Справа №333/1326/15-ц
провадження №2/333/1150/15
13 липня 2015 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого судді Стоматова Е.Г., при секретарі Кабановій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Запорізької міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати прав власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона народилася 15.05.1956 року. Її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4. У свідоцтво про її народження дані про її батька внесені некоректно та його імя та по-батькові замість (російською мовою) «Николай Феодосиевич», зазначено російською мовою) «Николай Федорович». 28 червня 1975 року вона уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на «Зінченко». Її дідусеві - ОСОБА_6 на підставі карти володіння № 2692 від 27.04.1925 року на праві власності належало 2/3 частини житлового будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі. Її дідусь ОСОБА_6 помер 07 грудня 1958 року. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входило 2/3 частини житлового будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті являлися: -його дружина ОСОБА_7, з якою він знаходився в зареєстрованому шлюбі з 04 травня 1923 року; та син померлого (батько позивача) - ОСОБА_3. Факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3. На час смерті ОСОБА_6 вони проживали разом із спадкодавцем за адресою - вулиця Ціолковського, 1 в місті Запоріжжі та фактично прийняли спадкове майно в оперативне управління та володіння, що підтверджується реєстрацією їх місця проживання внесеної до будинкової книги на вказаний житловий будинок. Але до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 вони не звертались, фактично прийняли спадкове майно в оперативне володіння і управління, проживали в даному житловому будинку, проводили його поточний та капітальний ремонт, оброблювали земельну ділянку, сплачували комунальні послуги та обовязкові податки. 12 квітня 1979 року померла бабуся позивача - ОСОБА_7. Заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила. Спадкоємцем за законом першої черги, в силу статті 529 ЦК України (в ред.. 1963р.), після її смерті являвся батько позивача - ОСОБА_8, який на час її смерті проживав та був зареєстрований в житловому будинку № 1 по вулиці Ціолковського, в місті Запоріжжі, який входив до складу спадкового майна, яке відкрилось після смерті ОСОБА_7, та після її смерті був зареєстрований та користувався, володів 2/3 частинами вказаного житлового будинку. 06 вересня 1990 року помер батько позивача - ОСОБА_3. На час смерті він проживав та був зареєстрований в житловому будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі, що підтверджується інформацією внесеною до будинкової книги на зазначений житловий будинок. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті являлися: мати позивача ОСОБА_4, яка знаходилась у зареєстрованому шлюбі з померлим з 12.11.1950 року, дочка померлого (рідна сестра позивача) ОСОБА_2 (до шлюбу - ОСОБА_4) ОСОБА_9, факт родинних відносин з померлим підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_10 та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_2, позивачка, ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_10) ОСОБА_11, як дочка померлого, що також підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу між нею та ОСОБА_5 Але, в свідоцтві про її народження та в свідоцтві про народження її сестри - ОСОБА_12 має місце неправильне зазначення по-батькові їх батька ОСОБА_3, а саме - замість (російською мовою) «Феодосиевич», зазначено (російською мовою) «Федорович». Вважає, що факт родинних відносин між нею та їх батьком ОСОБА_3 та її сестрою - ОСОБА_12 підтверджується свідоцтвами про їх народження, в яких в відомостях про батьків їх мамою зазначена - ОСОБА_4, яка на час їх народження знаходилась в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб їх батьків. Крім того, даний факт підтверджується фактом їх спільного проживання з їх батьками у житловому будинку № 1 по вулиці Ціолковського, в місті Запоріжжі з часу їх народження та по теперішній час. Ні позивач, ні її мати та рідна сестра, у встановлений ст. 548 ЦК України ( в ред.. 1963 року) строк із заявою про прийняття спадщини не звертались. Але, її мати ОСОБА_4 та її рідна сестра ОСОБА_12, після смерті батька ОСОБА_3 прийняли в оперативне управління та володіння спадкове майно і в силу ст. 549 ЦК України (в ред.. 1963 р.) вважалися такими, що прийняли спадщину. В даному житловому будинку вони проживали разом по день їх смерті. Мати позивача- Печенік ОСОБА_13 померла 09 листопада 2008 року. Спадкоємцями за законом першої черги, у відповідності до 1261 ЦК України ( в ред. 2004 року) після смерті ОСОБА_4, являлися позивач та її рідна сестра - ОСОБА_12, як дочки померлої. Її сестра ОСОБА_12 на час смерті їх матері проживала та була зареєстрована з нею в житловому будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі, після смерті матері продовжувала проживати в ньому. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась. Позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері - ОСОБА_4 також не зверталась. Але, після смерті матері вона переїхала проживати в батьківську хату - по вулиці Ціолковського, 1 в місті Запоріжжі, в якій проживала разом із сестрою - ОСОБА_12. 23 серпня 2011 року померла її сестра - ОСОБА_12. В силу ст. 1262 ЦК України, вона являється спадкоємицею за законом другої черги після смерті ОСОБА_12, як її рідна сестра. Відповідач за даним позовом - ОСОБА_2, знаходився в зареєстрованому шлюбі з сестрою позивачки. Але з 1998 року вони разом не проживали, не зустрічалися та не підтримували будь-яких відносин. Її померлій сестрі з 1998 року нічого не було відомо про нього, місце його проживання. Зі слів її сестри, шлюб між ними було розірвано. Але, вона не має будь-яких документів на підтвердження факту розірвання їхнього шлюбу. Дітей сестра позивачки ОСОБА_12 не мала. 19.07.2013 року позивач звернулась до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, як спадкоємиця другої черги за законом, після смерті сестри - ОСОБА_12, померлої 23.08.2011 року. За її заявою нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 347 за 2013 рік. Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_14 від 24.07.2013 року № 2076/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 23.08.2011 року рідної сестри - ОСОБА_12, оскільки на день смерті сестри вона була зареєстрована окремо від неї, та не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, в строк, передбачений ст. 1268 ЦК України. Але, позивач зазначає, що постійно проживала разом із сестрою з листопада 2008 року у батьківській хаті. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Разом доглядали за житловим будинком та земельною ділянкою. Вона займалась похоронами своєї сестри. Після її смерті позивач залишилася проживати в житловому будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі. Спадкоємці за законом після смерті дідуся позивача - ОСОБА_6, а в подальшому і бабусі - ОСОБА_7, батька - ОСОБА_3, а саме - її мати - ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_12, успадкували 2/3 частини житлового будинку №1по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі, шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном, що підтверджується фактом їхнього постійного проживання в зазначеному будинку та реєстрацією в ньому, а тому в силу п.І.ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, вони вважаються такими, що прийняли спадщину. Оскільки її сестра - ОСОБА_12 постійно проживала та була зареєстрована з їх мамою - ОСОБА_4, на час її смерті в спадковому житловому будинку, вона також в силу ч.З ст. 1268 ЦК України в редакції 2004 року, вважається такою, що прийняла спадщину, після її смерті.
Враховуючи викладене, позивач просить визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_3 такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, померлого 07.12.1958 року, визнати ОСОБА_3 таким, що прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_7, померлої 12.04.1979 року, визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_12 такими, що прийняли спадщину після смерті батька - ОСОБА_3, померлого 06.09.1990 року, визнати ОСОБА_12 такою, що прийняла спадщину після смерті матері - ОСОБА_4, померлої 09 листопада 2008 року, встановити факт постійного проживання ОСОБА_15 із ОСОБА_12, померлою 23 серпня 2011 року, на час відкриття спадщини, а саме - з листопада 2008 року по 23 серпня 2011 року, визнати за ОСОБА_15 право власності на 2/3 частини житлового будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі, в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_12, померлої 23 серпня 2011 року.
Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Її представник звернулася до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з»явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причину неявки суду не повідомили.
Керуючись ст.169 ЦПК України, суд, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, та за згодою позивача, на підставі ст.224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач народилася 15.05.1956 року.
Її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що Сталінським рай бюро ЗАГС м.Запоріжжя 09.06.1956 року складений актовий запис № 1733 та видано свідоцтво про народження серія ЯЮ № 376186. У свідоцтво про її народження дані про її батька внесені некоректно та його імя та по-батькові замість (російською мовою) «Николай Феодосиевич», зазначено російською мовою) «Николай Федорович».
28 червня 1975 року позивач уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на «Зінченко», про що Будинком урочистої реєстрації шлюбу м. Запоріжжя 28.06.1975 року складений актовий запис № 1961 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серія 1-ЖС № 290913.
Її дідусеві - ОСОБА_6 на підставі карти володіння № 2692 від 27.04.1925 року на праві власності належало 2/3 частини житлового будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі. Її дідусь ОСОБА_6 помер 07 грудня 1958 року, про що Сталінським рай бюро ЗАГС м. Запоріжжя 08.12.1958 року складений актовий запис № 1113 та видано свідоцтво про смерть серії ІІ-ЯР № 054376. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входило 2/3 частини житлового будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі.
Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті являлися: -його дружина ОСОБА_7, з якою він знаходився в зареєстрованому шлюбі з 04 травня 1923 року, що підтверджується копією «Выписью о браке» № 220 за 1923 рік в книзі № 1 по Подзагсу № 769; та син померлого (батько позивача) - ОСОБА_3. Факт родинних відносин між ними підтверджується свідоцтвом серія ІІІ-ЖС № 475070 про народження ОСОБА_3, виданого 09.04.1990 року відділом ЗАГС Жовтневого райвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 669 від 25.04.1928 року.
На час смерті ОСОБА_6 вони проживали разом із спадкодавцем за адресою - вулиця Ціолковського, 1 в місті Запоріжжі та фактично прийняли спадкове майно в оперативне управління та володіння, що підтверджується реєстрацією їх місця проживання внесеної до будинкової книги на вказаний житловий будинок. Але до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 вони не звертались, фактично прийняли спадкове майно в оперативне володіння і управління, проживали в даному житловому будинку, проводили його поточний та капітальний ремонт, оброблювали земельну ділянку, сплачували комунальні послуги та обовязкові податки. 12 квітня 1979 року померла бабуся позивача - ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ЖС № 422345 виданим 17.04.1979 року Шевченківським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 1809. Заповіту на випадок своєї смерті вона не залишила.
Спадкоємцем за законом першої черги, в силу статті 529 ЦК України (в ред.. 1963р.), після її смерті являвся батько позивача - ОСОБА_8, який на час її смерті проживав та був зареєстрований в житловому будинку № 1 по вулиці Ціолковського, в місті Запоріжжі, який входив до складу спадкового майна, яке відкрилось після смерті ОСОБА_7, та після її смерті був зареєстрований та користувався, володів 2/3 частинами вказаного житлового будинку. 06 вересня 1990 року помер батько позивача - ОСОБА_3, про що міським відділом ЗАГС зроблено актовий запис № 6268, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії ІІІ-ЖС № 258562 від 07.05.1993 року. На час смерті він проживав та був зареєстрований в житловому будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі, що підтверджується інформацією внесеною до будинкової книги на зазначений житловий будинок. Заповіту на випадок своєї смерті він не залишив.
Спадкоємцями за законом першої черги після його смерті являлися: мати позивача ОСОБА_4, яка знаходилась у зареєстрованому шлюбі з померлим з 12.11.1950 року, що підтверджується свідоцтвом про їх шлюб серія II- ЖС № 461748, виданим 10.04.1993 року міським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 1870, дочка померлого (рідна сестра позивача) ОСОБА_12 (до шлюбу - ОСОБА_4) ОСОБА_9, факт родинних відносин з померлим підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_10 та свідоцтвом про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_2, позивачка, ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_10) ОСОБА_11, як дочка померлого, що також підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвом про укладення шлюбу між нею та ОСОБА_5 Але, в свідоцтві про її народження та в свідоцтві про народження її сестри - ОСОБА_12 має місце неправильне зазначення по-батькові їх батька ОСОБА_3, а саме - замість (російською мовою) «Феодосиевич», зазначено (російською мовою) «Федорович».
Спадкоємцями за законом першої черги, у відповідності до 1261 ЦК України ( в ред. 2004 року) після смерті ОСОБА_4, являлися позивач та її рідна сестра - ОСОБА_12, як дочки померлої. Її сестра ОСОБА_12 на час смерті їх матері проживала та була зареєстрована з нею в житловому будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі, після смерті матері продовжувала проживати в ньому. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вона не зверталась. Позивач до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері - ОСОБА_4 також не зверталась. Але, після смерті матері вона переїхала проживати в батьківську хату - по вулиці Ціолковського, 1 в місті Запоріжжі, в якій проживала разом із сестрою - ОСОБА_12. 23 серпня 2011 року померла її сестра - ОСОБА_12. В силу ст. 1262 ЦК України, вона являється спадкоємицею за законом другої черги після смерті ОСОБА_12, як її рідна сестра. Відповідач за даним позовом - ОСОБА_2, знаходився в зареєстрованому шлюбі з сестрою позивачки. Але з 1998 року вони разом не проживали, не зустрічалися та не підтримували будь-яких відносин. Її померлій сестрі з 1998 року нічого не було відомо про нього, місце його проживання. Зі слів її сестри, шлюб між ними було розірвано. Але, вона не має будь-яких документів на підтвердження факту розірвання їхнього шлюбу.
У відповідності до ст. 1258 ЦК України передбачає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Дітей сестра позивачки ОСОБА_12 не мала.
19.07.2013 року позивач звернулась до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про прийняття спадщини, як спадкоємиця другої черги за законом, після смерті сестри - ОСОБА_12, померлої 23.08.2011 року. За її заявою нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 347 за 2013 рік. Постановою державного нотаріуса Шостої Запорізької державної нотаріальної контори ОСОБА_14 від 24.07.2013 року № 2076/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 23.08.2011 року рідної сестри - ОСОБА_12, оскільки на день смерті сестри вона була зареєстрована окремо від неї, та не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, в строк, передбачений ст. 1268 ЦК України. Але, позивач зазначає, що постійно проживала разом із сестрою з листопада 2008 року у батьківській хаті. Вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Разом доглядали за житловим будинком та земельною ділянкою. Вона займалась похоронами своєї сестри. Після її смерті позивач залишилася проживати в житловому будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі.
Згідно положень статей 548, 549, 554 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини
Спадкоємці за законом після смерті дідуся позивача - ОСОБА_6, а в подальшому і бабусі - ОСОБА_7, батька - ОСОБА_3, а саме - її мати - ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_12, успадкували 2/3 частини житлового будинку №1по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі, шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном, що підтверджується фактом їхнього постійного проживання в зазначеному будинку та реєстрацією в ньому, а тому в силу п.І.ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, вони вважаються такими, що прийняли спадщину.
Ч.3 ст. 1268 ЦК України в редакції 2004 року передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Оскільки сестра позивача - ОСОБА_12 постійно проживала та була зареєстрована з їх мамою - ОСОБА_4, на час її смерті в спадковому житловому будинку, вона також в силу ч.З ст. 1268 ЦК України в редакції 2004 року, вважається такою, що прийняла спадщину, після її смерті.
Судом досліджено спадкові справи померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_12. Після померлих ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 спадкові справи не заводились.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Пунктом 23 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування! розяснено, що «. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження».
В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено: «...Щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке.
Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.
У випадках, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. З ст. 1268 ЦК суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.»
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6,8,10,209,212,213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 1216,1217,12181258,1261, 1269, 1270, 1277 ЦК України, ст.ст. 548,549,554 ЦК УРСР 1963 року, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_7 та ОСОБА_3 такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, померлого 07.12.1958 року.
Визнати ОСОБА_3 таким, що прийняв спадщину після смерті матері - ОСОБА_7, померлої 12.04.1979 року.
Визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_12 такими, що прийняли спадщину після смерті батька - ОСОБА_3, померлого 06.09.1990 року
Визнати ОСОБА_12 такою, що прийняла спадщину після смерті матері - ОСОБА_4, померлої 09 листопада 2008 року
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_15 із ОСОБА_12, померлою 23 серпня 2011 року, на час відкриття спадщини, а саме - з листопада 2008 року по 23 серпня 2011 року,
Визнати за ОСОБА_15 право власності на 2/3 частини житлового будинку № 1 по вулиці Ціолковського в місті Запоріжжі, в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_12, померлої 23 серпня 2011 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Е.Г.Стоматов