АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/673/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2531/15Головуючий у 1-й інстанції Сегета Я.С. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Акопян В.І., Дряниці Ю.В.

при секретарі Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Луксор Агро» на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2015 року у справі за поданням заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Полтавській області про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року заступник начальник відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Полтавській області звернувся до суду із вказаним поданням, просив ухвалити рішення, яким надати дозвіл на примусове проникнення на територію майнового комплексу по вул.. 50-ти річчя Радянської влади,1 у с.Вирішальне Лохвицького району, яке можливо належить ТОВ «Луксор АГРО» чи іншій юридичній особі.

Заявлена вимога мотивована відмовою державному виконавцю у доступі до вказаного майнового комплексу, що перешкоджає виконанню судового рішення.

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2015 року подання державного виконавця задоволено: надано дозвіл відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Полтавській області здійснити примусове проникнення на територію майнового комплексу по вул.. 50-ти річчя Раддянської влади,1 у с.Вирішальне Лохвицького району.

В апеляційній скарзі ТОВ «Луксор Агро», посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу районного суду скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд дав неправильну оцінку наданим державним виконавцем доказів в обґрунтування подання, зокрема суд не звернув уваги на відсутність даних про те, що виявлене зерно належить саме боржникам по виконавчим документам і що саме боржники відмовили державному виконавцю у доступу до майна, яке підлягало арешту. Окрім того, суд не взяв до уваги факти, встановлені у постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23 березня 2015 року.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалами Дніпропетровського господарського суду від 19 січня 2015 року і від 14 лютого 2015 року задоволені заяви ПАТ «Перший Український міжнародний банк» про вжиття запобіжних заходів - накладений арешт на майно боржників: ТОВ «Ранок», ТОВ «Гаївщина», ТОВ «Олімп-Агро ЛТД», ПП «Амарант-Агро», ПП «Амарант - Транс», Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Батьківщина», у тому числі - на соняшник і кукурудзу, які зберігаються по вул.. 50-ти річчя Радянської влади,1 у с.Вирішальне Лохвицького району.

Постановами в.о. начальника управління ДВС ГУЮ у Полтавській області віл 23 лютого 2015 року по виконавчим провадження з примусового виконання ухвал Дніпропетровського господарського суду від 19 січня 2015 року і від 14 лютого 2015 року утворено виконавчі групи.

У період з 26 лютого по 03 квітня 2015 року, не дивлячись на неодноразові спроби, державним виконавцям було відмовлено у доступі до території майнового комплексу по вул.. 50-ти річчя Радянської влади,1 у с.Вирішальне Лохвицького району.

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції правомірно з дотриманням вимог процесуального закону задовольнив заяву державного виконавця.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 43-6, ст.115 ГПК України ухвала господарського суду про вжиття запобіжних заходів виконується негайно є обов'язковою на всій території України і виконується у порядку, встановленому ЗУ "Про виконавче провадження".

Частиною першою статті 11 ЗУ «Про державну виконавчу службу» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено,

своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктами 4,5,10 частини третьої цієї норми Закону встановлено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, у разі необхідності примусово відкривати та опечатувати такі приміщення і сховища; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання; звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників органів внутрішніх справ, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення.

За змістом наведених приписів Закону державний виконавець зобов'язаний вжити усіх передбачених заходів для виконання судового рішення, при цьому підставою для надання йому дозволу на примусове проникнення до певних приміщень є існування об'єктивних перешкод у доступі до них незалежно від того, хто чинить ці перешкоди - боржник чи інші сторонні особи.

У резолютивній частині ухвал господарського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року і від 14 лютого 2015 року зазначені вид, склад, кількість майна боржників, яке має бути арештоване, а також - конкретна адреса місця знаходження цього майна: вул.. 50-ти річчя Радянської влади,1 у с.Вирішальне Лохвицького району (а.с.24-27, 34).

За таких обставин відповідно вимог Закону державний виконавець був зобов'язаний перевірити наявність вказаного майна за вказаною у судовому рішенні адресою шляхом відвідування приміщень і сховищ, які там розташовані. Належними і допустимими доказами - актами державного виконавця, підтверджений факт недопущення державного виконавця на територію по вул.. 50-ти річчя Радянської влади,1 у с.Вирішальне Лохвицького району (а.с.78-84).

Посилання в апеляційній скарзі на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 23 березня 2015 року (а.с.113 - 123) є безпідставним, оскільки зазначеним судовим рішенням ухвала господарського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2015 року залишена без змін.

За таких обставин суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність передбачених законом умов для ухвалення рішення про надання дозволу на примусове проникнення на територію, адреса якої зазначена у судовому рішенні.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, ст.307 ч.2 п.1, ст.312 ч.1 п.1, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ТОВ «Луксор Агро» відхилити.

Ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: О.А.Лобов

В.І. Акопян

Ю.В.Дряниця

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов