У х в а л а

3 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Григор'євої Л.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено: розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, укладений 10 липня 2004 року.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено: в порядку поділу спільного майна подружжя припинено право спільної сумісної власності на автомобіль TOYOTA FORTUNER, державний номер НОМЕР_1, 2006 року випуску, та визнано право власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_5; припинено право спільної сумісної власності на автомобіль ВАЗ 210994-20, державний номер НОМЕР_2, 2008 року випуску, та визнано право власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_4; припинено право спільної сумісної власності на грошові кошти в розмірі 155 тис. 382 долари США 83 центи і проведено їх поділ по Ѕ частині ОСОБА_5 та ОСОБА_4 шляхом стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1 млн 79 тис. 209 грн 42 коп. грошових коштів.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2014 року змінено, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 автомобіль марки TOYOTA FORTUNER, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль марки ВАЗ-210994-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2; доходи - грошові кошти на рахунку за період з 3 січня 2013 року по 24 січня 2014 року в сумі 155 тис. 382 долари США 83 центи.

В порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_5 право приватної власності на автомобіль марки TOYOTA FORTUNER, 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, припинено право спільної сумісної власності подружжя на вказаний транспортний засіб; за ОСОБА_4 визнано право приватної власності на автомобіль марки ВАЗ-210994-20, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, припинено право спільної сумісної власності подружжя на вказаний транспортний засіб; за ОСОБА_5 визнано право приватної власності на Ѕ частину від грошових коштів у сумі 155 тис. 382 долари США 83 центи та стягнуто з ОСОБА_4 на її користь 1 млн 920 тис. 612 грн 87 коп. грошових коштів, - еквівалент 71 тис. 691 долара США 41 цента, за курсом НБУ станом на 19 лютого 2015 року по 26 грн 79 коп. за 1 долар США; припинено право спільної сумісної власності подружжя на грошові кошти в сумі 155 тис. 382 долари США 83 центи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вищезазначені судові рішення у вказаній справі з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

18 червня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 60, 61, 63, 65, 69-71 Сімейного кодексу України.

На обґрунтування підстави перегляду зазначених судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 червня 2012 року, 3 квітня 2013 року і 10 жовтня 2013 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваних рішеннях, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 19 березня 2015 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що грошові кошти на банківському рахунку як доход, одержаний ОСОБА_4, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, однак зазначені грошові кошти знято з рахунку особисто ОСОБА_4 без згоди дружини та витрачено не в інтересах сім'ї, а тому вказана сума грошових коштів підлягає поділу.

Разом з тим у судових рішеннях, на які заявник посилається як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, містяться висновки про те, що кошти, які є спільним сумісним майном подружжя, витрачено зі згоди іншого з подружжя та в інтересах сім'ї.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

Л.І. Григор'єва

Я.М. Романюк