У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку), за касаційною скаргою Харківської міської ради на рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Харківська міська рада звернулась до суду з указаним вище позовом, в якому просила стягнути солідарно з відповідачів до бюджету м. Харкова збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 174 432 грн 60 коп. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

На обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Харківській області від 13 листопада 2013 року, прийнято в експлуатацію реконструйовані нежитлові приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 731,3 кв. м. Замовниками будівництва є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Відповідно до ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник об'єкта будівництва зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та укласти договір про пайову участь з органом місцевого самоврядування. На виконання цих вимог рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 9 листопада 2011 року № 804 затверджено новий Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова, який містить аналогічні положення про залучення замовників до обов'язкової пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова. Позивач зазначає, що відповідачі не звернулися до Департаменту економіки та комунального майна для укладення відповідного договору про пайову участь. Листами управління від 31 січня 2014 року та від 26 грудня 2013 року відповідачів повідомлено про необхідність звернення до виконавчих органів Харківської міської ради для укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова. Відповіді на вказані листи від відповідачів на адресу Харківської міської ради не надходили. Таким чином, у разі належного виконання замовниками будівництва передбаченого законом обов'язку щодо звернення до органів місцевого самоврядування для укладення договору, Харківська міська рада отримала б кошти пайової участі у розвитку інфраструктури м. Харкова у порядку та розмірах, передбачених чинним законодавством. За таких обставин, неодержані кошти позивач відносить до збитків у вигляді упущеної вигоди, розмір якої становить 4 % від розміру кошторисної вартості будівництва, що становить 174 432 грн 60 коп. Просили позов задовольнити.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Харківська міська рада, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що реконструйовані нежитлові приміщення не є об'єктом будівництва, а відповідачі не є замовниками будівництва у розумінні норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик