Справа №162/638/15-ц
Номер провадження 2/162/123/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області під головуванням:

судді Труша В.О.

за участю секретаря Гичук О.М.,

представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Гірківської сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Гірківської сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

23.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, Гірківської сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті матері ОСОБА_4, яка померла 01.04.2013 року, залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: с.Гірки, вул.Леніна, 89, Любешівського району Волинської області.

У встановлений законом строк вона звернулась із відповідною заявою до Любешівської державної нотаріальної контори. Тому вважає, що право на спадщину після смерті ОСОБА_4 за законом, як спадкоємця першої черги, виникло у неї та за заповітом у її чоловіка ОСОБА_5, який із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний термін до нотаріальної контори не звертався, відмовляється від своєї частки в спадковому майні в її користь та не заперечує проти прийняття нею спадщини за законом, про що чоловік подав до нотаріальної контори відповідну заяву. Інших спадкоємців першої черги, які б мали право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, немає.

Зазначила, що на вказане майно претендує відповідач ОСОБА_3, який є онуком спадкодавця ОСОБА_4, і вважає, що його батьку ОСОБА_6, який помер 23.12.2012 року, нарівні з ОСОБА_4 належала ? частина вказаного спадкового майна, як членам колгоспного двору, і цю частину майна він прийняв після смерті батька ОСОБА_6, як спадкоємець за законом першої черги споріднення. З цим вона погодитись не може з тих підстав, що спірне будинковолодіння не належало до суспільної групи колгоспний двір і батько відповідача ОСОБА_3- ОСОБА_6, в силу вимог статей 120, 123 Цивільного кодексу УРСР 1963 року (далі- ЦК УРСР), не мав право на ? частку у будинковолодінні нарівні з матір'ю ОСОБА_4 Даний факт стверджується відповідями Державного архіву Волинської області та СВК «За мир», згідно яких відомості в протоколах засідань правління та загальних зборів колгоспу „Червоний партизан або ж рішення про включення до членів колгоспу «Червоний пратизан» ОСОБА_4 з сімєю відсутні, а відтак домогосподарство, станом на 15 квітня 1991 року, не належало до колгоспного двору, ОСОБА_6, станом на 15 квітня 1991 року, не був членом колгоспу та в зв'язку з цим не мав право на частку в майні колгоспного двору.

Зважаючи на це, ОСОБА_1 вважає себе фактичним власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, проте отримати свідоцтво про право на спадщину за законом і зареєструвати право власності на нього не може, в звязку з відсутністю на будинок з господарськими будівлями та спорудами відповідних правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. Оскільки будинок відповідає чинним архітектурно-будівельним, санітарним та пожежним нормам та правилам, а державна нотаріальна контора відмовляється визнати за нею право власності на дане спадкове майно, в звязку з відсутністю на нього правовстановлюючих документів, то вона змущена звернутись до суду із даною позовною заявою.

Окрім того, 07.05.2015 року до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 і Гірківської сільської ради про визнання права власності на ? частину вказаного домоволодіння звернувся ОСОБА_3 Просить прийняти даний позов до спільного розгляду з первісним позовом і визнати за ним право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: с.Гірки, вул.Леніна, 89, Любешівського району Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6, померлого 23.12.2012 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що зазначений житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який входить до складу спадкового майна і на який претендує ОСОБА_1, належав до суспільної групи господарювання колгоспний двір, головою якого був ОСОБА_7 - батько ОСОБА_1, а його дід. А оскільки розмір частки члена колгоспоного двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, то спірний житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами належав у рівних частках ОСОБА_7, його дружині ОСОБА_8 та їхньому синові (батьку позивача ОСОБА_3В.) ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_7 07.10.1985 року спірний будинок став належати в рівних частках ОСОБА_4 та ОСОБА_6, тому що, відповідно до статті 563 ЦК УРСР, в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Після смерті свого батька 23.12.2012 року, дотримуючись строку для прийняття спадщини, ОСОБА_3 особисто звернувся до Любешівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину на нерухоме майно, а саме на частину житловго будинку з надвірними будівлями і спорудами в с.Гірки, вул.Леніна, 89, Любешівського району Волинської області. Однак, отримав постанову про відмову у вчиненні даної нотаріальної дії, оскільки не подав правовстановлюючих документів на вказаний будинок. В даний час виникла потреба у оформленні спадщини після померлого батька та в отриманні свідоцтва про право на спадщину, але в нотаріальному порядку це зробити не можливо, так як відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, тому він вимушений звернутись до суду.

Ухвалою суду від 15.05.2015 року зустрічний позов ОСОБА_3 прийнятий до спільного провадження з позовом ОСОБА_1, оскільки предметом судового розгляду за обома позовами є спірне спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: с.Гірки, вул.Леніна,89, Любешівського району Волинської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 за первісним позовом ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Просив визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: с.Гірки, вул.Леніна,89, Любешівського району Волинської області. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 не визнав, вважаючи, що спірний житловий будинок не належав до колгоспного двору, а це в свою чергу виключає частку в цьому майні ОСОБА_6- батька позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 З цих підстав просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, згідно поданої заяви просить розгляд справи провести за його відсутності. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, а вимоги, викладені в його зустрічному позові, про визнання права власності на ? частину спірного домоволодіння в порядку спадкування за законом підтримує в повному обсязі.

В судове засідання не з"явилась також представник відповідача за спільними позовами голова Гірківської сільської ради ОСОБА_9, згідно поданої заяви позов ОСОБА_1 визнає та не заперечує проти визнання за нею права власності на спірне спадкове майно, просить розгляд справи провести без участі сільської ради.

Суд, взявши до уваги доводи сторін та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваннях прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Згідно статей 1217, 1258 Цивільного кодексу України (далі- ЦК), спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до статті 1261 ЦК, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Крім інших підстав, підставою його набуття, відповідно до статті 1216 ЦК, є спадкуванням, яке являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). А відповідно до статті 392 ЦК надається можливість звернутися з позовом до суду про визнання права власності у разі відсутності у власника майна документа, який засвідчує його право власності

Крім цього, відповідно до частини 3 статті 1296 ЦК, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до статті 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходяться в його користуванні, житловий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Стаття 563 ЦК УРСР передбачає, що в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається.

Згідно довідки Гірківської сільської ради Любешівського району №113/2.5 від 15.1.2014 року слідує, що по записах погосподарської книги №2 за 1986-1990 роки в складі сім"ї домогосподарства №136, яке знаходиться за адресою с.Гірки, вул.Леніна, 89, Любешівського району Волинської області входили: ОСОБА_10, 07.04.1926 року народження- голова домогосподарства (проживала у будинку до дня смерті); ОСОБА_6, 17.10.1959 року народження- син (проживав у даному будинку до дня смерті); ОСОБА_11, 16.09.1953 року народження- невістка (в серпні 1988 року вибула в смт.Любешів); ОСОБА_3, 23.07.1987 року народження- онук (в серпні 1988 року вибув в смт.Любешів). Будинок №89 по вул.Леніна с.Гірки Любешівського району побудований у 1958 році і належав на праві власності (без правовстановлюючих документів) ОСОБА_10, яка померла 01.04.2013 року. ЇЇ син- Менік ОСОБА_12 проживав у будинку матері, який помер раніше за матір- 25.12.2012 року (а.с.21).

Також, згідно архівної довідки архівного відділу Любешівської районної державної адміністрації №129/1.15/2-14 від 28.10.2014 року слідує, що в погосподарській книзі №2 Гірківської сільської ради Любешівського району Волинської області за 1983-1985 роки значиться господарство ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_1. В складі його сім"ї проживали: дружина- Менік ОСОБА_14; син- Менік ОСОБА_12. Є відмітки, що ОСОБА_13 помер 07.10.1985 року і господарство переписане на дружину- Менік ОСОБА_14; житловий будинок побудований у 1958 році, а сарай- у 1957 році; земля, що знаходилась в особистому користуванні господарства на 01.10.1985 року- 0,30 га. Суспільна група господарства на 01.01.1985 року- колгоспники (а.с.43).

Згідно архівної довідки державного архіву Волинської області №52/01.20 від 16.01.2015 року слідує, що у погосподарських книгах Гірківської сільської ради Любешівського району Волинської області за 1950-1952 роки є відомості, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживала у власному господарстві (господарство №123) разом з ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, у будинку побудованому у 1900 році. У документі є відмітка:"Члени колгоспу "Червоний партизан". Дата вступу не зазначена.

У погосподарських книгах за 1953-1955 роки зазначено, що головою господарства №139 є ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2. Разом з нею проживали чоловік ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, дочка ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5 (інші члени сім"ї не зазначені). Будинок побудований у 1900 році. У документі є відмітка:"Члени колгоспу "Червоний партизан", дата вступу- 1949 рік. Господарство знаходиться у с.Гірки (назва вулиці та номер не зазначені). Суспільна група: "колгоспниця" (так у документі).

У погосподарських книгах за 1955-1957 роки зазначено, що головою господарства, особистий рахунок №151, є ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом з ним проживали дружина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5. Господарство знаходиться у с.Гірки, перебуває в колгоспі "Червоний партизан" (так у документі, назва вулиці та номер не зазначені). Суспільна група господарства: "колгогспники". Дата побудови будинку "до 1918 року" (так у документі).

У погосподарських книгах за 1958-1960 роки зазначено, що головою господарства, особистий рахунок №149, є ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом з ним проживали дружина ОСОБА_17 (прізвище так у документі), ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_18 (прізвище так у документі), ІНФОРМАЦІЯ_6. Господарство знаходиться у с.Гірки, перебуває в колгоспі "Червоний партизан" (так у документі, назва вулиці та номер не зазначені). Суспільна група господарства: "колгоспники". Будинок побудований "до 1918 року", хлів- у 1957 році (так у документі).

У погосподарських книгах за 1961-1963 роки зазначено, що головою господарства, особистий рахунок №150, є ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4. Разом з ним проживали дружина ОСОБА_17 (прізвище так у документі), ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_5, син ОСОБА_18 (так у документі), ІНФОРМАЦІЯ_6. Господарство знаходиться у с.Гірки, перебуває в колгоспі "Червоний партизан" (так у документі, назва вулиці та номер не зазначені). Суспільна група господарства: "колгоспники". Будинок побудований у 1958 році, хлів- у 1957 році (так у документі) (а.с.11).

З сукупного аналізу зазначених вище архівних документів слід прийти до висновку, що спірний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за №89 по вул.Леніна в с.Гірки Любешівського району Волинської області належав до суспільної групи господарювання- колгоспний двір.

В судовому засіданні встановлено, що в житловому будинку №89 по вул.Леніна у с.Гірки Любешівського району Волинської областіпроживала сімя колгоспників у складі: чоловіка ОСОБА_7, дружини ОСОБА_4 та сина ОСОБА_6.

На аналогічні обставини зазначив також Апеляційний суд Волинської області у своєму рішенні від 24.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, Гірківської сільської ради Любешівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі,- ОСОБА_3 на рішення Любешівського районного суду від 08.04.2014 року (а.с.44-45).

Це засвідчується і виданим на ім"я ОСОБА_4, як члена колективного сільськогосподарського виробничого кооперативу "За мир", сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВЛ №0187363 від 11.03.1997 року (а.с.84-85).

У зв"язку з цим, судом не беруться до уваги твердження стороною позивача ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_4 не була членом колгоспу і її майно не відносилось до колгоспного двору. Відсутність в архівних документах відомостей про прийом ОСОБА_4 в члени колгоспу не може бути беззаперечним доказом цього, оскільки вони грунтуються лише на перевірених частково збережених протоколах засідань правління та загальних зборів колгоспу "Червоний партизан" с.Гірки Любешівського району. В той же час у погосподарських книгах Гірківської сільської ради Любешівського району Волинської області, датованих до 15.04.1991 року, зазначається, що господарство ОСОБА_4 і її сім"ї перебуває в колгоспі "Червоний партизан" с.Гірки Любешівського району Волинської області, суспільна група господарства- колгоспники.

Отже, після смерті ОСОБА_7 07.10.1985 року (а.с.46) спадкоємство в майні колгоспного двору не відкрилось, а тому власниками господарства залишились дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_6 в рівних частках по 1/2 частини господарства кожному в силу статті 563 ЦК УРСР. Після смерті ОСОБА_6 23.12.2012 року (а.с.6) відкрилась спадщина, яку усдакували в рівних частках, як спадкоємці першої черги за законом відповідно до 1261 ЦК, мати спадкодавця ОСОБА_4 шляхом спільного проживання та син спадкодавця- позивач ОСОБА_3 (а.с.49), який фактично прийняв спадщину шляхом звернення із заявою в установлений законом строк в нотаріальну контору (а.с.50).

Таким чином, ОСОБА_4 належало 3/4 частини домоволодіння, а ОСОБА_3 успадкував 1/4 частину домоволодіння.

Після смерті ОСОБА_4 01.04.2013 року (а.с.5) відкрилась спадщина, до якої входить і 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що в с.Гірки по вул.Леніна, 89, Любешівського району Волинської області.

Згідно заповіту посвідченого Гірківською сільською радою від 10.01.2013 року, ОСОБА_4 все своє майно заповіла ОСОБА_5 Васильовичу- чоловіку позивача ОСОБА_1С.(а.с.81).

У свою чергу спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 в шестимісячний строк після відкриття спадщини подав в нотаріальну контору заяву про відмову від спадкового майна ОСОБА_4 (а.с.8).

В силу положень статей 1217, 1223, 1261 ЦК позивач ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, після смерті матері ОСОБА_4 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (а.с.71).

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (стаття 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (стаття 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм частини 5 статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною 3 статті 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена частиною 3 статті 1268 ЦК, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину в порядку статті 1269 ЦК шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34655805 від 25.07.2013 року (а.с.92).

Поряд з цим, позивач ОСОБА_3 також прийняв спадщину в порядку статті 1269 ЦК, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34163988 від 04.06.2013 року (а.с.51).

Оформлення права на спадщину регулюється статтями 1296, 1297, 1298 ЦК України, де передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємцям, які прийняли спадщинупісля закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини, кожному з них окремо із визначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщині інших спадкоємців.

Таким чином, діючим законодавством передбачено порядок оформлення спадкових прав, зокрема, отримання свідоцтва про право на спадщину.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3,як спадкоємці першої черги за законом, зверталися до Любешівської державної нотаріальної контори із заявами про видачу їм свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок в с.Гірки, вул.Леніна,89, Любешівського району Волинської області. Однак, державним нотаріусом постановами від 23 грудня 2013 року (а.с.20) та від 01 грудня 2014 року (а.с.52) їм було відмовлено у видачі на вище наведений об'єкт спадщини свідоцтв про право на спадщину, оскільки на даний будинок відсутні правовстановлюючі документи.

Пленум Верховного Суду України у пункті23 постанови "Про судову практику у справах про спадкування " від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимога про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягає. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 являються єдиними спадкоємцями першої черги за законом спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_6, вони прийняли у встановленому законом порядку спадщину, суд приходить до висновку, що їх позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Зокрема, за ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 слід визнати право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в с. Гірки, вул. Леніна, 89, Любешівського району Волинської області, а за ОСОБА_19 після смерті ОСОБА_6- на 1/4 частину вказаного будинковолодіння.

Керуючись статтями 10, 58, 60, 208, 212-215 ЦПК, на підставі статей 328, 392, 1216, 1217, 1258, 1268, 1269, 1272, 1296 ЦК, статей 120, 563 ЦК УРСР, суд, , -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в с. Гірки, вул. Леніна, 89, Любешівського району Волинської області.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в с. Гірки, вул. Леніна, 89, Любешівського району Волинської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Любешівський районний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/ ОСОБА_20

З оригіналом вірно

Суддя Любешівського районного суду: В.О. Труш

Волинської області