Справа №333/7381/14-ц
Пр. № 2/333/116/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.07.2015 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді Боровікової А.І., при секретарі Колесник А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення залишку заборгованості по кредиту, -
Згідно п. 3.1 Кредитного договору, кредит було надано на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.
В свою чергу відповідач ОСОБА_2 порушив умови Кредитного договору, зокрема, пн. 1.3, 5.1 Кредитного договору, згідно яких позичальник зобовязується щомісячно до 15-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, частково погашати кредит згідно графіка погашення кредиту в розмірі 1/120 від суми ліміту отриманого кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами за визначеною договором процентною ставкою.
Згідно п. 6.5 Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань, Кредитор мас право вимагати дострокового погашення кредиту Позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до договору.
Таке дострокове погашення повинно бути здійснене Позичальником не пізніше 30-го календарного дня з дня надіслання Позичальнику відповідного повідомлення від Кредитора з вимогою дострокового погашення.
П. 10.1 передбачена відповідальність Позичальника за прострочення у виконанні грошових зобовязань у формі пені в розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення.
В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 (позичальником) взятих на себе зобовязань за кредитним договором 08.12.2006 р. Банком було укладено:
договір поруки № 014/17-02/4244-50/1 з ОСОБА_6;
договір поруки № 014/17-02/4244-50/2 з ОСОБА_5;
договір поруки № 014/17-02/4244-50/3 з ОСОБА_3;
договір поруки № 014/17-02/4244-50/4 з ОСОБА_4;
Згідно п. 1.2. зазначених договорів поруки, поручителі - відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по борговим зобов'язанням позичальника відповідача ОСОБА_2, які виникають з умов Кредитного договору.
Відповідно до п. 2.1. договору поруки, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед Кредитором нарівні з позичальником за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.
Умовами п. 3.1. договору поруки закріплено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.
Впродовж дії кредитного договору позичальником відповідачем ОСОБА_2 неодноразово порушувались вимоги и. 5.1. Кредитного договору щодо своєчасного повернення суми кредиту та відсотків за його користування.
У звязку з цим до позичальника були застосовані заходи попередження, спрямовані на погашення заборгованості за кредитом у вигляді телефонних розмов та письмових вимог.
Так, Відповідачам надсилались вимоги про повернення заборгованості за кредитом, зокрема вимога від 05.08.2009 р. із застереженням, що у випадку неповернення кредитної заборгованості у встановлений строк Банком буде розпочата робота по примусовому зверненню стягнення на заставлене майно, а також, що, крім суми заборгованості, небхідно буде сплатити штрафні санкції.
Однак, незважаючи на отримання письмових повідомлень, сторони не виконують кредитних зобовязань.
Позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції Публічного акціонерного товариства ОСОБА_8 Аваль заборгованість за кредитним договором № 014/17-02/4244-50 від 08.12.2006р. в розмірі 1 519 237 грн. 03 коп. судові витрати в розмірі 3 654,00 грн.
До судового засідання представник позивача не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі та їх представники до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили.
Керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та їх представників та ухвалити заочне рішення.
Під час судового розгляду справи відповідач ОСОБА_6 надав письмові заперечення проти позову, вказавши, що заперечує проти позовних вимог у звязку з їх необгрунтованістю та безпідставністю. Так, правовідносини між позивачем і відповідачем ОСОБА_6 грунтуються на договорі поруки від 08.12.2006р. Строк виконання позичальником і поручителями своїх зобовязань, з урахуванням вимог банку, настав 06.09.2009р. Таким чином, для встановлення строку дії договору поруки слід застосовувати абз. 2 п.4.1 договору поруки, за змістом якого порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.
Як вказувалось вище, строк виконання основного зобовязання настав 06.09.2009р. (сплив 30-денного терміну з моменту надіслання банком вимоги до боржника і поручителів). З позовом в суд ОСОБА_8 звернувся у липні 2014р., тобто після спливу трьох років. Таким чином, зазначає відповідач в письмових запереченнях проти позову, в силу ч.4 ст.559 ЦК України, порука припинилась. При цьому, порука припинилась відносно всіх поручителів, що уклали договори поруки з банком 08.12.2006р. Просить суд у задоволенні позовних вимог Банку до поручителів відмовити у повному обсязі.
Судом встановлено:
Згідно п. 3.1 Кредитного договору, кредит було надано на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.
В свою чергу відповідач ОСОБА_2 порушив умови Кредитного договору, зокрема, пн. 1.3, 5.1 Кредитного договору, згідно яких позичальник зобовязується щомісячно до 15-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, частково погашати кредит згідно графіка погашення кредиту в розмірі 1/120 від суми ліміту отриманого кредиту та сплачувати проценти за користування кредитними коштами за визначеною договором процентною ставкою.
Згідно п. 6.5 Кредитного договору, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань, Кредитор мас право вимагати дострокового погашення кредиту Позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штрафи відповідно до договору.
Таке дострокове погашення повинно бути здійснене Позичальником не пізніше 30-го календарного дня з дня надіслання Позичальнику відповідного повідомлення від Кредитора з вимогою дострокового погашення.
П. 10.1 Кредитного договору передбачена відповідальність позичальника відповідача ОСОБА_2 за прострочення у виконанні грошових зобовязань у формі пені в розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення.
В забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 (позичальником) взятих на себе зобовязань за кредитним договором 08.12.2006 р. Банком було укладено:
договір поруки № 014/17-02/4244-50/1 від 08.12.2006р.з відповідачем ОСОБА_6;
договір поруки № 014/17-02/4244-50/2 від 08.12.2006р. з відповідачем ОСОБА_5;
договір поруки № 014/17-02/4244-50/3 від 08.12.2006р. з відповідачем ОСОБА_3;
договір поруки № 014/17-02/4244-50/4 від 08.12.2006р. з відповідачем ОСОБА_4
Згідно п. 1.2. зазначених договорів поруки, поручителі - відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на добровільних засадах взяли на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по борговим зобов'язанням позичальника відповідача ОСОБА_2, які виникають з умов Кредитного договору.
Відповідно до п. 2.1. договору поруки, у випадку невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, поручителі несуть солідарну відповідальність перед Кредитором нарівні з позичальником за повернення сум кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.
Умовами п. 3.1. договору поруки закріплено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.
Впродовж дії кредитного договору позичальником відповідачем ОСОБА_2 неодноразово порушувались вимоги и. 5.1. Кредитного договору щодо своєчасного повернення суми кредиту та відсотків за його користування.
У звязку з цим до позичальника були застосовані заходи попередження, спрямовані на погашення заборгованості за кредитом у вигляді телефонних розмов та письмових вимог.
Так, Відповідачам надсилались вимоги про повернення заборгованості за кредитом, зокрема вимога від 05.08.2009 р. із застереженням, що у випадку неповернення кредитної заборгованості у встановлений строк Банком буде розпочата робота по примусовому зверненню стягнення на заставлене майно, а також, що, крім суми заборгованості, небхідно буде сплатити штрафні санкції.
Пунктом 4.1 договору поруки закріплено, що сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобов'язання.
Проте, згідно з п.4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобов'язання не предявить вимоги до поручителя.
Правовідносини між позивачем та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 поручителями за виконання зобовязання позичальника за кредитним договором грунтуються на договорах поруки, укладеними з останніми Банком від 08.12.2006р.
Відповідно до ст.ст. 553, 554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.
У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з ст.559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.
Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника.
Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк ис встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
З матеріалів справи вбачається, що банком на адресу позичальника і поручителів направлялася вимога від 05.08.2009р. №12-21/11-1700 про дострокове повернення кредиту.
В цій вимозі було зазначено, що протягом 30 днів з моменту надіслання даної вимоги необхідно погасити перед «ОСОБА_1 Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції заборгованість по кредитному договору 014/17-02/4244-50 від 08.12.2006р.
Тобто, строк виконання позичальником і поручителями своїх зобовязань, з урахуванням вимог банку, настав 06.09.2009р.
В пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.
При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язания перед кредитодавпем або до повного виконання поручителем взятих на себе шбов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
В абз. 1 пункту 4.1 договорів поруки від 08.12.2006р., укладених між Банком та поручителями, зазначено, що сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання.
Разом з тим, формулювання в п.4.1 договору поруки «...з моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання» не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Також, це не є обставиною, яка має неминуче настати.
Таким чином, для встановлення строку дії договору поруки слід застосовувати абз. 2 п.4.1 договору поруки, за змістом якого порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.
Як вбачається з матеріалів справи, строк виконання основного зобовязання настав 06.09.2009р. (сплив 30-денного терміну з моменту надіслання банком вимоги до боржника і поручителів).
З позовом в суд ОСОБА_1 звернувся у липні 2014р., тобто після спливу трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобовязання.
Таким чином, приймаючи до уваги положення ч. 4 ст.559 ЦК України, суд приходить до висновку, що порука за договорами порукі від 08.12.2006р., укладених між Банком та відповідачами поручителями ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, порука припинилась відносно всіх поручителів.
Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 поручітелів за виконання зобовязань позичальника ОСОБА_2 перед банком не підлягають задоволенню як безпідставні.
В той же час, незважаючи на отримання письмових повідомлень, відповідач ОСОБА_2 не виконують кредитних зобовязань.
Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, що зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Згідно зі 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець), зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотків.
Згідно зі ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Дослідивши вищезазначені докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості з позичальника відповідача ОСОБА_2 за кредитом є обґрунтованими, відповідач ОСОБА_2 (позичальник) порушив умови за кредитним договором, своєчасно не виконував зобовязання здійснити погашення суми кредиту та відсотки за користування кредитними коштами в обумовлені кредитним договором строки, через що утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 31.07.2014 р. складає 1 519 237 гри. 03 коп. і підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача у повному обсязі.
Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача судові витрати у сумі 3654 грн.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 629, 526, 610, 611, 1054, 1050 ЦК України, ст.ст. 88, 212-214, 224 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції Публічного акціонерного товариства ОСОБА_8 Аваль заборгованість за кредитним договором № 014/17-02/4244-50 від 08.12.2006р. у сумі 1 519 237 грн. 03 коп. судові витрати у сумі 3 654,00 грн., а усього стягнути у сумі 1 522 891 грн. 03 коп.
У іншій частині позов відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Суддя: А.І. Боровікова