КОПІЯ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 686/7500/14-ц
Провадження № 22-ц/792/259/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Костенка А.М.,

суддів: Грох Л.М., Гринчука Р.С.

при секретарі : Гриньовій А.М.

з участю : позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2. представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 6856/7500/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 9 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, вказував, що 27 липня 2010 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким ОСОБА_4 отримав від нього 10000 доларів США, які зобов'язався повернути до 31 грудня 2010 року. Вчинення правочину підтверджується розпискою. В подальшому відповідач повертав гроші частинами 4 березня 2012 року 100 доларів США, 24 січня 2013 року 200 доларів США, 20 серпня 2013 року 200 доларів США. Однак, з серпня 2013 року кошти припинив повертати. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь 123215 грн. суми боргу, 12553 грн. 40 коп. нарахованих відсотків, 53167 грн. 79 коп. відсотки за прострочення, а всього 188936 грн. 19 коп.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 9 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким задоволити позов, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Вказує, що суд прийшов до помилкового висновку про відхилення доказів і пояснень щодо частково повернення позики відповідачем та відповідних відміток про це у розписці. Вважає, що суд невірно і необ'єктивно оцінив показання самого відповідача про повернення ним позики частинами. Вважає, що суду слід критично оцінювати пояснення відповідача про повернення ним всієї суми коштів і що при цьому він не робив ніяких письмових відміток. Така позиція відповідача, спростовується написанням ним розписки при взятті коштів. Також, апелянт вказує, що суду слід було дати _______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 провадження № 22-ц/792/259/15

Доповідач Костенко А.М. Категорія № 19, 27

належну оцінку факту повернення відповідачем коштів частково і з великими проміжкам, так як відповідач діяв умисно, з метою затягування часу, оскільки тепер вказує, що повернув всю суму повністю і вчасно.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що 27 липня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір позики, за якими позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 10000 доларів США та які відповідач зобовязався повернути позивачу до 31 грудня 2010 року.

Проте у зазначений строк відповідач вказані кошти не повернув.

Ці обставини підтверджуються розпискою від 27 липня 2010 року, підписаною відповідачем власноручно, матеріалами справи.

У відповідності до ст.ст. 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду і такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого та правильного висновку про підставність вимог позивача та наявность боргу у відповідача перед позивачем за договором позики від 27 липня 2010 року в сумі 10000 доларів США через неповернення цих коштів.

Однак при цьому з позовом до суду про стягнення заборгованості за договором позики позивач звернувся до суду лише 15 квітня 2014 року.

Згідно ст. ст. 256-257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Ст. ст. 261, 264 ЦК України визначено,що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відповідно до ст. 267 вказаного Кодексу позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, боржник зобовязався повернути кошти за договором позики до 31 грудня 2010 року, однак у вказаний строк борг за договором позики не повернув і саме з цього часу позивач довідався про порушення свого права на отримання коштів за договором позики та почався перебіг позовної давності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що з врахуванням заяви відповідача про застосування позовної давності суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до переконання, що позивачем подано позов з пропуском строків позовної давності, тобто після спливу трьох річного строку з моменту, коли позивач довідався про порушення свого права, а тому правомірно відмовив в задоволенні позову саме з підстав, передбачених ч. 4 ст. 267 Цивільного кодекс України.

Доводи апеляційної скарги про переривання перебігу позовної давності внаслідок вчинення відповідачем дій, що свідчили про визнання ним свого боргу, а саме повернення позивачу боргу частинами 100 доларів США 4.03.12 року, 200 доларів США 24.01.13 року, 200 доларів США 20.08.13 року, слід відхилити.

Про часткове повернення боргу саме у вказані дати і в зазначених сумах вказав лише позивач та при цьому в підтвердження своїх пояснень послався на розписку від 27 липня 2010 року про укладення договору позики, на якій власноручно вказав про часткове повернення боргу у вказані дати, що засвідчив своїм підписом.

Відповідач проти таких тверджень позивача категорично заперечував в суді першої інстанції та пояснив, що 4 березня 2012 року, 24 січня 2013 року, 20 серпня 2013 року ніяких коштів позивачу не повертав.

Будь-яких інших доказів в підтвердження своїх пояснень про часткове повернення боргу в період 2012-2103 років позивач до суду не надав, а зазначення про такі факти в розписці від 27 липня 2010 року про укладення договору позики лише позивачем не може бути взято до уваги, оскільки заперечується відповідачем та ніякими іншими доказами не підтверджується.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 9 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко