Провадження № 2-сз/760/70/15
У Х В А Л А

10 липня 2015 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши заяву Кредитної спілки «Народний кредит» про повернення судового збору у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Народний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

04.12.2014 КС «Народний кредит» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 08.12.2014 зазначена позовна заява залишена без руху з підстав її невідповідності вимогам частини п'ятої статті 119 ЦПК, зокрема, у зв'язку з відсутністю належного доказу сплати судового збору.

12.01.2015 представник позивача подав до суду заяву про повернення позову.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦПК особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

12.01.2015 суддя Солом'янського районного суду м. Києва постановила ухвалу про повернення позову на підставі вищезазначеної заяви представника позивача.

01.07.2015 представник позивача подав до суду заяву про повернення судового збору, сплаченого за подання позову «Народний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Розглянувши обґрунтування заяви про повернення судового збору та матеріали справи, суддя дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Частина п'ята статті 119 ЦПК передбачає, що «до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору».

Позивач додав до позовної заяви платіжне доручення № 696 від 01.12.2014 про сплату судового збору в розмірі 243,60 грн. Відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» це є оплатою за подання позовної заяви майнового характеру.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснив, що «Законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір. При цьому, наприклад, платіжне доручення повинно бути підписано уповноваженою посадовою особою банку і скріплено печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення та відміткою про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, а також платіжне доручення, яке за формою не відповідає наведеним вимогам, не можуть бути належним доказом сплати судового збору» (пункт 26).

На доданому до позовної заяви платіжному дорученню № 696 від 01.12.2014 відсутні підпис уповноваженої посадової особи банку, скріплений печаткою установи банку та відмітка про зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. За таких обставин, вказане платіжне доручення не є належним доказом сплати судового збору.

Ухвалою від 08.12.2014 про залишення позовної заяви без руху позивачу було запропоновано усунути недоліки шляхом подання належного доказу сплати судового збору.

Строк для усунення недоліків був встановлений у три дні з дня отримання ухвали про залишення позову без руху.

12.01.2015 суддя Солом'янського районного суду м. Києва постановила ухвалу про повернення позову на підставі заяви представника позивача про повернення позову.

З матеріалів справи випливає, що позивач недоліки позовної заяви не усунув, тобто не надав належний доказ сплати судового збору.

Пункт другий частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачає повернення сплаченої суми судового збору за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи те, що позивач так і не подав належного доказу сплати судового збору, підстави для повернення судового збору відсутні.

Таким чином, у задоволенні заяви про повернення судового збору у цивільній справі за позовом КС «Народний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення боргу належить відмовити.

Керуючись, Законом України «Про судовий збір», статтями 210, 293 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Кредитної спілки «Народний кредит» про повернення судового збору у цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Народний кредит» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л. В. Шевченко