АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2000/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1148/К/15 суддя Дехта Р.В.
Категорія № 24 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участі: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» (далі ДП «Криворізька теплоцентраль») про визнання дій неправомірними, зобовязання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди. Збільшивши позовні вимоги просила скасувати неправомірно нараховану суму боргу в розмірі 3073,84 грн., який рахується за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна, 47/69, перед відповідачем, що нараховувався протягом 2013-2015 років на розрахунковому рахунку № 6; зобовязати відповідача виключити вказану квартиру зі списків споживачів послуг центрального опалення та гарячого водопостачання з метою недопущення подальшого неправомірного нарахування грошових коштів в якості боргу; а також стягнути з відповідача на її користь 2803,90 грн. в якості моральної шкоди, завданої неправомірними діями, а також судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що вона в 2011 році уклавши відповідний договір з ТОВ «ЕСТЕРІЯ», відключила належну їй квартиру від центрального опалення та водопостачання, про що працівниками КПТМ «Криворіжтепломережа» було складено акт, з якого вбачається, що в квартирі, розташованій за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна, 47/69 наявні: видимий розрив на системі центрального опалення, та гарячого водопостачання, стояки ізольовані, система гарячого водопостачання демонтована, пакет документів наявний. Перед відключенням від мереж центрального опалення позивачем було сплачено нараховані КПТМ Криворіжтепломережа» комунальні рахунки за надані послуги.

Таким чином, позивач відключившись від мереж централізованого опалення, відмовилась від отримання послуг, що надає відповідач, відповідно будь-якого договору щодо надання послуг між сторонами не укладалось. Проте, відповідач протягом 2013-2015 років нараховував заборгованість за ніби надані комунальні послуги.

Такими неправомірними діями відповідачем було завдано позивачеві моральну шкоду.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилалась на неповноту зясування обставин справи. Зокрема, вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що між сторонами не укладався будь-який договір про надання послуг, у звязку з чим нарахування відповідачем заборгованості за послуги, які насправді не надаються є неправомірним.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості, при цьому суду першої інстанції враховував, що позивачем не доведено дотримання нею встановленого порядку при відключенні зазначеної квартири від централізованого опалення та гарячого водопостачання. При цьому відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо скасування заборгованості та зобовязання відповідача виключити вказану квартиру зі списку споживачів центрального опалення, суд першої інстанції також відмовив в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено причинного звязку між вказаними діями відповідача та її моральними втратами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна, 47/69 та споживачем послуг з централізованого опалення, на її імя відкрито особовий рахунок №.

Спір між сторонами виник з приводу продовження нарахування відповідачем ДП «Криворізька теплоцентраль» плати за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які ОСОБА_1 не отримуються у звязку з установленням за вищевказаною адресою автономного опалення.

Право споживача відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у звязку з відключенням від мереж централізованого опалення закріплено в п. 24 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 63 (далі Правила).

Згідно п. 25 Правил, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 р. № 4 (далі Порядок) визначено процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку(квартири) при відмові споживачів від таких послуг.

Цим Порядком встановлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі централізованого опалення, він повинен звернутися до постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади (далі - комісії), для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі централізованого опалення виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньо-будинкової мережі централізованого опалення виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого опалення і подається заявником до комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Отже, з викладеного вбачається, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком процедури.

Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Звертаючись до суду з позовом, в порушення вказаних норм Закону, позивач не довела, що відключення квартири від мереж централізованого опалення здійснене нею в порядку, який передбачений Правилами, а не самовільно.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 не зверталась до міжвідомчої комісії для розгляду питання щодо відключення її помешкання за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мелешкіна, 47/69 від мережі централізованого опалення, натомість для вирішення вказаного питання позивач звернулась до ТОВ «ЕСТЕРІЯ», що не передбачено вказаними вище правилами відключення від мереж централізованого опалення та водопостачання.

Отже, судом встановлено, що позивачем не дотримані вимоги Порядку щодо складання акту про відключення квартири від внутрішньо-будинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання та узгодження його з міжвідомчою комісією, у звязку з чим суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що індивідуальне опалення в квартирі позивачки вважається самовільно встановленим, тому не знайшов підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Так, наявний в матеріалах справи акт № 2 відключення квартири позивача від мережі централізованого опалення, складений представником КПТМ «Криворіжтепломережа» від 02.03.2012 року, не може бути взятим до уваги колегією суду, оскільки цей акт не відповідає вимогам вищезазначеного Порядку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що нарахування сум ДП «Криворізька теплоцентраль» позивачу, не можна визнати незаконними.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права, підставою для якого його порушення, невизнання чи оспорювання.

Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Так, за загальним правилом у разі порушення цивільного права та інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобовязальних правовідносин.

В суді першої як і в суді апеляційної інстанції не встановлено незаконності дій ДП «Криворізька теплоцентраль» відносно позивача, у звязку з чим відсутні підстави для захисту, передбачені ст. 15 ЦК України.

Так, відповідачем до позивача не заявлялось позову стосовно стягнення з останньої нарахованої заборгованості, а отже обраний позивачем спосіб захисту не відповідає вимогам ст. 16 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності укладеного між відповідачем та позивачем договору про житлово-комунальні послуги, не можуть бути прийняті колегією суддів до уваги, оскільки обовязок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладається саме на власника (наймача) житла (п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992р.), а не реалізація ним цього права за наявності доказів підтвердження фактичного надання послуг, не може бути підставою для відмови виконавцю цих послуг у стягненні заборгованості по ним.

Доводи апеляційної скарги щодо фактичного ненадання відповідачем послуг з опалення та гарячого водопостачання, не приймаються колегією суду, оскільки, як зазначено вище, позивачем не спростовано належними і допустимими доказами факту самовільного відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів, не може взяти до уваги доводи викладені в апеляційній скарзі, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Таким чином, переглядаючи справу відповідно до вимог ст.303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів не вбачає апеляційних підстав для скасування рішення суду першої інстанції, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: