Справа № 368/93/15-ц Головуючий у І інстанції Кириченко В. І.
Провадження № 22-ц/780/2817/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 46 02.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Матвієнко Ю.О.

при секретарі - Петленко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Кагарлицької міської ради, ПАТ «Кагарлицький цукровий завод» про визнання незаконними і скасування рішення виконавчого комітету, визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та скасування державної реєстрації вказаного державного акта,-

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, Кагарлицької міської ради, просила суд визнати незаконним і скасувати рішення виконкому Кагарлицької міської ради №16 від 2.02.2001 року про передачу у власність земельної ділянки ОСОБА_3, визнати недійсним державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1310 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд яка розташована по АДРЕСА_1 виданого 23.05.2001 року ОСОБА_3 і та скасувати державну реєстрацію вказаного державного акта.

Обгрунтувала позов тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері ОСОБА_5 до її дітей: позивачки з часткою 1/4, відповідачки ОСОБА_3 з часткою 1/4 та ще однієї дочки ОСОБА_6 з часткою 2/4 в порядку спадкування перейшло право користування присадибною земельною ділянкою площею 0,15 га по АДРЕСА_2 Згідно рішення виконкому Кагарлицької міської ради від 17.02.1995 року №15 між спадкоємцями розподілена спадкова земельна ділянка площею 0,14 га, а не 0,15 га.

Без згоди позивачки та ОСОБА_6 було видано наказ Кагарлицького цукрового заводу №31 від 13.03.1990 року яким ОСОБА_3 надано 0,03 га землі з присадибного фонду її матері ОСОБА_5 Але в натурі земельну ділянку не виділено і рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №15 від 17.02.1995 року було скасоване рішення цього ж виконкому від 3.06.1993 року №99 про затвердження наказу Кагарлицького цукрового заводу №31 від 13.03.1990 року. Але ОСОБА_3 незаконно приватизувала 0,03 га. Вважає, що вона має право на земельну ділянку площею 0,035 га , але відповідач порушила це її право.

Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове. Посилається на те, що суд не врахував що при приватизації спірної земельної ділянки та отримання державного акту на право власності на цю земельну ділянку ОСОБА_3 приватизувала земельну ділянку на 0,0 5 га більше, яку не мала права приватизовувати.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими Доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в задоволені позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що у даному випадку вказані вимоги закону судом першої інстанції не виконані.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року матері сторін ОСОБА_5 до її дітей: позивачки з часткою 1/4, відповідачки ОСОБА_3 з часткою 1/4 та ще однієї дочки ОСОБА_6 з часткою 2/4 в порядку спадкування перейшло право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2

Рішенням виконкому Кагарлицької міської ради Київської області № 15 від 17 лютого 1995 року було затверджено розподіл без виділення в натурі земельної ділянки площею 0,14 га між спадкоємцями: ОСОБА_3 як власниці 1/4 частини будинку виділено земельну ділянку 0,035 га, ОСОБА_6 як власниці 2/4 частим будинку -- 0,07 га, ОСОБА_2 як власниці 1/4 частини будинку - 0,035 га.

Відповідно до статті 30 ЗК України (у редакції 1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або користування-земельною ділянкою без зміни її цільового призначення якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Оскільки ОСОБА_2 набула право власності на 1/4 частину будинку у 1989 році, то з огляду на приписи зазначеної норми, вона відповідно набула права користування частиною земельної ділянки відповідно до її частки у праві власності на будинок.

Коли позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою, під час розгляду було встановлено, що наказом Кагарлицького цукрового заводу № 31 від 13 березня 1990 року ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею 0,03 га із присадибного фонду її матері ОСОБА_5 та згідно державного акта на право приватної власності на землю від 23 травня 2001 року ОСОБА_3 приватизувала земельну ділянку площею 0,1310 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1

Зазначені обставини встановлені рішенням апеляційного суду Київської області від 11.06.2014 року.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд послався на те, що ОСОБА_3 мала у своєму користуванні земельну ділянку площею 0,10 га. з 1970 року на підставі наказу № 190 по Кагарлицькому цукровому комбінату, а пізніше на підставі наказу директора Кагарлицького цукрового комбінату №31 від 13 березня 1990 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 03.06.1993 року їй було виділено ще 0,03 га. до цієї земельної ділянки і цим же наказом було зафіксовано, що загальна площа присадибної земельної ділянки ОСОБА_3 є 0,13 га по АДРЕСА_1 яку вона в подальшому приватизувала, тому права позивача цією приватизацією не порушені.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком, оскільки суд не врахував, що вказане рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради від 03.06.1993 року про затвердження наказу щодо виділення відповідачці 0,03 га. із присадибного фонду її матері ОСОБА_5, яку успадкували окрім неї у тому числі і позивачка, було скасовано рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №15 від 17.02.1995 р. (а.с.10)

Таким чином, втратив чинності і наказ про виділення відповідачці ОСОБА_3 0,03 га. і цим же рішенням від 17.02.1995 року на підставі взаємної згоди було затверджено розподіл земельної ділянки площею 0,14 га між спадкоємцями: ОСОБА_3 як власниці 1/4 частини будинку виділено земельну ділянку 0,035 га, ОСОБА_6 як власниці 2/4 частим будинку -- 0,07 га, ОСОБА_2 як власниці 1/4 частини будинку - 0,035 га.

Крім того, слід зазначити, що згідно договору купівлі-продажу від 30.11.1999 року, відповідачка ОСОБА_3, задовго до отримання у власність спірної земельної ділянки, відчужила свою частину успадкованого житлового будинку і на момент винесення спірного рішення Кагарлицької міської ради на підставі якого був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1310 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1, вона вже не була співвласником цього житлового будинку (а.с.11).

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки частина земельної ділянки розміром 0,03 га неправомірно увійшла у приватизацію земельної ділянки загальним розміром 0,1310 га з видачею на ім'я ОСОБА_3 оскаржуваного державного акту, чим порушені права на приватизацію позивачкою ОСОБА_2 земельної ділянки тим розміром, яким було визначено і затверджено цим рішенням, крім того ОСОБА_3 на час отримання у власність цієї земельної ділянки вже не була співвласником будинку, що є правовою підставою для визнання незаконним рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 16 від 02.02.2001 року про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянка площею 0,1310 га та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 23.05.2001 року, виданого на ім'я ОСОБА_3

Доводи відповідачки ОСОБА_3, викладені у заяві до апеляційного суду, про те, що з аналогічних позовних вимог рішенням апеляційного суду Київської області від 11.06.2014 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні її позову, судова колегія перевірила і встановила, що у вказані справі позов був заявлений із інших підстав і обставини щодо скасування рішенням виконавчого комітету Кагарлицької міської ради №15 від 17.02.1995 р. наказу про виділення відповідачці 0,03 га. не досліджувались.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не може вважатись законним і обґрунтованим у зв'язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ОСОБА_2 в частині визнання незаконним рішення ради та визнання недійсним державного акту. В решті позов необґрунтований, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 16 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати незаконним рішення виконавчого комітету Кагарлицької міської ради № 16 від 02.02.2001 року про передачу ОСОБА_3 у власність земельної ділянка площею 0,1310 га за адресою: АДРЕСА_1

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.05.2001 року, виданий Гладенко Любові Павлівни Кагарлицькою міською радою на земельну ділянку площею 0,1310 га за адресою: АДРЕСА_1

В решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :