У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Бердичівської міської ради, Управління державної міграційної служби України в Житомирській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання розпорядження та свідоцтва про право власності на житло частково недійсними, визнання права власності на квартиру та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Житомирської області від 20 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що у травні 2006 року він отримав квартиру АДРЕСА_1, на одного себе через Бердичівську спілку ветеранів Афганської війни як учасник бойових дій, в подальшому зареєстрував у квартирі дружину ОСОБА_2 та її сина, а 05 листопада 2008 року вони разом приватизували це житло. Вважає, що оскільки у лютому 2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 приватизували квартиру АДРЕСА_1, то вони незаконно безоплатно приватизували частину належної йому квартири.

З урахуванням наведеного, просив суд визнати частково недійсними розпорядження органу приватизації та свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 відносно ОСОБА_2, ОСОБА_3, визнати за ним право власності на квартиру і зняти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстрації.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 08 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 20 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено частково.

Визнано незаконним і скасовано розпорядження Управління житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 20 жовтня 2008 року № 19607. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на житло від 05 листопада 2008 року, видане Управлінням житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій виконавчого комітету Бердичівської міської ради, яке посвідчує право приватної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1. В решті вимог відмовлено за безпідставністю.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що приватизація квартири АДРЕСА_1, була здійснена за заявою ОСОБА_1 з дотриманням статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10 червня 2010 року у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положення пункту 5 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (справа про безоплатну приватизацію житла), з огляду на що суд дійшов висновку, що розпорядження Управління житлово-комунального господарства та з питань надзвичайних ситуацій Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області від 20 жовтня 2008 року № 19607 є законним. Інші позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання указаного розпорядження недійсним, у задоволенні якої відмовлено, а тому у задоволенні цих вимог судом також відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що в результаті приватизації спірної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без будь-яких правових підстав безоплатно приватизували по 2,8 кв. м площі кожний, внаслідок чого частка ОСОБА_1 зменшилась на 5,6 кв. м. Доказів на підтвердження проведення доплати за приватизацію надлишкової площі відповідачі не надали.

Разом з тим, вимога про визнання за позивачем права власності на квартиру не підлягає задоволенню, оскільки право власності на квартиру державного житлового фонду може бути набуте лише у порядку, визначеному Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням із зняттям їх з реєстрації.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки апеляційним судом не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2124/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Житомирської області від 20 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов М.І. Наумчук