Ухвала

іменем україни

30 липня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Висоцька В.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

встановив:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 26 листопада 2005 року по 12 лютого

2014 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із позивачем. На підставі рішення Ленінського районного суду

м. Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року відповідач ОСОБА_2, зобов'язаний виплачувати аліменти на утримання вказаних дітей у розмірі 2 182 грн на користь позивача. Однак, з вересня 2013 року по грудень

2014 року відповідачем аліменти виплачувалися не в повному обсязі, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість у розмірі 24 430 грн, яку виплатити в добровільному порядку відповідач відмовляється. Вказувала, що за період з вересня 2013 року по грудень 2014 року сума неустойки (пені), яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача складає

65 021,72 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 7 058,06 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення в частині задоволення позову, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Встановивши наявність у платника аліментів заборгованості зі сплати аліментів із вини останнього та факт прострочення сплати аліментів та керуючись ст. 196 СК України, суд прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Зі змісту ухвалених судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.С. Висоцька