Провадження № 2-3192/15
В справі № 760/5039/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ заочне/

08 липня 2015 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

при секретарі - Носачову А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Київська ювелірна фабрика «Максаліна» до ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною та її спростування, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про захист ділової репутації юридичної особи і просить визнати недостовірною інформацію, що порушує ділову репутацію Товариства з обмеженою відповідальністю « Київська ювелірна фабрика «Максаліна» та полягає в тому, що ТОВ»КЮФ»Максаліна» має заборгованість по заробітній платі колишньому працівнику підприємства - комерційному директору ОСОБА_1, звільненому на підставі наказу №18-к від 22.03.2010 року за власним бажанням.

Просить зобов»язати відповідача спростувати недостовірну інформацію у спосіб направлення на адреси Головного управління ДФС у м.Києві, Відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Оболонського районного управління МВС України в м.Києві листів наступного змсту: Інформую Вас, що інформація, розміщена в моєму листі на вашу адресу щодо наявності у ТОВ» КЮФ»Максаліна» боргу по моїй заробітній платі, є недостовірною.

Посилається в позові на те, що 16.02.2015 року на адресу товариства надійшов запит ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві з проханням надати обґрунтоване пояснення та документальне підтвердження в рахунок спростування можливого порушення трудового законодавства щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1

Крім того, директор товариства давав пояснення 23.02.2015 року ст. оперуповноваженому відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Оболонського РУ ГУ МВС України в м.Києві з приводу наявності заборгованості по заробітній платі перед відповідачем та іншими працівниками.

Заборгованості по заробітній платі товариство перед відповідачем не має, а тому розповсюджена ним інформація є неправдивою і псує ділову репутацію товариства.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, просить розглядати справу в його відстуності. Наполягає на ухвалення в справі заочного рішення.

Відповідач у судове засідання неодноразово не з»являвся, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд до відома не поставив.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Частиною першою статті 94 ЦК України встановлено, що юридична особа має право на недоторканість її ділової репутації.

Згідно зі ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь.

В статті 1 Закону України "Про інформацію" зазначено, що під інформацією слід розуміти документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Судом встановлено, що відповідач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю « Київська ювелірна фабрика «Максаліна» до 22.03.2010 року комерційним директором.

14.02.2015 року на адресу керівника ТОВ»Київська ювелірна фабрика» Максаліна» надійшов лист Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві по заяві відповідача щодо можливого порушення трудового законодавства, а саме заборгованості по заробітній платі.

Даним листом керівництву товариства було запропоновано надати обгрунтовані пояснення з цього приводу та документальне підтвердження щодо викладеної інформації.

23.02.2015 року з цього приводу давалися пояснення директором товариства ОСОБА_4 ст.оперуповноваженому відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Оболонського РУ ГУ МВС України в м.Києві.

/ а.с. 18 - 22 /

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Це право кореспондує обов'язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири.

Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно ч. ч.1, 3 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.

Згідно з роз»ясненнями Верховного Суду України, викладеними в п.4 постанови Пленуму №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Відповідно до п.п.1 п.19 даної постанови вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з»ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

В п.16 даної постанови зазначено, що відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові зверненн або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції,а не поширення недостовірної інформації.

Пункт 18 постанови закріплює, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Звентаючись до суду, позивач посилається лише на звернення відповідача до ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві та запит даного органу до товариства, з якого можна зробити висновок лише про те, що в своєму зверненні відповідач посилався лише на можливе порушення відповідачем трудового законодавства,а саме: наявність заборгованості по заробітній платі.

Копії самого звернення до позову додано не було.

/ а.с. 18 /

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Представник позивача, не з»явившись до суду та подавши клопотання про розгляд справи в його відстуності,своїм правом не скористався, і копії звернення відповідача суду не надала, обмежившись у позові лише посиланням на нього.

В Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003(справа про поширення відомостей) зазначено, що положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР "поширив такі відомості" в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.

Відповідно до ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік) свобода вираження поглядів, гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи.

За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» чи тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій.

Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе.

Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе.

Виходячи з викладеного вище, наданих позивачем доказів в обґрунтування пред»явленого позову, аналізу копії листа ДПІ в Оболонському районі ГУ ДФС у м.Києві на адресу позивача та копії пояснення, наданого директором товариства ст. оперуповноваженому відділу державної служби боротьби з економічною злочинністю Оболонського РУ ГУ МВС України в м.Києві,суд вважає, що висловлювання відповідача є його оціночними судженнями, а тому не підлягають визнанню недостовірною інформацією, поширеною ним, а відтак підстави для задоволення вимог позивача відсутні.

Керуючись ст.ст.9, 34,40 Конституції України, ст.ст.1, 30 Закону України «Про інформацію», ст.ст. 15,16,275 - 277, 297, 299 ЦК України, ст. 10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 3, 4, 10-11, 57-60, 88,209, 212 - 215,224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові Товариства з обмеженою відповідальністю « Київська ювелірна фабрика «Максаліна» до ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною та її спростування відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: