Справа № 132/1180/15-ц
Провадження № 2/132/443/15
РІШЕННЯ

Іменем України

28.05.2015 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

при секретарі Матвійчук К.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Калинівка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на проживання в житловому приміщенні,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка в позові вказує, що її на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Калинівської державною нотаріальною конторою Панкєєвою Л.М. 29.02.1996 року.

В даному будинку проживала і відповідачка по справі, ОСОБА_2, яка перебувала у шлюбі з її сином ОСОБА_4. Рішенням Калинівського районного суду від 24.07.2014 року цей шлюб було розірвано, так як вони не проживають в подружніх стосунках з 2011 року.

На даний час відповідачка не є членом сім'ї позивачки, вона не проживає в будинку вже понад три роки, а тому втратила право на проживання.

Протягом вказаного часу на утриманні сина перебуває двоє неповнолітніх дітей, донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких з відповідачки стягуються аліменти.

Позивачка та її син неодноразово звертались до відповідачки з проханням виписатись, однак вона проживаючи в іншому місці не знімається з реєстрації в будинку позивачки.

Тому позивачка звернулась до суду з даним позовом.

В судове засідання позивачка не з'явилась, однак згідно заяви, просить слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримує, в разі неявки відповідачки просить прийняти заочне рішення.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоч належним чином була повідомлена про день розгляду справи і не повідомила про причини своєї неявки.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення по таким підставам.

Так, позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Калинівської державною нотаріальною конторою Панкєєвою Л.М. 29.02.1996 року.

В даному будинку проживала і відповідачка по справі, ОСОБА_2, яка перебувала у шлюбі з її сином ОСОБА_4. Рішенням Калинівського районного суду від 24.07.2014 року цей шлюб було розірвано, так як вони не проживають в подружніх стосунках з 2011 року.

На даний час відповідачка не є членом сім'ї позивачки, вона не проживає в будинку вже понад три роки, а тому втратила право на проживання.

Протягом вказаного часу на утриманні сина перебуває двоє неповнолітніх дітей, донька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання яких з відповідачки стягуються аліменти.

Позивачка та її син неодноразово звертались до відповідачки з проханням виписатись, однак вона проживаючи в іншому місці не знімається з реєстрації в будинку позивачки.

В добровільному порядку відповідачка не бажає знятись з реєстрації.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним, тобто відповідачка перешкоджає позивачці користуватися та розпоряджатися своїм правом власності.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Факт не проживання ОСОБА_2 в будинку позивачки більше одного року підтверджується актом обстеження житлових умов від 22.04.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_2 в будинку за АДРЕСА_1 не проживає з 2012 року, а проживає в м.Київ.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини у справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 71, 72, 78, 107 Житлового Кодексу України, ст.321, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 158, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на проживання в житловому приміщенні - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку за АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брати участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою згодою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії.

Суддя: