21.05.2015 Єдиний унікальний номер 205/2161/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №22» Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровський Благодійний фонд «Хесед Менахем» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, 14 березня 2014 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №22» Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровський Благодійний фонд «Хесед Менахем» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі договору від 10 березня 2005 року про передачу квартири у тимчасове безоплатне користування, який укладено між Дніпропетровським Благодійним фондом «Хесед Менахем», він проживає у квартиріАДРЕСА_1.

Дніпропетровський Благодійний фондом «Хесед Менахем» є власником даної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 20 грудня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Коваленко Ю.С.

На верхньому поверсі над квартирою, яку він винаймає, знаходиться квартира АДРЕСА_2 власником якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_3

14 вересня 2011 року відповідачі демонтували батареї, у зв'язку з чим трапився витік води. В результаті витоку води, що стався у квартирі АДРЕСА_2, було залито квартиру АДРЕСА_1 в якій позивач проживає разом з сім'єю.

Пошкодження квартири у результаті залиття відповідачами, завдало моральної шкоди, яка полягала у переживаннях, нервовому навантаженні.

На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду у сумі 30364,80 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4. позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2. позовні вимоги не визнала в повному обсязі та просила відмовити. Участі у судових дебатах не приймала.

В судове засідання представник третьої особи - комунального підприємства «Житлово експлуатаційне підприємство №22» Дніпропетровської міської ради не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

В судове засідання представник третьої особи - Дніпропетровського Благодійного фонду «Хесед Менахем» не з'явився, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вислухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 грудня 2004 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Коваленко Ю.С., за реєстровим №848, Дніпропетровському, Благодійному фонду «Хесед Менахем» належить квартира АДРЕСА_1./а.с.16-17/

10 березня 2005 року між Дніпропетровським Благодійним фондом «Хесед Менахем» та ОСОБА_1 було укладено договір на передачу квартири в тимчасове безоплатне користування./а.с.5-7/

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Другою дніпропетровською державної нотаріальної контори від 06.02.2007 року ОСОБА_2, належить на праві власності квартира АДРЕСА_2. /а.с108/

Згідно довідки виданої КП «Житлово-експлуатаційне підприємство №22» Дніпропетровської міської ради зареєстрованими за адресою: АДРЕСА_2 значаться: ОСОБА_2 та з 22.04.2013 року зареєстрований ОСОБА_3, 1982 року народження/а.с.107/

14 вересня 2011 року сталося залиття водою квартири позивача, що зумовило спричинення останньому матеріальних збитків.

В обґрунтування вини відповідачів в залитті квартири позивачем надано суду акт про злиття квартири та інші ушкодження від 14 вересня 2011 року, складений працівниками КЖЕП №22 лише в присутності позивача, оскільки підписи відповідачів в акті відсутні./а.с.23/

Відповідно до акту від 14.09.2011 року причиною залиття зазначено, що без узгодження із КЖЕП-22, відповідачами були демонтовані батареї, цілісність системи ЦО будинку була порушена і при створенні тиску у системі трапився витік води, так як на батареях не були встановлені заглушки.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 підтвердив, що дійсно 14.09.2011 року під час демонтування батареї у квартирі АДРЕСА_2 стався витік води, у зв'язку з чим було залито водою квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Частиною 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»визначено, що споживач житлово-комунальних послуг зобовязаний, окрім іншого, своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов'язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Положеннями ст.1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року, із відповідними змінами, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до норм ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до п. 2.3.6. "Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій" затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005, № 76 у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, типова форма якого міститься в Додатку № 4 до зазначених Правил.

Згідно встановленої форми факт залиття квартири та його наслідків фіксується комісією у складі: голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка, представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку.

Відповідно до типового акту та роз'яснення Міністерства з питань житлово-комунального господарства України щодо ремонту квартири після залиття (лист від 29.12.2009 р. N 12/20-11-1975) в акті залиття квартири повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Разом з тим, згідно акту складеного 14.09.2011 року не можливо зробити однозначний висновок про характер та об'єм шкоди, що була заподіяна позивачеві. Зокрема в акті зазначено, що при огляді було виявлено залиття стелі та стіни в залі розміром 50 см.. Проте у вказаному акті не зазначено, чи були пошкоджені внаслідок цього шпалери або інші матеріали.

Таким чином, приймаючи до уваги зазначені вище норми, суд не може прийняти як належний та допустимий доказ наданий позивачем акт від 14 вересня 2011 року, оскільки він не підтверджує розмір завданої матеріальної шкоди (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та не встановлює вину саме відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Також, суд не приймає до уваги як доказ наданий позивачем Звіт про проведення технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири АДРЕСА_1, у підтвердження вартості матеріальних збитків. Оскільки, відповідно до даного Звіту, ціль обстеження зазначено: одержати об'єктивну та вичерпну інформацію про матеріали й конструкції для оцінки технічного стану квартири АДРЕСА_1, разом з тим жодним чином не доказує суму завданих матеріальних збитків позивачу вказаних в Акті «про залиття квартири чи інших пошкоджень» від 14.09.2011 року, а саме вартість пошкоджених шпалер, стін, штукатурки.

Крім того, відповідно до Ліцензії серія АВ №588433 від 10 листопада 2011 року, доданої до Звіту, зазначено, що Інститут проектування та експертизи будівництва має чіткий перелік робіт, які може проводити, а саме: проектування об*єктів архітектури, інжинірингова діяльність у сфері будівництва, тобто Інститут проектування та експертиз будівництва взагалі не може визначати розмір збитків, на підставі чого зазначений Звіт не може братися до уваги при визначенні розміру збитків.

Також, викладені в кошторисній документації фактичні дані не можуть сприйматись судом як достовірні та об'єктивні, оскільки залиття квартири згідно Акту від 14 вересня 2011 року складеного КЖЕП №22, залиття квартири відбулося 14.09.2011 року, а Звіт про проведення технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири АДРЕСА_1, складено станом на 02.12.2013 р.

Доказів, що саме розрахунок відповідає дійсній вартості спричиненої майнової шкоди, суду позивач не надав, клопотань відповідно до вимог ст. 131 ч.1 ЦПК України про призначення експертизи не заявляв, разом з тим судом роз'яснювалось право позивача заявити клопотання про призначення експертизи для визначення розміру матеріальних збитків завданих позивачу .

Слід зазначити, що обєктивне визначення розміру майнової шкоди, зокрема і шляхом залиття квартири, потребує спеціальних знань в галузі науки, техніки, ремесла тощо, а отже за нормами діючого законодавства повинно здійснюватись шляхом проведення експертизи, яка оформлюється відповідним висновком експерта чи експертів.

Інші належні та допустимі докази в підтвердження зазначених обставин позивачем не були надані.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог.

Не підлягає задоволенню і позовна вимога про стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн. з наступних підстав.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року, із відповідними змінами, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову про стягнення матеріальної шкоди, підстав для відшкодування моральної шкоди та витрат понесених з проведенням технічного огляду будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири АДРЕСА_1 він також не вбачає.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд приходить до висновку, що судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з даним позовом, не підлягають відшкодуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись п. 8 ст. 17, ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги»від 24.06.2004 року № 1875-IV, ст. ст. 11, 13, 16, 22, 23, 1166 - 1167, 1192 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57 - 61, 88, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: комунальне підприємство «Житлово експлуатаційне підприємство №22» Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровський Благодійний фонд «Хесед Менахем» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Н.Г. Остапенко