АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

26 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Каратаєвої Л.О., Повєткіна В.В.

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

03 травня 2013 року ПАТ "РОДОВІД БАНК" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 273174 грн. 97 коп., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 77588,68 грн., простроченої заборгованості за процентами - 618,78 грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 133255,32 грн., пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 48714,36 грн., три проценти річних від суми простроченого кредиту - 9518,24 грн., три проценти річних від суми прострочених процентів по кредиту - 3479,60 грн. та судовий збір у розмірі 2731 грн. 74 коп. В обґрунтування позовних вимог посилались на те, що між ВАТ "РОДОВІД БАНК", правонаступником якого є ПАТ "РОДОВІД БАНК", та відповідачем, ОСОБА_2, 05.09.2008 року укладено кредитний договір № 35.7/СЖ-001-08-3, згідно умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 120 000 грн. з виплатою процентної ставки 21% річних, строк повернення коштів до 05.08.2013 року. Забезпеченням виконання зобов'язань за кредитним договором є порука, відповідно до договорів поруки від 05.09.2008 року поручителями є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Зобов'язання за договором відповідачі не виконали, станом на 01.03.2013 року заборгованість за договором складає - 273174 грн. 97коп., яку позивач і просить стягнути з відповідачів (том. 1 а.с. 2-3).

Рішенням Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволені частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "РОДОВІД БАНК" заборгованість за кредитним договором № 35.7/СЖ-001-08-3 від 05.09.2008 року в розмірі 156407 грн. 46 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 77588 грн. 68 коп., заборгованості зі сплати процентів - 618 грн. 78 коп., пені - 78200 грн.

В іншій частині позову відмовлено, також вирішено питання щодо судового збору (том. 2 а.с. 85-87).

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_4 та ухвалити нове, яким в цій частині позовних вимог відмовити в повному обсязі (том 2 а.с.92-96).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду в оскаржує мій частині залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення суду в частині стягнення заборгованості саме з неї, як з поручителя, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється.

Судом першої інстанції встановлено, що 05 вересня 2008 року між ВАТ "РОДОВІД БАНК", правонаступником якого є ПАТ "РОДОВІД БАНК", та відповідачем ОСОБА_2, укладено кредитний договір № 35.7/СЖ-001-08-3, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 120000 грн. строком до 05.08.2013 року включно, процентна ставка за цим договором встановлювалась в розмірі 21% річних (п.1.3 договору) (а.с.8-10). Відповідно до п.4.6. вказаного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язується сплачувати банку пеню за кожний день прострочки у розмірі подвійної процентної ставки, яка вказана в п.1.3 цього договору, від суми простроченого платежу.

Відповідно до договору поруки від 05 вересня 2008 року № 35.7/СЖ-001-08-3/2, який було укладено між ВАТ "РОДОВІД БАНК", правонаступником якого є ПАТ "РОДОВІД БАНК", та відповідачем, ОСОБА_4, поручитель ОСОБА_4, зобов'язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_2, за вищевказаним кредитним договором (п.1.1). Поручитель, ОСОБА_4, ознайомлена з умовами кредитного договору щодо суми заборгованості - 120 000 грн., процентної ставки за договором - 21%, строку погашення кредиту - 05 серпня 2013 року, відповідальності за прострочення погашення платежів в строки та на умовах кредитного договору - пені - подвійна процентна ставка, яка вказана в п.1.3 кредитного договору (а.с.14-15).

Відповідачі належним чином умови договору не виконували, у звязку з чим виникла заборгованість, для погашення якої, на підставі виконавчого напису нотаріуса від 11 листопада 2010 року згідно договору іпотеки від 05.09.2008 року, який було укладено між ВАТ "РОДОВІД БАНК", правонаступником якого є ПАТ "РОДОВІД БАНК", та відповідачем, ОСОБА_3, звернуто стягнення на предмет іпотеки, що належало на праві власності ОСОБА_3 Однак, після проведення прилюдних торгів та перерахування коштів, виручених від продажу іпотечного майна банку, залишилася заборгованість по кредитному договору, яку позивач і просить стягнути з відповідачів.

Задовольняючи частково позовні вимоги, в тому числі й в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що між банком та позичальником ОСОБА_2, укладений кредитний договір, за яким виникла заборгованість, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів у визначеній судом сумі: 156407 грн. 46 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитом - 77588 грн. 68 коп., заборгованості зі сплати процентів - 618 грн. 78 коп., пені - 78200 грн. При цьому суд не застосував положення ст. 625 ЦК України та застосував положення ч. 3 ст.551 ЦК України та зменшив визначений ПАТ "РОДОВІД БАНК" розмір пені до 78 200 грн.

Вказані висновки зроблені судом без порушення норм матеріального та процесуального права, оскільки згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а договором встановлено, що позичальник має перед позивачем зобов'язання щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, позивач за умовами договору має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, виконання інших зобов'язань за договором у повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Колегія суддів, враховуючи положення ст.. 303 ЦПК України, погоджується з висновками суду 1 інстанції стосовно стягнення з апелянта, як солідарного боржника, суми заборгованості, визначеної в рішенні.

Посилання апелянта в апеляцій скарзі на те, що судом 1 інстанції безпідставного не застосовано ч. 4 ст. 559 ЦК України, згідно якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки, а у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, колегія суддів до уваги не приймає та погоджується з судом 1 інстанції щодо відсутності підстав припинення поруки, оскільки вимога була пред'явлення в межах строку, визначених ч.4 ст. 559 ЦК України. Так., строк виконання основного зобов'язання в договорі визначено 05 серпня 2013 року, з позовом до суд позивач звернувся 03 травня 2013 року, тому підстави застосування ч.4 ст. 559 ЦК України відсутні.

Доводи апеляційної скарги щодо спливу строку позовної давності також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки за кредитним договором, укладеним до 05 серпня 2013 року, позичальник з 28 листопада 2012 року (останнє погашення заборгованості за кредитом - 27 листопада 2012 року згідно виписки з особового рахунку позичальника) припинив внесення платежів щодо повернення кредиту, прострочених та поточних платежів, сплати прострочених та поточних сум процентів, а банк звернувся із зазначеним позовом до суду 03 травня 2013 року шляхом направлення позову поштою на адресу суду (том 1 а.с.28), тобто до спливу строку позовної давності.

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, а відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в оскаржує мій частині відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2015 року в оскаржуємій частині - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: