АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/9612/2015 Головуючий в 1 інстанції - Матійчук Г.О.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі: Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м. Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про відібрання малолітньої дитини та повернення її за місцем її постійного проживання

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

УхвалоюПечерського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1просить скасувати ухвалу Печерськогорайонного суду м. Києва від 05 травня 2015 року та постановити нову, якою повністю задовольнити заяву ОСОБА_1, посилаючись на незаконність даної ухвали, зокрема, на те, що суд порушив норми цивільно-процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановлюючи ухвалу про відмову у задоволені заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні та представником позивача не надано доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Проте, із такими висновками суду погодитися не можна з таких підстав.

Так, обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник позивачки посилалася, на те, що станом на теперішній час у провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відібрання та повернення за місцем проживання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що ОСОБА_2 вивіз їхню дитину у невідомому напрямку з місця її постійного проживання і вона немає жодної інформації щодо місця перебування дитини.

Також зазначала, що відповідач є громадянином Російської Федерації та Великобританії, в Україні він має лише посвідку на постійне місце проживання, тому існує загроза того, що її чоловік може вивезти їхню доньку за межі України, зокрема, в Російську Федерацію, а враховуючи складну політичну ситуацію між Російською Федерацією та Україною, вона взагалі буде позбавлена можливості повернути доньку до України і втратить будь-який зв'язок з дитиною.

Такі доводи апеляційної скарги є слушними.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову можуть бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, пунктом 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 року № 724), встановлено порядок виїзду з України громадян, які не досягли 16-річного віку.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права, яких можуть бути порушенні у зв'язку з застосуванням відповідних заходів.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Проте, суд не звернув належної уваги на зазначені вимоги закону та обставини справи, належним чином їх не перевірив та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, ухвалу суду не можна визнати законною і обґрунтованою, тому, вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову і тимчасово обмежити виїзд малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України шляхом заборони перетинати державний кордон України до вирішення даної справи по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: