Провадження № 4-с/263/58/2015
Справа № 263/7356/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі головуючого судді Степанової С.В. при секретарі Соколової О.Б., у відсутність сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про повернення виконавчого документу стягувану від 12 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И В :

Представник стягувача звернувся до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про повернення виконавчого документу від 12.05.2015 року. У скарзі заявник послався на те, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Маріуполя знаходилась цивільна справа за позовом ПАТ «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.26.04.2011 року на примусове виконання рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя по справі № 2-1134/10 було видано виконавчий лист № 2-1134/10. 10.12.2013 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя було постановлено ухвалу № 263/12880/13-ц; 6/263/637/2013 про заміну сторони виконавчого провадження з ПАТ «ПУМБ» на стягувача ТОВ «АНСУ» по справі № 2-1134/10.28.11.2014 року на адресу Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ була направлена заява про відкриття виконавчого провадження.Не отримавши відповіді на заяви, ТОВ «АНСУ» 02.03.2015 року направило скаргу до начальника Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ. 12.05.2015 року державним виконавцем було винесено постанову № 45745240 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», в якій державний виконавець послався на Закон України «Про введення мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі Закон) про те, що не може бути примусово стягнуте заборгованості за кредитним договором, якщо такий договір виступає як забезпечення зобовязань громадянина України за споживчими кредитами. Постанову отримано 12.06.2015 року, що підтверджується витягом з сайту Укрпошта.Просив визнати дії державного виконавця по поверненню виконавчого документа такими, що не відповідають Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, оскільки закон, на який послався державний виконавець, не забороняє проводити стягнення на інше майно та кошти боржника крім зазначених в Законі та документів, що підтверджують право власності на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 та на яке не може бути звернуто стягнення згідно Закону, державним виконавцем Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ до постанови про повернення виконавчого документа стягувачу не додано, скасувати постанову № 45745240 від 12.05.2015 року та зобовязати державного виконавця надати відповіді на запити, що направлялися для встановлення фактичного місцезнаходження боржника та перевірку майнового стану боржника, вжити всіх заходів примусового характеру щодо виконання документа в повному обсязі.

Представник заявника у судове засідання не зявився, надав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, надав суду заяву з клопотанням розглянути скаргу у його відсутність, заперечував проти задоволення скарги, на підтвердження чого надав документи, але просив вирішити скаргу на розгляд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні в Жовтневому ВДВС Маріупольського МУЮ знаходилось виконавче провадження № 45745240 по виконанню рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «АНСУ» заборгованості за кредитним договором в сумі 12716,34 дол. США, судових витрат в сумі 127,16 дол. США і 120 грн., на підставі якого був виданий виконавчий лист від 27.12.2010 року № 2-1134/10.

12.05.2015 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Маріупольського МУЮ ОСОБА_3 ухвалено постанову про повернення виконавчого документу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з тим, що у відповідності до Закону України «Про введення мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) заборгованості за кредитним договором, якщо такий договір виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, закріплено право кожної людини на справедливий суд, яке полягає в тому, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Шалько проти України» від 20.07.2004 року (заява №60750/00) зазначається, що для цілей ст.6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 року у справі «Чижов проти України» (заява №6962/02) Євросуд зазначив, що позитивним обовязком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої ст.6 Конвенції. Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення є втручанням у його право на мирне володіння своїм майном. У подальшому Європейський суд неодноразово застосовував ці положення до України при винесенні своїх рішень проти країни.

Згідно статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

За пунктом 2 частини 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Так, з метою встановлення належних боржникові рахунків або джерел доходів, майна, державним виконавцем було зроблено запити до УПФУ в Жовтневому районі м. Маріуполя, ДПС України, ЦНППВАЗ-2 на що отримані відповіді про відсутність відомостей та рухомого майна.

Також державним виконавцем отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 83653995 від 19.01.2015 року про наявність у власності боржника домоволодіння по вул. Казанцева, 168а в м. Маріуполі Донецької області, але воно знаходиться в іпотеці у ПАТ «Дельта Банк».

Згідно копії постанови від 04.09.2013 року, по виконавчому провадженню № 39016810 було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 по заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» на земельну ділянку по вул. Гайдара, 7 в м. Маріуполі.

Оскільки державним виконавцем не було перевірено, чи є в теперішній час у боржника майно у виді земельної ділянки по вул. Гайдара, 7 в м. Маріуполі., чи перебуває воно під арештом перед іншими кредиторами, чи реалізовувалося для відшкодування заборгованості перед ПАТ КБ «Приватбанк» та чи залишилися від реалізації грошові кошти для відшкодування заборгованості по даному кримінальному провадженню, чи наявні рахунки боржника у фінансових установах, тому постанова про повернення виконавчого листа не відповідає вимогам закону та порушує конституційні права заявника на належне, повне та своєчасне виконання рішення суду, і є перешкодою для примусового виконання рішення суду, тому є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Що стосується мотивування повернення виконавчого листа стягувану посилаючись на Закон України «Про введення мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», то такий закон не забороняє проводити стягнення на інше майно та кошти боржника крім зазначених в Законі.

Крім того, заявником було подано заяву про відкриття виконавчого провадження, в якій ТОВ «АНСУ» просило не лише відкрити виконавче провадження, а й провести ряд процесуальних дій, серед яких у разі ухилення боржника від виконання зобовязань за рішенням суду, просило звернутися державного виконавця до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, у разі виявлення рахунків боржника - накладення на них арешту. При цьому заявник зазначив, що у разі виникнення потреби в авансуванні витрат на організацію та проведення виконавчих дій, у відповідності до статей 41, 42 Закону України «Про виконавче провадження», ТОВ «АНСУ» не відмовляється від відповідного авансування.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

Таким чином суд вважає, що державним виконавцем в порушення вимог Закону не було направлено як постанови про відкриття виконавчого провадження, так і інших відповідей стосовно виконання рішення суду, які заявник просив повідомити.

Заявник посилається також на направлення до начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби ММУЮ скарги від 02.03.2015 року, але даних про те, що така скарга дійсно направлялася, заявником суду не надано.

Згідно ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

На підставі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 124 Конституції України, рішень Європейського суду з прав людини у справі «Чижов проти України» від 17.05.2005 року, «Шалько проти України» від 20.07.2004 року, ст. 49, 51 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. 387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції про повернення виконавчого документу стягувану від 12 травня 2015 року, задовольнити.

Постанову державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_3 про повернення виконавчого провадження від 12.05.2015 року № 45745240 по виконанню рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя у справі № 2-1134/10 визнати незаконною та скасувати.

Зобовязати Жовтневий відділ державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції відновити виконавчі дії по виконавчому листу, виданому Жовтневим районним судом м. Маріуполя № 2-1134/10 від 26.04.2011 року.

Зобовязати державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції надати відповіді Товариству з обмеженою відповідальністю «АНСУ» щодо вчинення процесуальних дій та прийнятих рішень щодо встановлення фактичного місцезнаходження боржника та перевірку його майнового стану, вжити всіх заходів примусового характеру щодо виконання виконавчого листа № 2-1134/10 від 26.04.2011 року в повному обсязі.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АНСУ», якому повернуто виконавчий документ, зобов'язане у тримісячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред'явити виконавчий лист до виконання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.В. Степанова