У х в а л а

іменем україни

3 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Мартинюка В.І., Олійник А.С.,-

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до прокуратури м. Сум про визнання незаконним рішення прокуратури про відмову у винесенні постанови про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій правоохоронних органів, та зобов'язання прийняти рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Зарічного районного суду м. Сум від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 4 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до прокуратури м. Сум про визнання незаконним рішення прокуратури про відмову у винесенні постанови про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій правоохоронних органів, та зобов'язання прийняти рішення.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначала, що 7 липня 2014 року кримінальне провадження відносно неї було закрито прокурором м. Сум у зв'язку з відсутністю достатніх доказів її вини.

За таких обставин і на підставі вимог Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», вона звернулася до прокуратури м. Сум із заявою про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, а саме: заробітку, який вона втратила внаслідок таких незаконних дій, та коштів, витрачених на отримання правової допомоги.

Листом від 15 серпня 2014 року прокуратура м. Сум відмовила їй у задоволенні заяви про відшкодуванні шкоди.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила позов задовольнити у повному обсязі, визнати незаконним рішення прокуратури про відмову у винесенні постанови про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій правоохоронних органів, та зобов'язати прокурату винести відповідне рішення.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 вересня 2014 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до прокуратури

м. Сум про визнання незаконним рішення прокуратури про відмову у винесенні постанови про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій правоохоронних органів, та зобов'язання винести рішення.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада

2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 4 грудня 2014 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_3 закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу Зарічного районного суду м. Сум від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 4 грудня 2014 року скасувати й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2127/ed_2014_04_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом у цивільному порядку, в якому просила визнати незаконним рішення прокуратури про відмову у винесенні постанови про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями правоохоронних органів, оскільки воно порушує п право на відшкодування шкоди та зобов'язати прокуратуру М.Суми прийняти відповідне рішення про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями правоохоронних органів.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд першої інстанції, з яким погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з того, що вимога про відшкодування шкоди в порядку ст. 1176 ЦК України позивачем не заявлялась, а предметом спору є відмова прокуратури у винесенні постанови про відшкодування шкоди й позовні вимоги стосуються визнання такої відмови неправомірною та зобов'язання винести постанову, як того вимагає Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та Положення про застосування цього закону.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1449/ed_2015_02_12/pravo1/T052747.html?pravo=1> компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктами владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Суб'єктом владних повноважень, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. З КАС України, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

У справі, яка розглядається, ОСОБА_3 оскаржує дії суб'єкта владних повноважень - прокуратури м. Сум, щодо відмови у прийнятті рішення про відшкодування шкоди та просить зобов'язати прокуратуру м. Сум прийняти відповідне рішення про відшкодування завданої їй шкоди.

Таким чином, із позовних вимог ОСОБА_3 вбачається, що спір має публічно-правовий характер, а відтак - підлягає розгляду за правилами, встановленими КАС України.

Такі висновки судів є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства.

Згідно зі ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів попередніх інстанцій не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвали судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам чинного законодавства щодо законності й обґрунтованості та підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 4 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

А.С. Олійник