 травня 2014 року звернулася до КП "Куренівське" з заявою про виклик майстра (а.с. 46).

Згідно п. 2.3.6. «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомити заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Неусунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт. Заявки, пов'язані з забезпеченням безпеки проживання, усуваються в терміновому порядку.

У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт (додаток 4).

У день затоплення 22 травня 2014 року ніхто не з'явився.

Тільки 27 травня 2014 року комісією представників КП "Куренівське" було проведено перевірку фактів щодо залиття квартири АДРЕСА_1, яке трапилося 22 травня 2014 року та складено акт обстеження даної квартири (а.с. 47).

Згідно даного акту та в результаті обстеження виявлено факт залиття квартири позивача, а саме:

- Житлова кімната - 17.6 кв. м. (стеля-клеєва, стіни-шпалери);

- Житлова кімната - 10,8 кв.м. (стеля-клеєва);

- Коридор - 2,2 кв. м. (стеля-клеєва, стіни-шпалери);

- Кухня - 6,10 кв.м. (стеля-клеєва, стіни-шпалери);

- Ванна кімната - 2.2 кв.м. (стеля-клеєва, стіни-шпалери).

Причиною залиття зазначено: порив стояка ХВП.

Зазначений акт про затоплення квартири не відповідає вимогам додатку № 4 «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», оскільки у ньому не вказано обсяг робіт, не зазначені висновки і рекомендації комісії, мешканці квартири не були ознайомлені з актом.

Відповідно до Звіту № 71/14 вартість майнової шкоди, завданої ОСОБА_1 у результаті залиття квартири АДРЕСА_1 за цінами і станом на час дослідження становить 50 810 грн. (а.с. 50-53).

Положеннями статті 319 ЦК України (ч. ч. 1, 2, 4, 5) передбачено, що власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права, має право на їх відшкодування. Під збитками розуміються втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого права.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже підставою цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, яке включає в себе: шкоду, протиправне діяння особи, яка її заподіяла, причинний зв'язок між ними та вину заподіювача шкоди.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 27 березня 1992 року N 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Суд, оцінюючи зібрані докази у справі в їх сукупності дійшов висновку про те, що залиття квартири позивача відбулося з вини КП "Куренівське", що підтверджено актом комісії КП "Куренівське" від 27 травня 2014 року.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності їх вини у завданні шкоди позивачам.

У запереченнях проти позову КП "Куренівське" визнали ту обставину, що 22 травня 2014 року відбулося залиття квартири позивачки та вони визнають позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 6 186 грн. відповідно до зведеного та локального кошторисів, складених КП "Куренівське".

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 57, 58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В той же час, суд не приймає до уваги зведений кошторис, складений КП "Куренівське" від 24.06.2014 року № 486 (а.с. 124), який був наданий представником відповідача, оскільки не відповідає фактичним розмірам залиття та обсягу робіт, які необхідно провести для відновлення квартири, а саме в даний кошторис не були враховані залиті стіни в житловій кімнаті площею 10,8 кв.м., не врахована вартість матеріалів.

Належних доказів, які б спростовували факт залиття спірної квартири не з вини відповідача, суду не надано, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 50 810 гривень відповідно до Звіту № 71/14.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У п. 5 зазначеної постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Внаслідок неправомірних дій (бездіяльності) відповідача було пошкоджено майно позивача, порушився її звичайний спосіб життя, внаслідок чого ОСОБА_1 зазнала душевних страждань.

Враховуючи глибину душевних хвилювань та порушення нормального порядку життя позивачки, суд приходить до висновку про те, що у зв'язку з залиттям квартири позивача було заподіяно моральну шкоду у розмірі 800 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача, як це передбачено ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

Разом з тим, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивачки про стягнення моральної шкоди у більшому розмірі до 5 000 грн.

Крім того стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають витрати за проведення експертизи в сумі 1 000 грн., які були сплачені позивачкою на рахунок ФОП "ОСОБА_5", що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт від 26 червня 2014 року (а.с. 49).

Згідно ч. 1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Постановою Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» (чинною на час звернення) витрати, пов'язані з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено рішення, компенсуються іншою стороною у сумі, що не перевищує 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину роботи.

Позивачка просить стягнути з відповідача витрати за отримання правової допомоги у розмірі 4 384 грн. 80 коп.

Суд приходить до висновку про необхідність задоволення даних вимог у сумі 1 948 грн. 80 коп., оскільки представником позивача наданий розрахунок на дану суму (складання позовної заяви та консультування з юридичних питань - 487, 20 грн. * 4 год.= 1948 грн. 80 коп.).

Що стосується стягнення витрат на правову допомогу у більшому розмірі, то у матеріалах справи відсутній розрахунок вартості юридичних послуг відповідно до пропорційного часу роботи адвоката у зв'язку з наданням правової допомоги у даній справі.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково, а з відповідача слід стягнути на користь позивача 50 810 грн. майнової шкоди, 1 000 грн. за проведення експертизи, 800 грн. на відшкодування моральної шкоди та 1948 грн. 80 коп. - витрати на правову допомогу.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі 568 грн. 10 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 22, 23, 319, 1166, 1167 ЦК України ст. ст. 3, 4, 10, 11, 15, 58-60, 74, 79, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Куренівське Подільського району міста Києва» (ідентифікаційний код 35669360) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) майнову шкоду у розмірі 50 810 грн. 00 коп., моральну шкоду у розмірі 800 грн. 00 коп., витрати на проведення експертизи у розмірі 1 000 грн. 00 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 1 948 грн. 80 коп. та судовий збір у розмірі 568 грн. 10 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. О. Шаховніна