Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.10.2003р. вона з відповідачем уклали шлюб, від якого 09.10.2004р. в них народився син ОСОБА_3. В квітні 2012р. фактично сім»я розпалась, сімейні стосунки погіршились; намагання зберегти сім»ю заради дитини, - не привели до позитивного результату. Сварки між сторонами, які бачила дитина, продовжувались, і в січні 2013р. відносини були фактично знищені.

Позивач влаштувалась на роботу, а з березня 2013р. почала орендувати квартиру, де проживала окремо від відповідача. Спочатку вони домовились, що син буде проживати один день з нею, і один день з батьком (відповідачем). Потім відповідач почав забирати сина зі школи до себе додому кожного дня, а їй не давав можливості спілкуватися з дитиною. Коли вона забирала сина із школи і везла до себе додому, син просив її, щоб вона завезла його до батька на ніч, оскільки батько говорив: «ОСОБА_4 ти будеш залишатися у мами, то вона тебе більше не побачить». Побачивши, що син тягнеться до неї, відповідач став дуже агресивним до неї, почав постійно ображати при дитині, бив її і виганяв з квартири, погрожуючи, що забере в неї сина і переїде в інше місто. ОСОБА_5 він почав забороняти синові спілкуватися з її батьком (дідом), негативно налаштовуючи проти них і сина.

Позивач зазначає у позові, що розуміє, що дитина психологічно страждає, оскільки їй дорогі як батько, так і матір, що він хотів би проживати разом з батьком та матір»ю. ОСОБА_6 це неможливо, а в добровільному порядку домовитися з відповідачем щодо місця проживання сина, - частково з нею, а частково з батьком, - вони не можуть. Вказує, що відповідач вважає, що син лише його дитина, і якщо він вирішив, то син повинен проживати з ним, що так буде краще, а матір слід забути. Коли вона гуляла з сином ОСОБА_7, то син постійно говорив, що необхідно швидше йти до квартири батька, а то, коли він прийде додому, то батько буде сваритися на нього, що вони довго гуляли. З народження ОСОБА_5, вона весь час виховувала його, займалась його духовним та фізичним розвитком: син відвідував басейн, спортивні секції, дитсадочок; вони разом відпочивали; вона відвідувала лікарні (в рази потреби). Тобто, з часу його народження та до пори, коли батько забрав сина, вона постійно була з ОСОБА_5, займалася ним, а батько ніякої участі у розвитку дитини не брав. Батько почав ізолювати її як матір від сина, пригнічував її авторитет; не дозволяв, щоб син ночував у неї вдома, перешкоджав спілкуватися з сином, але вона (позивач) продовжувала забирати сина із школи, відвідували секції тощо; купувала йому одяг, речі та продукти харчування. Не витримуючи психологічного тиску відповідача, вона почала залишати сина з батьком і ніколи не намагалася погіршувати його авторитет. Крім того, вона зверталася до ОВС та служби у справах дітей щодо можливості спілкуватися з дитиною, оскільки відповідач перешкоджає їй в цьому.

ОСОБА_5 позивач зазначає, що вона не згідна з тим, щоб син проживав із батьком. Вона має вищу педагогічну освіту, працювала вчителем, займається з дітьми як тренер по фітнесу, працює в агентстві нерухомості і має достатній дохід аби забезпечувати сина; характеризується позитивно. Відповідач є людиною психічно неврівноваженою самотньою, замкненою, впертою, самолюбивою, егоїстичною і на даний час психологічно впливає і пригнічує сина та налаштовує його проти матері. Своєї згоди на проживання сина з батьком вона не давала, але не заперечує проти спілкування батька з сином.

Таким чином, позивач просить суд визначити місце проживання сина ОСОБА_3, 2004р. народження з матір»ю (позивачем); стягнути з відповідача на користь позивача на утриманні сина ОСОБА_7 аліменти в розмірі ? частини усіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути судові витрати.

Крім того, ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 18.10.2003р. по 18.12.2014р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за судовим рішенням. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_7, 09.10.2004р. народження, який проживає з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на повному його утриманні. Мати дитини проживає окремо.

З 2007р. між сторонами погіршились відносини з причин того, що ОСОБА_1 займалась лише собою та своїм особистим життям. Вихованням, піклуванням сином займався виключно він сам (позивач за зустрічним позовом). З кінця 2011р. вони переїхали проживати за вказаною адресою. При цьому, відповідач за зустрічним позовом займалась своїм життям, постійно вчиняла сварки і для нього та сина в неї часу не було. Він, як батько ніколи не перешкоджав матері спілкуватися та бачитися з сином, який має власну думку і може сам вирішити, - з ким з батьків проживати.

Він, як батько, побудував своє життя з урахуванням інтересів сина, самостійно опікується його здоров»ям, духовним та моральним вихованням, навчанням. Він є приватним підприємцем, має стабільний дохід, який дозволяє забезпечувати матеріальні потреби свої та сина в повному обсязі. З 2014р. має у власності трикімнатну квартиру за вказаною адресою, де він з сином проживають з 2011р. Квартира має сучасний ремонт, у сина своя окрема кімната, яка повністю влаштована під нього та відповідає потребам дитини відповідного віку. Син з 2011р. навчається у гімназії №31, яка розміщена поруч з будинком, де вони проживають. За період навчання ОСОБА_3 має гарні успіхи; після навчання у школі вдома займається з репетитором і вивчає англійську мову; він займається у спортивній секції; у вільний час вони грають із сином у футбол, відпочивають у лісі гуляють по місту тощо, зустрічається з друзями; у літні місяці відпочивають на морі. Батько не вживає спиртні напої, не палить, веде здоровий спосіб життя, підтримує та розділяє вподобання та інтереси сина і він це відчуває. Мати дитини дуже зайнята людина, уваги синові не приділяє і син відмовляється спілкуватися з нею. Часті візити матері до сина закінчуються лайками та сваркою. Вона влаштовує гучні скандали в присутності сина, який плаче та робиться наляканим через її поведінку. ОСОБА_7 дуже до нього прив»язаний, як і він до нього. Крім того, ОСОБА_1 зареєстрована та зараз проживає із своєю матір»ю в квартирі, яка є предметом застави у банку за іпотечним кредитом.

Таким чином, просить суд визначити місце проживання сина ОСОБА_3 з батьком, тобто ОСОБА_2 за місцем проживання батька.

Ухвалою суду від 23.01.2015р. дані позови об»єднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_8 повністю підтримали заявлені позовні вимоги і просили їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Позивач зазначила, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3, 2004р. народження. Всі разом вони проживали до 2012 року. Під час шлюбу почалися сварки з відповідачем з-за фінансового стану і вона влаштувалась на роботу у фітнесклуб. Відносини погіршувались, вона почала більше бувати на роботі, потім влаштувалась ще працювати до салону краси. Вдома все робила по господарству, водила дитину до садочка, займалась його розвитком, він відвідував спортивні секції, кінний клуб, а для цього вона пішла заробляти гроші. ОСОБА_5 вони разом відпочивали по місту, спілкувалися з іншими дітками. В 2012 році ОСОБА_2 переїхав проживати до квартири, де живе і на даний час, а вона з-за сварок з ним, переїхала проживати до своєї подруги, а згодом до своєї матері. Близько 2х років (2012-2014р.р.) син проживав то з батьком, то з матір»ю. В 2011р. вона з чоловіком узгодили, що дитина, якому ще не було 10 років, по визначених днях тижня буде проживати з ним, а по інших з нею. З січня 2013р. сторони разом не проживають. Влітку 2013р. вона винайняла квартиру, а влітку 2014р. переїхала проживати до своєї матері. Вона не була проти того, щоб син ОСОБА_7 проживав з батьком близько 2х років. Відповідач почав порушувати домовленості; почав перешкоджати їй у спілкуванні з сином. Батько для сина є авторитетом; вона ніколи синові не говорила погане про батька. Між тим, вважає, що син боїться батька, у нього велика залежність від батька, що, як на її думку, - є неприпустимим. Син дуже добре до неї відноситься, вони разом відпочивали у Болгарії. Зараз син знаходиться з батьком і вона не має доступу до сина і спілкується з ним періодично; коли вона приїздить до сина, то батько не відчиняє їй двері, внаслідок чого вона залишає сусідам для передачі синові продукти харчування; у неї з відповідачем різні погляди з питань навчання та виховання сина. Дитина нервує, не хоче навчатись та відвідувати гуртки. Вона має вільний графік роботи, має автомобіль, яким керує. Вона та дитина зареєстровані у квартирі матері та її батька. В цій квартирі, яка складається з двох кімнат, проживає її матір та вона. У одній із кімнат мається розкладне крісло для відпочинку сина та комп»ютерний стіл з належним освітленням, іграшки. Позивач заробляє достатньо коштів і зможе всім необхідним забезпечити дитину; не буде заперечувати проти спілкування сина з батьком. Крім того, позивач придбала квартиру, але вона ще не придатна для проживання, оскільки не проведено ремонтні роботи. Не заперечує, що в квартирі батька кращі умови для проживання сина. ОСОБА_5 вважає, що батьки повинні нести рівні обов»язки щодо утримання дитини, а тому з відповідача слід стягнути на її користь аліменти на утримання дитини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат ОСОБА_9 заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і повністю підтримали вимоги зустрічного позову, які просили задовольнити. Зазначили, що в 2004р. у сторін народився син ОСОБА_7. З часу народження дитини всі побутові проблеми вирішував відповідач ОСОБА_2, т.я. є відповідальним за сім»ю та сина; відвідував з ним лікарні, коли син хворів та в інших випадках; гуляв з ним, як і матір. В 2008р. матір почала працювати в салоні краси, а тому більше часу з сином проводив він. В 2009р. сторони почали сваритися, вона більше часу займалася собою і пізно приходила додому; всі кошти, які вона заробляла, - витрачала на себе. В 2010р. відносини погіршились. Син сам захотів проживати з ним. Між батьками була досягнута домовленість, що дитина буде жити і з батьком, і з матір»ю. Потім у матері частіше почали виникали ситуації, що вона не могла забирати сина і він залишався ночувати у батька, і так постійно почав жити в нього. Син скаржився, що його мати залишає його з іншими особами і син почав постійно проживати з ним батьком, проти чого не заперечувала матір. ОСОБА_7 навчається у школі, яка поруч з будинком, де вони разом проживають. Разом вчити уроки мати з дитиною не можуть, т.я. їй не вистачає терпіння, вони часто сваряться і дитина плаче; вона доводить сина до істерик. Між тим, він як батько, вчить уроки з сином у спокійній обстановці, відвідує школу, в т.ч. батьківські збори, спілкується із вчителями. З 2008р., коли ОСОБА_10 почала працювати, то їжу для дитини він готує окремо; на даний час також сам особисто готує їжу, дає корисні для дитини продукти харчування йому до школи «на перекуси». В квартирі по суботах вони разом прибирають, а протягом тижня прибирає прибиральниця. У своїй кімнаті ОСОБА_5 прибирає самостійно, відвідує спортивну секцію, займався співами. Не заперечує проти того, що до басейну та кінного клубу водила сина матір, але він оплачував ці заняття. Коли приходить матір до них додому, то постійно вчиняє сварки або з сином, або з ним батьком. Син має друзів, які приходять до них додому, вони разом граються і іноді дехто з друзів залишається ночувати. Крім того, вказує на те, що неодноразово організовував відпочинок синові на морі. ОСОБА_5, син добре спілкується з бабусею матір»ю ОСОБА_1, вона часто приходить до них додому, готує для нього улюблені страви; іноді син ночує вдома у бабусі. Він, як батько, не заперечує проти спілкування сина з матір»ю. ОСОБА_4 дитина каже матері, що не хоче йти до неї додому, то матір починає наполягати йому поїхати з нею, але він не хоче і починає плакати, ховатися до своєї кімнати. Матір починає тиснути на сина і не враховує його бажання, схильності та інтереси. Оскільки з 2012р. він, як батько, більше часу проводив з сином та приділяв йому увагу, то син більше схильний до нього. До 2014р. вони втрьох їздили разом відпочивати, а з 2014р. матір ОСОБА_7 перестала з ними разом гуляти. У нього, як батька, з сином взаємне порозуміння, вони разом читають, граються, виготовляють різні забавки (книжечки, картинки тощо), спілкуються обговорюють різні події, розважаються грають у футбол. Вважає, що за місцем проживання матері дитині не буде добре, так як за місцем його проживання. Заперечує проти стягнення з нього аліментів, т.я. дитина знаходиться на його утриманні.

В судовому засіданні представник третьої особи Органу опіки та піклування Черкаському міської ради (Служба у справах дітей) за довіреністю ОСОБА_11 просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 і задовольнити позовні вимоги зустрічного позову ОСОБА_2 Зазначила, що службою проводилась перевірка звернень сторін щодо участі у виховання та спілкуванні з дитиною; був опитаний ОСОБА_4, який зазначив, що буде проживати лише з батьком. При цьому, хлопчик висловлювався вільно, спокійно. ОСОБА_5 були опитані батьки ОСОБА_7. Вважає, що матері треба налагоджувати відносини із сином, йти з ним на компроміси у різних ситуаціях, а не нав»язувати свою думку без врахування думки дитини.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що з ОСОБА_1 близько 8-9 років подруги. Їхні діти відвідували дитсадок, а потім школу. Зі слів ОСОБА_1 знає, що ОСОБА_2 перешкоджає їй спілкуватися з сином. Кілька разів ОСОБА_1 через її батьків, які проживають в одному під»їзді з ОСОБА_2, передавала для свого сина продукти харчування. Коли вона з ОСОБА_1 та своїми дітьми відпочивали, то ОСОБА_5 добре відносився до своєї матері. Були випадки, коли ОСОБА_1 телефонувала ОСОБА_5, а він не брав слухавку. Їй не відомо, щоб ОСОБА_2 погано відносився до ОСОБА_5.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що її син та син ОСОБА_1 ходять до одного класу у школі з 2010 року. Поганого про батьків ОСОБА_7 нічого повідомити не може. Її син ОСОБА_14 товаришує з ОСОБА_5. Син розповідав, що мати ОСОБА_7 пригощала їх смачним пирогом. З січня 2014р. вона бачила, як ОСОБА_1 приїздила до школи і передавала ОСОБА_5 продукти харчування. Зі слів Михайла вона дізналась, що батьки ОСОБА_7 розлучились і, що ОСОБА_5 негативно відноситься до своєї матері. ОСОБА_14 комфортно почувається, коли буває у ОСОБА_5 вдома у присутності батька ОСОБА_2; майже кожного дня він буває в гостях у ОСОБА_5; були випадки, коли Михайло ночував у них вдома. Вважає, що слід враховувати інтереси дитини. В жовтні-листопаді 2014р. зі слів ОСОБА_1 їй стало відомо, що ОСОБА_2 перешкоджає їй спілкуватися з сином. ОСОБА_7 ніколи їй не скаржився на батьків чи на своє життя.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 батько позивача, пояснив, що з дочкою відносини нормальні, а з бувшим зятем ОСОБА_2 неприязні. Близько 5ти років дочка не проживає з ОСОБА_2 Йому, як дідусеві, ОСОБА_2 не дає спілкуватися із онуком ОСОБА_5; забороняє дитині брати від нього іграшки. Дочка часто плаче з-за того, що ОСОБА_2 не дає їй спілкуватися з сином. Вважає, що онук повинен проживати з матір»ю, яка постійно займається сином. Квартира, де проживає дочка, належить йому та його бувшій дружині порівну і перебуває у заставі в банку. Дочка проживає у кімнаті, що належить йому, а в іншій проживає матір дочки. Він у квартирі буває рідко, ніколи не залишається ночувати, хоча він також зареєстрований у квартирі. Між тим, коли буває вдень вдома, то перебуває у кімнаті, де проживає дочка. Онука бачить рідко, ОСОБА_5 не брехливий, він дуже добре відноситься до матері. Йому відомо, що між дочкою і ОСОБА_2 була домовленість, що ОСОБА_5 буде проживати і в нього, і в неї.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що вона з ОСОБА_2 сусіди по квартирі близько 3х років. Її дочка та ОСОБА_5 навчаються в одному класі. Десь 2-3 рази на тиждень її дочка ОСОБА_17 буває в гостях у ОСОБА_5 вдома. Вони разом неодноразово відпочивали на природі. ОСОБА_2 постійно спілкується із сином; вони сім»ями часто разом вечеряють або в них вдома, або в гостях у ОСОБА_2. Вона довіряє ОСОБА_2 як батькові і Діана часто буває вдома в гостях у ОСОБА_5; ОСОБА_2 з дітьми грається, готує їм їжу. За останній час вона не бачила, щоб ОСОБА_1 спілкувалася з ОСОБА_5. Десь із січня 2015р. ОСОБА_1 зверталася до неї з проханням передати ОСОБА_5 продукти харчування. ОСОБА_7 прихильний до батька: хлопчик обнімає батька; у них довірительні відносини, в квартирі чисто, батько готує їжу, прасує речі. ОСОБА_7 добре вчиться, в класі до нього добре відносяться діти. Коли влітку 2014р. вони виїздили до лісу на відпочинок, то їй ОСОБА_5 казав, що не хоче жити з матір»ю, т.я. вона кричить; казав, що не хоче йти з нею гуляти. Зі слів ОСОБА_5, в нього теплі стосунки із бабусею ОСОБА_8 матір»ю ОСОБА_1 У школі вона бачила, що іноді, коли за ОСОБА_5 приходить ОСОБА_1, то хлопчик тікає від неї додому. У тих ситуаціях, де вона була присутня, то помітила, що у ОСОБА_1 немає порозуміння з сином ОСОБА_7. Зі слів ОСОБА_5 їй відомо, що він не хоче йти з ОСОБА_1, т.я. вона йде до своїх подруг, а йому не приділяє уваги. ОСОБА_4 весною 2014р. вона з Діаною, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 їздили на виставку собак, то ОСОБА_4 був сам по собі, а ОСОБА_1 постійно розмовляла по телефону і не приділяла достатньо уваги сину. Коли ОСОБА_1 хотіла обняти і поцілувати ОСОБА_4, то він вивертався, ігнорував її.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 двоюрідна сестра ОСОБА_1 показала, що з ОСОБА_2 в неї добрі відносини, незважаючи на те, що він розлучився з її сестрою. Вважає, що ОСОБА_4 повинен проживати з батьком, т.я. вони по суті друзі, батько опікується сином, якому добре з батьком. Вони як одне ціле. У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була домовленість про те, щоб ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_2, оскільки він більше часу приділяв синові. Ще, коли ОСОБА_4 було 4-5 років, то він був прихильний до батька. ОСОБА_2 ніколи не настроював сина проти матері і не забороняв йому спілкуватися з нею. Зі слів ОСОБА_4 та ОСОБА_2 їй відомо, що ОСОБА_1 приходить до ОСОБА_4 і спілкується з ним. ОСОБА_2 готує для сина їжу, пере речі, прасує речі; хлопчик завжди охайний. Були неодноразово випадки, коли вони разом відпочивали, то ОСОБА_1 не приділяла уваги синові. ОСОБА_7 ніколи нічого поганого про матір не говорить, т.я. він вихований хлопчик. Їй не відомо про випадки, щоб ОСОБА_2 забороняв ОСОБА_1 спілкуватися з сином.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 матір ОСОБА_1 показала, що з дочкою в неї нормальні відносини, а з ОСОБА_2 добрі. У квартирі, що належить їй та її бувшому чоловікові, яка складається з двох кімнат, проживають: вона та її дочка, хоча зареєстровані ще бувший чоловік та онук ОСОБА_4. Зазначила, що постійно спілкується з ОСОБА_4, - кожного дня по телефону і майже кожного дня бачаться. Вона приходить додому до ОСОБА_4, який проживає з батьком у любий час дня. Їй ніколи ніхто не чинить перешкоди у цьому. ОСОБА_7 залишається в неї вдома ночувати, загалом, коли вона вихідна від роботи. Недавно, коли вона була на роботі, а ОСОБА_4 залишився ночувати з дочкою ОСОБА_1, вона подзвонила ОСОБА_4, який дуже плакав з-за непорозумінь з матір»ю і врешті, пішов ночувати до додому до батька. Коли ОСОБА_4 залишається ночувати, то спить з дочкою на дивані разом, або на розкладному кріслі. Окремого столу для підготовки до уроків в їхній квартирі, де живе ОСОБА_1 немає. Їй недавно стало відомо, що дочка купила квартиру, але там не була. Коли ОСОБА_4 було 2 роки, то ОСОБА_1 пішла працювати: у салон краси, до фітнесклубу, а зараз працює у бюро по нерухомості. Вона, як бабуся, постійно виїжджає з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на відпочинок до лісу, на море, відвідують кіно та інш. Про події двох поїздкок на море з ОСОБА_4 ОСОБА_1 взагалі не поцікавилась, як її син відпочивав, хоча йому було дуже добре. ОСОБА_4 вона запропонувала ОСОБА_4 поздоровити свою матір з днем народження, то він відмовився. Крім того, на кожен Новий рік до ОСОБА_2 приїздять його батьки, і вони всі разом, в т.ч. з нею, ОСОБА_4, ОСОБА_1 святкують Новий рік. При цьому, коли зустрічали 2015 рік, то ОСОБА_1 побула з сином всього одну годину і пішла десь святкувати в інше місце, залишивши сина. ОСОБА_7 весь час знаходиться з батьком, вони як одне ціле; їх розривати не можна. Оскільки матір мало уваги приділяла синові, то ОСОБА_4 відвик від неї. ОСОБА_4 був в неї вдома, то ОСОБА_1 постійно дзвонили три телефони і вона постійно розмовляла. При цьому, ОСОБА_4 сказав їй (бабусі): «Я в тебе дві години і ОСОБА_1 не приділяє мені уваги». ОСОБА_7 дуже любить ОСОБА_2: постійно його цілує, обнімає і не може без батька. Матір хоче бути з сином, але ОСОБА_4 вже одне ціле з батьком; вона втратила час і їй потрібно багато зусиль, що повернути до себе сина: треба любити його, і не говорити на підвищених тонах. Дочка їздила з ОСОБА_4 до Болгарії на відпочинок, то зі слів ОСОБА_4 їй відомо, що він засипав та просинався з тіткою Мілою, а дочки (ОСОБА_1В.) у номері не було, що є прикрим. Коли матір пропонувала ОСОБА_4 піти в кіно, то він відмовився, а з нею (бабусею) пішов. Зі слів ОСОБА_4, він боїться, щоб ОСОБА_1 не вивезла його до Москви, де в неї є якийсь чоловік. В неї, як бабусі, повне порозуміння з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ОСОБА_4 любить батька і на жаль, - не любить матір.

В судовому засіданні ОСОБА_3, допитаний відповідно до вимог ст. 182 ЦПК України, пояснив, що хотів би проживати разом з батьком, а з матір»ю ні. ОСОБА_5 в нього є бабусі та дідусі, які дарують йому подарунки. ОСОБА_20 матір ОСОБА_1 «мировая бабушка», яка з ним постійно спілкується, бачиться, в них дуже теплі відносини між собою; вони разом читають, малюють, ходять у кіно та інш. дитячі заклади, просто гуляють, разом відпочивали на морі; вона часто буває в нього вдома і спілкується з його батьком ОСОБА_2; готує для нього улюблені страви. ОСОБА_5 відвідує бабусю в неї вдома. Крім того, він дуже любить батька, а матір ні. Він з батьком разом збирають конструктор, читають, гуляють, грають у футбол; вони завжди разом. Батько з ним вчить уроки, готує їжу, а він допомагає накривати на стіл. Хлопчик відвідує самбо, займається співом та з репетитором англійською мовою. ОСОБА_4 він в чомусь провиниться, то батько його не б»є, а спілкується і вони розбирають ситуацію на словах. Вважає, що матері без різниці, як його справи у школі, а якщо він щось не те зробить для матері, то вона його лає, кричить на нього; він до матері не відчуває ніяких почуттів. Коли він відпочивав разом з матір»ю у Болгарії, то вранці на сніданок його водила подруга матері тітка Міла, вдень він був в басейні з тренером, а де в цей час знаходилась матір, - він не знає. Мама всі подарунки, які йому дає, згодом їх же й забирає і ставить ультиматум, якщо він не хоче з нею йти разом чи до неї додому, чи гуляти, то іграшки забере. Батька він називає тато, або ласкаво, як вони між собою домовились, а матір ОСОБА_1. Вважає, що матір за ним не скучає. Одного разу, коли матір була в нього вдома, то вона у його кімнаті із шафи викинула всі його речі, сфотографувала це і пішла, а йому прийшлося всі речі складати назад до шафи, що його обурило. Часто, коли він гуляє з матір»ю, то вона його водить до своїх друзів на пляж на «бочку», де спілкується з подругами, а він залишається сам по собі. Батько не вживає спиртні напої. Зазначив, що хоче жити з батьком, а з матір»ю жити не буде втече від неї; не заперечує, що протягом останніх пів року матір носить йому «передачі» і передає через сусідів. Категорично не бажає спілкуватися з матір»ю і зустрічатися з нею. Матір часто телефонує йому, але він не бажає з нею спілкуватися, оскільки вона розповідає про таке, що його не цікавить. Він постійно намагався з нею спілкуватися, налагодити контакти, але не виходить, оскільки вона ніколи з ним не погоджується. Навпаки, з батьком вони разом узгоджують, куди підуть на відпочинок, чим будуть разом займатись, а матір завжди наполягає на своєму і не враховує його побажання. Вона викривляє його слова, кажучи татові таке, що він (ОСОБА_4) не говорив. При цьому, батько йому нічого поганого про матір не розповідає, а навпаки, - говорить, що вона матір і треба з нею спілкуватися, ходити до неї. Ображається на матір, оскільки вважає, що вона не звертає на нього увагу, завжди по своїх справах, постійно розмовляє по телефонах, свариться на нього по дрібницях. Вказує суду, що неодноразово казав матері, що не хоче з нею бачитися. Вважає, що матір не повинна: лаяти його по дрібницях; водити його по своїх подругах; не звертати на нього увагу. Вважає, що матір до нього не щира і йому її не жалко. В разі, якщо тато поїде у тривале відрядження, то він залишиться з бабусею ОСОБА_20, або бабусею Свєтою і буде чекати на повернення батька; якщо ж його забере матір, то він втече від неї.

В судовому засіданні педагог ОСОБА_21 пояснила, що ОСОБА_3 навчається у класі, де вона класний керівник. Він добре вихований хлопчик, навчається добре, не конфліктний, комунікабельний. Батько у всьому приймає участь, що стосується навчання та виховання ОСОБА_3. Десь з вересня 2014р. почала на батьківські збори приходити й матір ОСОБА_7. Вона неодноразово бачила, - коли приходить за ОСОБА_3 до школи батько, то хлопчик біжить до нього, обнімає його, радіє, а коли приходить матір, - то хлопчик відноситься до неї «холодно», не звертає на неї увагу. Були випадки, коли до школи матір приносила для ОСОБА_3 продукти харчування. Крім того, неодноразово матір зустрічала біля школи ОСОБА_3, а коли вони виходили на вулицю, то він йшов в одну сторону, а вона - в іншу. Всі пояснення, які давав в даному судовому засіданні ОСОБА_3, - відповідають тим, що їй були відомі ще до розгляду справи зі слів ОСОБА_3. У ОСОБА_3 з батьком теплі відносини, а з матір»ю відчужені. Із постійного спілкування з ОСОБА_3 та його батьком, вона дійшла висновку, що між ними існує постійний контакт, батько живе життям сина; вони говорять між собою як друзі, батько ніколи на нього не кричить. При вчительці матір не кричала на ОСОБА_3, говорила з ним спокійно.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що первісний позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 слід задовольнити за таких підстав:

встановлено, що з 10.10.2003р. по 18.12.2014р. сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням суду.

09 жовтня 2004р. в них народився син ОСОБА_7, що підтверджується даними свідоцтва про народження №153591.

Відповідно до даних довідки про склад сім»ї, виданої ОСББ «Гоголя-360» ОСОБА_3 зареєстрований разом з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2. Між тим, фактично ОСОБА_3 проживає з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1. Квартира належить на праві власності відповідачеві відповідно до договору дарування від 23.10.2014р. та витягу з реєстру від 23.10.2014р.

За місцем проживання як ОСОБА_1, так і ОСОБА_2 характеризуються позитивно, про що свідчать відповідні характеристики. Відповідач ОСОБА_2 являється приватним підприємцем (свідоцтво про Державну реєстрацію ФОП від 14.08.2001р., довідка про сплату податків) і його дохід за 2014р. складає 120646грн., про що свідчить довідка від 19.12.2014р. Позивач ОСОБА_1 з 01.10.2014р. працює в ТОВ «ЕМ плюс» на посаді менеджера, про що свідчить запис у трудовій книжці №577255 і її дохід становить 3000грн. (довідка №187 від 22.01.2015р.). Відповідно до свідоцтва про право власності вона є власником квартири №304, що по вул. Академіка Корольова, 16/1 в м. Черкаси, але яка на час розгляду справи не придатна для проживання.

ОСОБА_5, як вбачається з характеристики на учня Черкаської гімназії №31 від 20.10.2014р., ОСОБА_3 характеризується позитивно до уроків готується систематично, успішність хороша; думки висловлює чітко, словниковий запас значний; уміє логічно мислити, аналізувати, робити правильні висновки; відповідальний, завжди тверезо оцінює власні сили, вміє дати раду зі своїми емоціями. Зазначено, що більшу увагу синові приділяє його батько, який вирішує всі фінансові питання, частіше і регулярніше ніж матір, цікавиться питаннями навчання і виховання дитини, приймає активну участь у житті класу. Так, у травні, вересні 2014 року батьком ОСОБА_2 сплачені грошові кошти до гімназії на певні потреби в розмірі 140грн. 00коп., 1120грн. 00коп. та 90грн. 00коп. відповідно, що підтверджується квитанціями, які досліджені в судовому засіданні.

Крім того, встановлено, що на час розгляду справи ОСОБА_3 відвідує спортивну секцію бойового самбо спортивного клубу «Грізлі» з листопада 2012р., куди його привів батько. На тренування ОСОБА_3 привозить і забирає батько, який вирішує всі фінансові питання, іноді тренування відвідує матір. За час тренувань дитина показує відмінні результати. Дані обставини підтверджуються характеристикою, виданою клубом «Грізлі».

Неодноразово ОСОБА_3 нагороджувався грамотами, зокрема, - від 12.04.2014р., 23.05.2012р., що оглядались в судовому засіданні.

ОСОБА_5, як вбачається з досліджених під час розгляду справи матеріалів, у червні та у серпні 2014р., у грудні 2011р. січні 2012р., батько забезпечував відпочинок сину ОСОБА_7 на турбазі «Лиман» та в санаторії «Арніка» м. Моршин. Крім того, батьком забезпечувалось оздоровлення сина протягом 2014р. у спортивно-оздоровчому комплексі «Спорт лайф», про що свідчить договір від 15.12.2013р. та дані фіскального чеку від 15.12.13р. Сторони не заперечували факту, що у червні 2012р. ОСОБА_7 разом з матір»ю ОСОБА_1 перебували у Болгарії на відпочинку.

Відповідно до даних акту обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 від 16.09.2014р., батько належним чином утримує та виховує сина, який почуває себе комфортно; кімната ОСОБА_3 обладнана всім необхідним для навчання та проживання.

За даними акту від 12.12.2014р. обстеження умов проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, в квартирі створені належні умови для проживання ОСОБА_3.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування м. Черкаси від 23.02.2015р., комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3, 2004р. народження з батьком ОСОБА_2

Як вбачається з листа директора Черкаського Центру соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді від 23.12.2014р., з ОСОБА_3 проведено психологічні консультації з метою визначення психоемоційного стану та ставлення дитини до батьків, за результатами яких встановлено, що для хлопчика найбільш значимий батько; стан матері для дитини безрадісний, похмурий, страждаючий; часто спостерігається не сприйняття дитиною матері, неповага до неї, тривожність негативне ставлення до матері.

Авторитетом для дитини та головним прикладом є батько; у ОСОБА_3 присутня певна образа на матір через те, що головним пріоритетом в її житті часто стає робота, а не спілкування з сином.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59ЦПК).

Частинами 1, 2 ст.160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 ч.ч. 1, 2 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року зі змінами та доповненнями № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», відповідно якого вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Слід зазначити, що місцем проживання є комплекс факторів, що оточують дитину на даний час, звичний для нього, який дає йому можливість бути належно забезпеченим на даний час матеріально, духовно і захищеним в соціальному та правовому плані.

Частинами 1,2 ст.171 СК України визначено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Так, на час розгляду справи, судом встановлено, що ОСОБА_3 виповнилось 10 років і він був заслуханий судом. При цьому, пояснення давав спокійно, почувався комфортно, про що зазначив. Зокрема, зазначив, що його тверде бажання проживати разом з батьком, якого він любить, цінує, поважає. Крім того, зазначив, що маму він називає, зазвичай, - ОСОБА_1 і з нею проживати не хоче. На запитання головуючого відповів, що в разі, якщо батько виїде у тривале відрядження, то він буде проживати з бабусею (матір»ю батька) або з бабусею (матір»ю матері), буде чекати повернення батька і ні в якому разі не буде жити зі своєю матір»ю ОСОБА_1. В іншому випадку втече від неї.

Обов'язки батьків щодо дитини визначені ст.ст. 150, 180 СК України. Так, аналізуючи наявні та досліджені докази по справі, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 не в повній мірі виконувала вказані обов'язки.

Так, ОСОБА_1 не надала до суду жодних належних, допустимих та переконливих доказів про те, що дитина протягом 2012-2014р.р. проживала з нею після припинення відносин між нею та відповідачем ОСОБА_2 Жодна з наданих нею характеристик з місць її проживання за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 не містять відомостей про те, що з нею проживав її син ОСОБА_3, 2004р. народження. Про такі обставини не повідомили і свідки, що були допитані в судовому засіданні по даній справі. Обставини щодо спільного відпочинку матері та дитини, про які зазначено у характеристиці, виданій старшим по під»їзду ОСОБА_22, не оспорюються сторонами по даній справі. Крім того, позивачем не доведено обставин, які б свідчили про вкрай несприятливі умови, за яких вона не могла проживати із сином окремо від відповідача.

Судом встановлено, що фактично дитина протягом тривалого часу проживала і на даний час проживає з батьком. Посилання матері про те, що дитина проживала з нею, спростовуються матеріалами справи, оскільки із пояснень самого позивача вбачається, що вона періодично забирала до себе додому сина не більше ніж на добу, тобто для спілкування, а не для постійного проживання разом з нею. Зазначені позивачем ОСОБА_1 факти перебування сина ОСОБА_7 разом з нею, - не свідчать про фактичне проживання їх разом, як зазначає і оцінює позивач. Перешкод щодо спілкування матері з сином батько ОСОБА_2 не створював. Мати постійно мала можливість спілкуватися з дитиною в любий час.

Крім того, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що ОСОБА_3 не хоче навчатися та відвідувати гуртки, секції. ОСОБА_5 твердження спростовуються даними характеристики від 20.10.2014р., виданої Черкаською гімназією №31 та характеристики, виданої спортивним клубом «Грізлі», відомостями про результати навчання протягом 2012-2013р.р. і 2013-2014р.р., безспірними поясненнями сторін про те, що ОСОБА_5 вивчає англійську мову з репетитором поза межами навчального курсу, а також грамотами про відзнаки ОСОБА_3 за досягнення у спорті та вокальних заняттях. За результатами розгляду справи не встановлено обставин, які б свідчили про погіршення стану здоров»я, навчання ОСОБА_3, або настання інших негативних для нього наслідків під час його проживання з батьком.

ОСОБА_5, як зазначила у судовому засіданні педагог ОСОБА_21 класний керівник ОСОБА_5, лише з початку навчального року десь з вересня 2014р., матір хлопчика почала ходити на батьківські збори, але частіше і регулярніше зустрічі з питань навчання, виховання відбуваються з татом, який приймає активну участь у житті класу та вирішує фінансові питання.

На думку суду, батько відповідач за первісним позовом постійно займається навчанням та вихованням сина, забезпечує його всім необхідним для фізичного та духовного розвитку, турбується про нього, оздоровлює, сприяє спілкуванню дитини з друзями, родичами дідусями та бабусями, що свідчить про виконання ним обов'язків, визначених ст.ст. 150, 180 СК України.

Суд не може вважати належними доказами, у розумінні ст.ст. 57-60 ЦПК України, чеки, надані позивачем на підтвердження обставин про те, що матір забезпечує ОСОБА_3 одягом, іграшками тощо, оскільки частина з них складені на іноземній мові і не містять відповідного перекладу. Що стосується чеку квитанції про придбання ліків, то він не підтверджує факту придбання ліків саме за призначенням лікаря для сина сторін ОСОБА_3.

За положеннями ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, посилання позивача, як на докази в обґрунтування свої позовних вимог, на письмові пояснення ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_6, ОСОБА_25, ОСОБА_26, - не відповідають вимогам процесуального законодавства.

Неспівмірними є також і умови проживання неповнолітньої дитини та її батьків. Так, квартира №168, що по вул. Г.Дніпра, 23 в м. Черкас, належна на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 23.10.2014р., складається з трьох кімнат, житловою площею 47,9кв.м і загальною площею 89,7кв.м. У дитини окрема мебльована, обладнана для нього кімната, що підтверджується даними технічного паспорту та фотознімками, які не заперечувались сторонами.

При цьому, квартира №46, що по вул. Гоголя, 360 в м. Черкаси, яка належить в рівних частинах батькам позивача ОСОБА_1, складаться з двох кімнат, житловою площею 27,3кв.м., а загальною площею 48,5кв.м. При цьому, право на проживання та користування в ній мають чотири особи. Таким чином, 27,3кв.м. : 4 особи = 6,8кв.м, що є нижче норми житлової площі, визначеної ст. 47 ЖК України. Квартира, яку придбала ОСОБА_1, на даний час не придатна для проживання.

Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, а згідно із ч.1 ст.9 вказаної Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. ОСОБА_5 визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння.

Із зазначених норм слідує, що при вирішенні спору щодо дитини, першочерговим є саме інтереси дитини, тобто дитина має виховуватись в атмосфері любові, моралі та матеріальної забезпеченості, яка, на думку суду, виходячи з обставин справи та доказів, в більшості може бути забезпечена при проживанні дитини з батьком.

Крім того, суд враховує ставлення малолітнього сина ОСОБА_7 до його матері у зв'язку із самоусуненням її від його виховання Переїзд ОСОБА_3 в сім'ю його матері на даний момент не тільки є недоцільним, а й несе негативний характер, що в подальшому може позначитись на його психоемоційному і психічному розвитку.

Як передбачено ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Аліменти це обовязок утримання у визначених законом випадках одним членом сімї інших, які потребують цього. Згідно із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. ОСОБА_5, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України).

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України).

Під час розгляду справи не встановлено жодних обставин щодо проживання ОСОБА_3 з матір»ю та перебування його на утриманні матері, а тому в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина, - є безпідставними.

Таким чином, за результатами розгляду справи, враховуючи вище зазначене, виходячи виключно із інтересів малолітнього ОСОБА_3, а саме, - ставлення кожної із сторін до виконання своїх батьківських обов'язків, значно більшу прихильність дитини до батька, бажання хлопчика проживати із батьком, умови його проживання та навчання, фінансову забезпеченість батька, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 танеобхідність задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, а тому слід визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2.

Що стосується наявності спору між сторонами щодо питань виконання рішення органу опіки та піклування про встановлений спосіб та порядок участі батьків у спілкуванні з малолітньою дитиною, то це інші правовідносини, які повинні вирішуватись відповідно до вимог чинного сімейного та процесуального законодавства, враховуючи, що за положеннями ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та, керуючись Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.), Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст.ст. 18, 160, 161, 171, 150, 155, 180, 181, 182, 183 СК України, ст.47 ЖК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 174, 182, 209-223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визначення місця проживання дитини, - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_2 за адресою: м. Черкаси, вул ОСОБА_27, 23 кв.168.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_28