МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 521/341/15-ц
Номер провадження № 2/521/1875/15
24 червня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючого судді - Жуган Л.В.
при секретарі - Іськовій В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Іллічівський завод «ЗБК», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо транспортної пригоди, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_2 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси, 14.01.2015 року із позовом до ВАТ «Іллічівський завод «ЗБК» про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо транспортної пригоди.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 21.06.2014 року водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Камаз» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Стовбовій, у м. Одесі при виконанні повороту праворуч, не зайняв крайнього правого положення на проїзній частині, внаслідок чого допустив зіткнення з належним позивачу автомобілем марки «Рено» державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою від 04.07.2014 року Суворовського районного суду м. Одеси, ОСОБА_3, було визнано винним у скоєнні вище зазначеного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Власником автомобіля марки «Камаз» державний номерний знак НОМЕР_1 є ВАТ «Іллічівський завод «ЗБК», про що свідчить свідоцтво реєстрацію транспортного засобу серії ВНС №117663, видане 11.03.2008 року Кіровоградським РЕВ -1 при УДАІ УМВС України в Одеській області.
Також позивач зазначає, що вартість оціночних робіт здійснених ФОП ОСОБА_4, складає 800 грн.
Представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, про що надав суду відповідну заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача - ВАТ «Іллічівський завод «ЗБК» в судове засідання не з'явився про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив.
У звязку з неявкою представника відповідача та неповідомлення про причини такої неявки, суд, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що 21.06.2014 року водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Камаз» державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Стовбовій, у м. Одесі при виконанні повороту праворуч, не зайняв крайнього правого положення на проїзній частині, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «Рено» державний номерний знак НОМЕР_2, який рухався в попутному напрямку, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.07.2014 року встановлено, що зіткнення відбулось в результаті порушення ОСОБА_3, п. 10.4 Правил дорожнього руху України, в результаті чого він був визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та притягнутий до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Власником автомобіля марки «Камаз», державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3 є ВАТ «Іллічівський завод «ЗБК», про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ВНС №117663, видане 11.03.2008 року Кіровоградським РЕВ -1 при УДАІ УМВС України в Одеській області.
Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 433074, виданого 26.10.2013 року, Центром ДАІ 5102, власником автомобіля марки «Рено» державний номерний знак НОМЕР_2, є позивач ОСОБА_2
Згідно рахунку №06-64 від 26.06.2014 року, за проведення оціночних робіт автомобіля марки «Рено» державний номерний знак НОМЕР_2, позивач сплатив - 800грн.
Відновлювальний ремонт - ремонт з відновленням пошкоджених чи розкомплектованих складових дорожнього транспортного засобу.
Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Пунктом 33.1.4. ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
З Постанови у справі про адміністративне правопорушення від 21.06.2014 року, вбачається, що водій ОСОБА_3 керував автомобілем марки «Камаз» державний номерний знак НОМЕР_1 без поліса обовязкового страхування, в звязку з чим на підставі ст.ст. 33, 284 КУпАП на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.
Отже, у разі невиконання водієм транспортного засобу обов'язку, передбаченого ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України.
Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 16 постанови від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.
У звязку з чим суд враховує, що до матеріалів справи не додано доказів про звернення ВАТ «Іллічівський завод «ЗБК» після скоєння ДТП 21.06.2014 року - до МТСБУ, як визначено ст. 33Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Відповідно до п. 9 Постанови Верховного суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розяснено, що якщо відшкодування шкоди в натурі не можливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.
Оцінюючи вимоги про відшкодування моральної шкоди суд виходить з того, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи вище наведене та вимоги позивача, щодо компенсації заподіяної йому моральної шкоди порушення нормального способу життя, порушення нормальної робочої діяльності через ушкодження і неможливість експлуатації автомобіля, перенесення стресу, звернення до спеціалістів, звернення до суду, суд визнає, що позивачу дійсно заподіяно певну моральну шкоду.
Однак, керуючись принципом виваженості, розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з ВАТ «Іллічівський завод «ЗБК» - на користь позивача ОСОБА_2 суму компенсації заподіяної моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, яка сталася 21.06.2014 року, у розмірі 2000 гривень.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 800,00 грн. за складання звіту №06-064 спеціаліста оцінщика по визначенню вартості матеріальної шкоди, причиненої власнику автомобіля «Рено» державний номерний знак НОМЕР_2, від 08.07.2014 року, що підтверджується рахунком №06-064 від 26.06.2014 року, тому враховуючи те, що зазначені витрати позивач поніс для визначення розміру майнової шкоди, суд вважає, що такі судові витрати підлягають стягненню з ВАТ «Іллічівський завод «ЗБК».
Також позивач у поданому позові просив суд стягнути на його користь кошти на отримання юридичної допомоги у розмірі 5000 грн., посилаючись на те, що 15.12.2014 року між ТОВ «Юриспрудент» та позивачем ОСОБА_2, було укладено договір №15/12-2014 про надання юридичних послуг.
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 15.12.2015 року, встановлено, що ОСОБА_2, сплатив ТОВ «Юриспрудент» за надання юридичних послуг 5000 грн.
Відповідно до п. 1.2.1 вище вказаного договору, зазначено, що виконавець зобовязується представляти інтереси замовника в судах загальної юрисдикції, сприяти відновленню прав замовника, які були порушені в наслідок дорожньо транспортної пригоди, яка сталась 21.06.2014 року о 10 год. 05 хв., в м. Одеса по вул. Стовбова,27, шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди у судовому порядку.
Згідно п. 1.2.2 виконавець зобовязується складати позовні заяви, звернення та всі необхідні документи для звернення до суду.
Відповідно до п. 1.2.3 виконавець зобовязується бути представником замовника у всіх державних органах.
Згідно п.1.2.4 виконавець зобовязується бути представником замовника в органах державної виконавчої служби, супроводжувати замовника на етапі виконання рішення суду.
Відповідно до п.1.2.5 виконавець зобовязується оперативно реагувати на всі потреби стосовно виконання завдань по даному договору.
З матеріалів справи вбачається, що позовна заява від імені позивача подана його представником за довіреністю ОСОБА_6
В суді інтереси позивача представляв його представник за довіреністю ОСОБА_5, який двічі приймав участь в судових засіданнях та надав до суду пояснення по справі, клопотання про витребування доказів, клопотання про долучення до матеріалів справи доказів та клопотання про прийняття заочного рішення суду.
Будь-яких доказів, що саме ОСОБА_6 є працівником ТОВ «Юриспрудент» суду не надано.
Також жодних інших доказів виконаних робіт ТОВ «Юриспрудент», передбачених договором №15/12-2014 про надання юридичних послуг від 15.12.2014 року, в інтересах позивача та для захисту його прав, суду не надано, також не надано жодних актів щодо виконаних робіт.
За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.
На підставі дослідженого суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000 гривень - не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.
Судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір за квитанцією від 13.01.2015 року, у розмірі 520,16 гривень, тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача ВАТ «Іллічівський завод «ЗБК».
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Іллічівський завод «ЗБК», третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо транспортної пригоди задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В. Жуган