Справа №2-5786/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" липня 2015 р. суддя Солом'янського районного суду м. Києва Оксюта Т.Г. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Ритуальної служби спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, покладення на директора зобов'язання відшкодувати підприємству шкоду, заподіяну оплатою часу вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, покладення на директора зобов'язання відшкодувати підприємству шкоду, заподіяну оплатою часу вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Позовна заява підписується позивачем або його представником із зазначенням дати її подання.

Позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Вищевказана заява не відповідає вимогам ст.ст. 119-120 ЦПК України, а саме: позивачем не викладено обставин, якими він обґрунтовує зміст своїх вимог, з урахуванням чого позивачем невірно визначено коло осіб у справі.

Позивач просить покласти на посадову особу відповідача - директора ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» Виконавчогооргану Київради (КМДА) ОСОБА_2, за незаконним наказом якого №156-к від 15.06.2015 року, вчиненого з порушенням закону, проведено незаконне звільнення ОСОБА_1 з посади головного інженера, матеріальну відповідальність шляхом зобов'язання його покрити шкоду, заподіяну підприємству у зв'язку з оплатою працівникові ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу з 15.06.2015 року по 14.07.2015 року, шляхом відшкодування (перерахування) на користь ритуальної служби спеціалізованого комунального підприємства «Київський крематорій» Виконавчого органу Київради (КМДА) 17240,27 грн.

Позивач зазначає ОСОБА_2 третьою особою.

З аналізу статті 35 ЦПК випливає, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, - це особи, які вступають у справу для захисту власних суб'єктивних інтересів, оскільки майбутнє рішення суду може вплинути на їх права і обов'язки стосовно однієї зі сторін.

При цьому позивач у позовній заяві не обґрунтував, які саме власні суб'єктивні інтереси третіх осіб, які перебувають з відповідачем у трудових відносинах, зачіпаються, та яким чином рішення у цій справі може вплинути на їх права і обов'язки. Зазначена у позові можливість у майбутньому притягнути третіх осіб до відповідальності за завдані позивачу моральні страждання, не позбавляє його права в силу принципу диспозитовності звернутися до суду з відповідним позовом саме до них.

Частина перша статті 30 ЦПК визначає, що «сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач».

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред'явленими позовними вимогами.

З позовної заяви випливає, що позивач просить покласти на директора РССКП «Київський крематорій» ОСОБА_2 матеріальну відповідальність шляхом зобов'язання його покрити шкоду, заподіяну підприємству, у зв'язку з оплатою працівникові ОСОБА_1 часу вимушеного прогулу у розмірі 17240,27 грн.

Таким чином, позивач пред'явив позовні вимоги до третьої особи, яка не може нести відповідальність за пред'явленими позовними вимогами, оскільки не є суб'єктом спірного матеріального правовідношення.

Позивачем не зазначено та не надано розрахунку матеріальної відповідальності ОСОБА_2 на суму 17240,27 грн.

Позивачем не надано жодного доказу, що підтверджує обставини позову щодо порушення його прав (копію трудової книжки, розрахунок заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 15.06.2015 року по 14.07.2015 року), що є обов'язковими для особи, яка пред'являє позов, оскільки без зазначення та надання доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Крім того, позивач посилається на те, що в день звільнення 15.06.2015 року він знаходився у щорічній відпустці, при цьому доказів не надає (або не зазначає підстав для звільнення від доказування).

Позивачу також слід викласти обставини з урахування рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22.06.2015 року.

Позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 50000,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Отже, позивачем не вказано в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи викладене, відповідно до ст. 121 ЦПК України вважаю необхідним залишити заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ритуальної служби спеціалізоване комунальне підприємство «Київський крематорій», треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, покладення на директора зобов'язання відшкодувати підприємству шкоду, заподіяну оплатою часу вимушеного прогулу незаконно звільненого працівника - залишити без руху.

Надати строк на усунення недоліків терміном п'ять днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом подання нової позовної заяви, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя