Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2015 Справа №607/3093/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- при секретарі с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, який згодом уточнив, до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики від 06.03.2014 року у розмірі 1 524 370,93 грн., з яких: 25 000,00 дол. США, що еквівалентно 525 645,15 грн. основна сума позики та 47 500,00 дол. США, що еквівалентно 998 725,78 грн. 10 % місячних від простроченої суми позики, станом на 08.06.2015 року.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 20.10.2013 року відповідач позичив у нього кошти у розмірі 25 000,00 дол. США, зі сплатою 10 % місячних, у трок до 01.04.2014 року.

Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку коштів не повертає, просить позов задовольнити.

У судове засідання позивач та його представник не зявилися, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позов підтримує та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 20.10.2013 року ОСОБА_3 позичив у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 25 000,00 дол. США, під 10 % місячних, які позичальник зобовязався повернути до 01.04.2014 року, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_3 від 06.03.2014 року.

На даний час, борг відповідачем не повернуто.

Оригінал розписки міститься в матеріалах справи за № 607/3093/15ц.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника.

За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобовязується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання.

Судом встановлено, що офіційний курс НБУ по відношенню гривні до долара станом на 08.06.2015 року складає 2102.5806 грн.

Отже, сума заборгованості за договором позики складає 25 000,00 дол. США х 2102.5806 грн. = 525 645,15 грн.

Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 525 645,15 грн.

Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Указане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики розмір процентів не визначений.

Таким чином, законом передбачено право позикодавця на одержання від позичальника суми позики та винагороди (процентів за користування позикою) у разі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Винагорода для позикодавця встановлюється у формі процентів від суми, що надається у позику, розмір яких визначається сторонами в договорі позики, або, якщо такий розмір процентів не встановлений, він визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом встановлено, що сторони погодили сплату процентів за користування коштами у розмірі 10 % місячних, що підтверджується письмовою розпискою ОСОБА_3 від 06.03.2014 року.

Розмір 10 процентів місячних від суми боргу 25 000,00 дол. США, за період користування коштами 19 місяців (з 20.10.2013 по червень 2015 року) становить 47 500,00 дол. США, що еквівалентно 998 725,78 грн. станом на 08.06.2015 року, виходячи із наступного розрахунку: 25000 *10%/100=2500 дол США на місяць*19 місяців=47 500 дол. США*21,025806

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача основної суму боргу у розмірі 525 645,15 грн. та 10 процентів місячних у розмірі 998 725,78 грн. за період користування коштами з 20 жовтня 2013 року по червень 2015 року.

Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач у судове засідання не зявився та не представив суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 224-226, 228, 232, 233, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 524, 526, 530, 625, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (код НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 06 березня 2014 року у розмірі 525 645 (пятсот двадцять пять тисяч шістсот сорок пять) грн. 15 коп. та і 998 725 (девятсот девяносто вісім тисяч сімсот двадцять пять) грн. 78 коп. процентів за користування коштами за період з 20 жовтня 2013 року по червень 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (код НОМЕР_1) в дохід держави 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяОСОБА_4