Провадження №2/761/556/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 липня 2015 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Ковальчук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визначення майна особистою приватною власністю спадкодавця, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування; позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Масюк Ігор Євгенович, ОСОБА_3, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом; за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та встановлення факту родинних відносин; позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання заповіту частково недійсним та встановлення юридичних фактів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, через свого представника, звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є онукою померлої ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_6, яка залишила заповіт від 09.06.2006 року на її користь згідно якого заповіла квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. З ціллю прийняття вказаної спадщини за заповітом позивачка звернулась до першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але отримала відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, оскільки із заявою про прийняття спадщини після смерті її бабусі звернувся рідний брат чоловіка покійної, ОСОБА_2

Чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_8 помер на наступний день після неї - ІНФОРМАЦІЯ_9. 07.12.2012 року відповідач ОСОБА_2 (брат ОСОБА_8.) через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Масюка І.Є. із заявою про прийняття спадщини за законом після ОСОБА_6

Позивачка вважає, що такі дії відповідача є незаконними, оскільки хоча спірна квартира і була придбана подружжям ОСОБА_7 та ОСОБА_8 під час перебування їх у шлюбі, однак, ця квартира була придбана за особисті кошти ОСОБА_6 та її дочки ОСОБА_5, які отримані внаслідок продажу квартири заадресою: АДРЕСА_1.

За клопотанням позивачки ухвалою суду від 12.04.2015 рокубуло об'єднано в одне провадження дану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування з цивільною справою за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Масюк І.Є., про визнання права власності на спадщину.

Вказані вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності за ним на 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2, у порядку спадкування після смерті його рідного брата ОСОБА_8 обґрунтовані тим, що рідний його брат ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 - на наступний день після смерті своєї дружини ОСОБА_6, з якою вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.1969 року і їм належала на праві спільної сумісної власності вищевказана квартира в якій вони проживали разом до останніх днів життя. Після смерті дружини відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України ОСОБА_8, як спадкоємець першої черги, прийняв ІНФОРМАЦІЯ_10 у спадщину належне їй майно. Враховуючи те, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між власниками, ОСОБА_8 належало 1/2 частини спірної квартири. Одночасно ОСОБА_2 є пенсіонером і, враховуючи наявність заповіту ОСОБА_6 на вказану квартиру на користь ОСОБА_1, ОСОБА_8 як її чоловік і пенсіонер, мав право на обов'язкову частку згідно ст.1241 ЦК України, то він додатково мав право ще на 1/4 частину квартири, а тому після відкриття спадщини після ОСОБА_7, її чоловіку ОСОБА_8 належало 3/4 частини спірної квартири. Оскільки спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_8 не має, тому ОСОБА_2 перейшло право на спадкування за законом після смерті брата на його частину спадкового майна, як спадкоємцю черги, що спадкує.

Під час розгляду справи судом, позивачкаОСОБА_1. в порядку ст. 31 ЦПК України змінювала позовні вимоги, остаточно визначившись, просилавизначити, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, була особистою приватною власністю померлої ОСОБА_6, визнати право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 після померлої ОСОБА_6

Судом до участі в справі в якості третьої особи було залучено ОСОБА_3, оскільки остання також відповідно до вимог закону звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_8

ОСОБА_3, як третя особа, 09.02.2015 року звернулася до суду з самостійними вимогами викладеними в позові, який був прийнятий судом до розгляду в даному судовому провадженні, оскільки він також стосувався права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2. В даному позові остання просить визнати частково недійсним заповіт від 09.06.2006 року, складений ОСОБА_6, в частині, яким вона заповіла 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1 та встановити юридичний факт родинних відносин, що ОСОБА_3 є рідною племінницею ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9.

Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовувала тим, що є рідною племінницею ОСОБА_8, а її померла ІНФОРМАЦІЯ_8 матір ОСОБА_9 була рідною сестрою померлого ОСОБА_38.ОСОБА_3. у передбачений законом строк подала заяву до приватного нотаріуса Столярчук І.В. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 за законом в порядку представлення.

Під час розгляду справи за клопотаннямпредставника ОСОБА_2, вона ж представник ОСОБА_3, ухвалою суду від 10.02.2015 року було об'єднано в одне провадження з даною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Масюк Ігор Євгенович, ОСОБА_3, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом; за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та встановлення факту родинних відносин, цивільну справу №761/912/15-ц, провадження №2/761/2603/2015 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання заповіту частково недійсним та встановлення юридичних фактів, оскільки це позов також стосується права власності на спірну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 її позов підтримали з підстав викладених в останній редакції їх позовних вимог, проти задоволення обох позовів ОСОБА_2 заперечили, оскільки задоволення позовних вимог ОСОБА_1 виключає задоволення вказаних позовів. Щодо позову ОСОБА_3 то проти встановлення факту того, що остання є рідною племінницею ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_9, вони не заперечували, разом з тим вимоги про визнання частково недійсним заповіту від 09.06.2006 року, складеного ОСОБА_6, в частині, яким вона заповіла 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, вважають безпідставними та недоведеними належними і допустимими доказами.

Представник ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги свого довірителя з підстав викладених в обох позовах, проти позову ОСОБА_1 заперечила, оскільки вважає, що спірна квартира була спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_8, тому її довіритель будучи рідним братом покійного має право на спадкування його частки в цій квартирі. Проти позову ОСОБА_3 не заперечує, оскільки її позиція щодо заповіту складеного ОСОБА_6, в частині, яким вона заповіла 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, співпадає з позицією ОСОБА_2

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов своєї довірительки підтримав, не заперечував проти позовів ОСОБА_2, оскільки їх позиції з приводу неправомірності заповіту складеного ОСОБА_6, в частині, яким вона заповіла 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, на користь ОСОБА_1, співпадають. Проти позову ОСОБА_1 заперечив, вважає, що вона не має права спадкувати за заповітом, який на його думку є незаконним.

Інші учасники судового розгляду справи в судове засідання не з'явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду справи, а саме представників ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, покази свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_21, дослідивши письмові дакази, що знаходяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визначення майна особистою приватною власністю спадкодавця, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, підлягає задоволенню частково, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Масюк І.Є., ОСОБА_3, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом задоволенню не підлягає, позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та встановлення факту родинних відносин, підлягає задоволенню частково, позов ОСОБА_2. до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання заповіту частково недійсним, визначення частки померлого в спільному сумісному майні, та встановлення юридичних фактів, підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_6 рідна баба ОСОБА_1, та дружина ОСОБА_22, який помер на наступний день ІНФОРМАЦІЯ_9 (Т.1 а.с.5, 21).

На час смерті ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2.

За життя ОСОБА_6 залишила заповіт від 09.06.2006 року зареєстрований за № 5-555 на користь ОСОБА_1 за яким заповіла їй АДРЕСА_2, що зареєстрована на праві власності за спадкодавицею.

16.11.2012 року ОСОБА_1 поштою направила до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Масюку І.Є. заяву про прийняття спадщини після покійної баби ОСОБА_6

Крім того ОСОБА_2 після смерті свого брата ОСОБА_8, чоловіка покійної ОСОБА_6, через свого представника звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Масюка І.Є. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6, а саме майна яке мав успадкувати його брат після своєї дружини та майна, що належало особисто йому.

З наданих сторонами доказів вбачається, що квартира АДРЕСА_2 була придбана 28.10.1996 в період перебування в шлюбі подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_6

Сторона ОСОБА_1 вважає, що вказана квартира була придбана ОСОБА_6 за особисті кошти, які вона отримала від продажу своєї особистої квартири, а тому вона правомірно розпорядилася цією квартирою заповівши її своїй онучці. Натомість сторона ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають, що оскільки вказана квартира була придбана під час шлюбу вона була спільною сумісною власністю покійного подружжя ОСОБА_8 та ОСОБА_6, а тому остання не мала права заповідати цю квартиру повністю, а тільки ? її частину.

Згідно з п.1 Прикінцевих та перехідних положень Сімейногокодексу України від 10.01.2002 року цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, який у свою чергу набув чинності з 01.01.2004 року.

Отже, оскільки квартиру АДРЕСА_2 було придбано у жовтні 1996 року, тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року та Сімейним кодексом України від 10.01.2002 року, тому до розглядуваних в даному судовому провадженні правовідносин, пов'язаних із придбанням та складанням заповіту ОСОБА_6, щодо квартири АДРЕСА_2, необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року таКпШС України від 20.06.1069 року.

Відповідно дост.ст. 22, 23 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Майном, нажитим за час шлюбу, подружжя розпоряджається за спільною згодою. При укладенні угод одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребують обов'язкового нотаріального засвідчення, згода другого з подружжя повинна бути висловлена у письмовій формі.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» встановлено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Згідно ч.1 ст. 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них.

Як вбачається з матеріалів справи 23.10.1996 року згідно договору купівлі-продажу укладеного між продавцями: ОСОБА_6, ОСОБА_23, яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_1 та покупцями ОСОБА_24, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_25 на підставі довіреності, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_27 була продана квартира АДРЕСА_1. При цьому, у вказаному договорі зазначено, що угоду вчинено за 400 грн., які продавці отримали повністю від покупців до підписання договору (Т.1 а.с.25).

Крім того, 28.10.1996 року згідно договору №1-0694/96 ОСОБА_28 продав, ОСОБА_29. купила АДРЕСА_2. Вказана квартира відповідно до вказаного договору продана за 100 грн. (а.с.27).

Разом з тим, як вбачається з п.4 Угоди про завдаток між продавцем ОСОБА_6, покупцем ОСОБА_24 та маклером ПП «Сезам» про купівлю-продаж квартири АДРЕСА_1, штраф за невиконання умов договору складає 3% від вартості квартири, що відповідає 2000 Дол. США, з чого можливо припустити, що вартість квартири мала складати 60000 доларів США, але відповідно до п.3 цього ж Договору винагорода представнику фірми ПП «Сезам» у випадку продажу квартири встановлена в розмірі 5%від вартості квартири, що становить 3000 Дол. США, у зв'язку з чим можливо припустити, що квартира має бути продана за 150000 Дол. США (а.с.26).

В пункті 4 Угоди про завдаток між продавцем ОСОБА_28, покупцем ОСОБА_29 та маклером ПП «Сезам» про купівлю-продаж АДРЕСА_2, штраф за невиконання умов договору складає 3% від вартості квартири, що відповідає 1200 доларам США, таким чином можливо припустити, що вартість квартири мала складати36000 доларів США, але відповідно до розписки продавця квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_28 отримав від ОСОБА_6 за продану квартиру суму, еквівалентну 40500 доларам США (а.с.28, 149).

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд не приймає до уваги Угоди про завдаток укладені перед купівлею-продажем квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 та розписку про отримання коштів за продану квартиру, оскільки вони містять суперечливі відомості стосовно вартості вказаних квартир, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того вказані в зазначених паперах суми ніяким чином не вплинули на оподаткування проведених операцій щодо продажу квартир та не зареєстровані в жодній державній установі, що могло би вплинути на їх легітимність.

Разом з тим, якщо порівняти суми зазначені в Договорах купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2, з урахуванням того, що продана квартира на вул.Хрещатик належала трьом власникам в рівних частках, у ОСОБА_6 вистачало коштів від продажу своєї частки у вказаній квартирі АДРЕСА_1 на придбання квартири АДРЕСА_2.

Натомість, з наданих стороною ОСОБА_2 та ОСОБА_3 доказів, не вбачається, що перед купівлею на ім'я ОСОБА_6 квартири по вул.Пушкінській у ОСОБА_8 були кошти достатні для придбання квартири в центрі м.Києва.Інших будь-яких доказів на спростування факту придбання квартири АДРЕСА_2, за особисті коштиОСОБА_6, суду надано не було.

З урахуванням викладеного, а також з урахуванням положень ч.1 ст. 11, ст.ст. 57 - 60 ЦПК України, та ст.ст. 22 - 24 КпШС України, позиції викладеній в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України»,суд прийшов до висновку, що квартира АДРЕСА_2, не являється об'єктом спільної сумісної власності подружжяОСОБА_6. та ОСОБА_8 та є роздільним майном яке належало особисто ОСОБА_6 на праві власності, оскільки вказана квартирапридбана за її особисті кошти, в розумінні ст. 24 КпШС України, отримані нею від продажу належної особисто їй частки в квартиріАДРЕСА_1.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2, була придбана за особисті кошти ОСОБА_6, у зв'язку з чим ця квартира не була спільною сумісною власністю подружжя, а належала виключно ОСОБА_6 особисто, суд вважає, що нею правомірно було складено заповіт від 09.06.2006 року зареєстрований за № 5-555 на користь ОСОБА_1 за яким вона заповіла АДРЕСА_2, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2.щодо визнання вказаного заповіту частково недійсним, вимоги ОСОБА_2 щодо визначення частки ОСОБА_8.у зазначеній у заповіті квартирі, а також визнання за ним права власності на ? частку АДРЕСА_2, в порядку спадкування майна ОСОБА_8, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Судом встановлено, що заповіт складений ОСОБА_6 на користь своєї онуки ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, на даний час недійсним не визнаний.

Разом з тим, згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки

спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки,яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

ОСОБА_2 вважає, що має право успадкувати обов'язкову частку, а саме ? частину в квартирі АДРЕСА_2, яку мав успадкувати ОСОБА_8 після смерті своєї дружини ОСОБА_6, не дивлячись на заповіт складений на користь ОСОБА_1 на цю квартиру.

Але, відповідно до ст.1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняті, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_8 помер і не встиг прийняти спадщину після померлої дружини, право на спадкування його обов'язкової частки у спадщині до його спадкоємців не переходить, а тому суд приходить до висновку, щоОСОБА_2. не має права на спадкування обов'язкової долі яку мав успадкувати ОСОБА_8 після смерті ОСОБА_6, у зв'язку з чим суд відмовляє ОСОБА_2 у визнанні за ним права власності на ? частину в квартирі АДРЕСА_2, яку мав успадкувати ОСОБА_8 після смерті своєї дружини ОСОБА_6, як обов'язкову долю.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Крім того відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Способом захисту може бути такий спосіб як визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3, оспорюється та не визнається право ОСОБА_1 на отримання у власність в порядку спадкування за заповітом квартири за адресою: АДРЕСА_2, тому обраний спосіб захисту її права, шляхом визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на вказану квартиру, є вірним, у зв'язку з чим суд вважає за необхідне визнати право власності ОСОБА_1. в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_2.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визначення права особистої приватної власності ОСОБА_30 на квартиру АДРЕСА_2 не підлягають задоволенню, оскільки відповідно ст.25 ЦК України, у момент смерті припиняється цивільна правоздатність фізичної особи, а ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_10, будь які вимоги на користьпомерлої особи суперечить вимогам ст.3 ЦПК України та ст.ст. 27-31 ЦПК України. Разом з тим зазначена обставина була встановлена судом в мотивувальній частині рішення, що стало підставою для вирішення інших позовних вимог.

Згідно п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд, в порядку окремого провадження, розглядає справи про встановлення родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в даному провадженні разом з вимогами щодо встановлення юридичних фактів їх родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_8 ставилися вимоги пов'язані з оспорюванням законності заповіту та визнання права власності на спадкове майно, суд вважає можливим розглянути питання встановлення факту родинних відносин в позовному провадженні.

Із зібраних судом письмових доказів, а саме:Свідоцтва про народження ОСОБА_3, Свідоцтва про укладення шлюбу між нею та ОСОБА_32, Свідоцтва про народження ОСОБА_9 та Свідоцтва про її розлучення, паспорта громадянина України ОСОБА_8, його Свідоцтва про одруження та Свідоцтва про його смерть, Довідки виконкомаВолодимирівськоїсільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (Т.3 а.с. 29, 30, 32, 36, 37, 140, 141, 191, 202, 203), а також показів свідків: ОСОБА_15, ОСОБА_16,ОСОБА_17, ОСОБА_33, ОСОБА_19, ОСОБА_3, ОСОБА_20, суд вважає встановленим факт того, що матір'юОСОБА_3, дівоче прізвище ОСОБА_3, була покійна ОСОБА_9, яка в свою чергу була рідною сестрою покійного ОСОБА_8.

Отже, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_3 є дочкою рідної сестри ОСОБА_8, суд вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною племінницею ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

Крім того, з письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, а саме: Свідоцтва про народження ОСОБА_2, його паспорта громадянина України, паспорта громадянина України ОСОБА_8, його Свідоцтва про одруження та Свідоцтва про його смерть, Довідки виконкомаВолодимирівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (Т.3 а.с. 72, 73, 79- 81, 191) вбачається, що обидва ОСОБА_8, ОСОБА_33 і ОСОБА_2, мають однакові прізвища та по батькові, обидва народилися в с.Володимирівка Кіровоградського району, Кіровоградської області.

Крім того відповідно до Довідок виконкомаВолодимирівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області (Т.4 а.с.64 - 66) ОСОБА_8,1931р.н., і ОСОБА_2, 1943 р.н., були членами однієї сім'ї, а саме синами ОСОБА_34 та ОСОБА_35.

З перелічених письмових доказів, вбачається, що обидва ОСОБА_35, ОСОБА_33 і ОСОБА_2, є рідними братами.

Крім того факт родинних відносин міжОСОБА_8, 1931 р.н., і ОСОБА_2, також підтверджується показами свідків: ОСОБА_15, ОСОБА_16,ОСОБА_17, ОСОБА_33, ОСОБА_19, ОСОБА_3, ОСОБА_20, які є їх близькими родичами та друзями, з показів яких вбачається, що ніхто ніколи навіть не сумнівався в тому, що ОСОБА_33 і ОСОБА_2 є рідними братами від одних і тих батька і матері.

Більш того, як вбачається із заповіту від 18.11.1996 року зареєстрованого в реєстрі за № 16-4199 (Т.3а.с. 177), ОСОБА_8 заповів частину свого майна, ОСОБА_2, в рівних частках зі своєю дружиною ОСОБА_6 та її внучкою ОСОБА_1, що свідчить про ставлення спадкодавця до всіх трьох спадкоємців, як до найближчих людей.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, є рідним братом ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

Також в матеріалах справи містяться докази, які підтверджують факт спільного проживання подружжя ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, разом зі своєю дружиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10, на час її смерті в квартирі АДРЕСА_2.

Вказаний факт підтверджується перш за все тим, що вказані особи були подружжям, яке мало дуже близькі стосунки, в сім'ї панувала любов і взаєморозуміння до останніхї днів їх життя, яке у них скінчилося майже одночасно, що підтвердили без виключення всі свідки допитані в судовому засіданні, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,ОСОБА_17, ОСОБА_33, ОСОБА_19, ОСОБА_3, ОСОБА_20,ОСОБА_37

Крім того факт проживання ОСОБА_8разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_2 підтверджується письмовими доказами, а саме Довідкою ДНУ «Науково-практичний центр профілактичної та клінічної медицини» (Т.4 а.с. 62), а також публікаціями в пресі, з яких вбачається, що інтерв'ю у ОСОБА_8 бралися за місцем його проживання на АДРЕСА_2 де він мешкав зі своєю дружиною (Т.4 а.с. 24, 38, 43).

Свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16,ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_3, ОСОБА_20, ОСОБА_37, в своїх показах також підтвердили, що ОСОБА_8. мешкав разом зі своєю дружиною ОСОБА_6.до її смерті в квартирі АДРЕСА_2.

За таких обставин, суд вважає за необхідне встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10, на час її смерті в квартирі АДРЕСА_2.

Крім того, відповідно до положень ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати пропорці йно до задоволених позовних вимог, а саме: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі сплаченого нею судового збору 3441 грн., стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі судового збору 243,6 грн., стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рівних частках судові витрати в розмірі 243,6 грн., тобто по 121,8 грн. з кожної.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визначення майна особистою приватною власністю спадкодавця, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_6.

В решті позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3441 (три тисячі сорок одна) грн.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Масюк Ігор Євгенович, ОСОБА_3, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за законом.

Позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним та встановлення факту родинних відносин, задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є рідною племінницею ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

В решті позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про визнання заповіту частково недійсним, визначення частки померлого в спільному сумісному майні, та встановлення юридичних фактів, задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, є рідним братом ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9, проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10, на час її смерті в квартирі АДРЕСА_2.

В решті позов ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 в рівних частках судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп., тобто по 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. з кожної.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: