Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 336/39/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/778/4301/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, кий протягом розгляду справу уточнило, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору 14.12.2005 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 27900,00 грн. зі сплатою відсотків та користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 02.12.2014 року має заборгованість - 146193,09 грн., яка складається з наступного: 15294,47 грн. - заборгованість за кредитом; 53850,36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 77048,26 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2011 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» за зазначеним кредитним договором стягнуто 88869,35 грн.

Посилаючись на вказані обставини остаточно просило стягнути зі ОСОБА_3 заборгованість договором, яка становить 60689,93 грн. і складається з: 16373,64 грн. - по процентам за користування кредитом; 40950,10 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2866,19 грн. - штраф (процентна складова) та судові витрати у розмірі 606,90 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, стягнути з відповідача судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, порушував умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед банком, проте позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, а поважних причин такого пропуску позивачем не наведено.

Проте повністю погодитись із зазначеним висновком суду не можна.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України - статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 грудня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір №DNH4KS84690057, за умовами якого ОСОБА_3 отримав кредитні кошти в сумі 27 900 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 25,08% річних на суму залишку заборгованості по кредиту на строк до 15 червня 2009 року (а.с.6-10).

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2011 р. за вказаним договором було стягнуто з відповідача суму заборгованості станом на 25.08.2010 р. в сумі 88 869,35 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 21 100,47 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 37 476,72 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 25584,10 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 4208,06 грн.(а.с.3).

За положеннями ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У роз'ясненнях, що містяться в пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Таким чином, з ухваленням Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області рішення від 29.08.2011 р. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №DNH4KS84690057 від 14 грудня 2005 року, строк якого закінчився 15 червня 2009 року, та яким на користь банка було стягнуто заборгованість за договором станом на 25.08.2010 року, в сумі 88 869,35 грн., яка включає: заборгованість за кредитом - 21 100,47 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 37 476,72 грн., пеню - 25584,10 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 4208,06 грн., припинились правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникло грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Вимог про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України позивач не заявляв.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року по цивільній справі №6-25812св14.

Оскільки позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з відповідача вказаної банком заборгованості, довід апеляційної скарги про те, що судом порушено норми матеріального права в частині застосування позовної давності не заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню, а тому рішення суду першої інстанції, згідно з вимогами ст.309 ЦПК України, підлягає зміні в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316,317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2015 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: