Справа № 361/689/15-ц
Провадження № 2/361/794/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Ярмоленко І.А.,Сахнюк А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Легбанк» про стягнення боргу,

установив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позивач в своїй позовній заяві зазначала, що 25 листопада 2013 року між нею як вкладником та ПАТ «Легбанк» було укладено договір банківського вкладу №2147-ДД-13 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186.

Згідно договору, позивач 25 листопада 2013 року зробила внесок на вкладний рахунок №3186 в ПАТ «Легбанк» в сумі 2 750 000 грн. за процентною ставкою 21% річних, з датою повернення банківського вкладу 30 листопада 2014 року, розмір процентів у разі дострокового повернення вкладу 1% річних за період дії договору, що підтверджується договором банківського вкладу №2147-ДД-13 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186 та випискою з особового рахунку 3186 від 10 жовтня 2014 року.

25 листопада 2013 року між нею як вкладником та ПАТ «Легбанк» було укладено договір банківського вкладу №2143-ДД-13 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186.

Згідно договору, позивач 25 листопада 2013 року зробила внесок на вкладний рахунок №3186 в ПАТ «Легбанк» в сумі 2 750 000 грн. за процентною ставкою 21% річних, з датою повернення банківського вкладу 30 листопада 2014 року, розмір процентів у разі дострокового повернення вкладу 1% річних за період дії договору, що підтверджується договором банківського вкладу №2143-ДД-13 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186 та випискою з особового рахунку 3186 від 10 жовтня 2014 року.

24 лютого 2014 року між нею як вкладником та ПАТ «Легбанк» було укладено договір банківського вкладу №0209-ДС-14 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186.

Згідно договору, позивач 24 лютого 2014 року зробила внесок на вкладний рахунок №3186 в ПАТ «Легбанк» в сумі 2 772 000 грн. за процентною ставкою 19% річних, з датою повернення банківського вкладу 04 червня 2014 року, розмір процентів у разі дострокового повернення вкладу 2% річних за період з першого по 30-й календарний день дії договору, 19% річних за період дії договору у разі розірвання договору у період з 31-го календарного дня до кінця дії договору, що підтверджується договором банківського вкладу №0209-ДС-14 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186 та випискою з особового рахунку 3186 від 10 жовтня 2014 року.

Додатковою угодою №1 від 02 червня 2014 року до договору банківського вкладу №0209-ДС-14 Гарантований VIP від 24 лютого 2014 року подовжено строк дії договору до 02 червня 2015 року.

29 липня 2014 року позивач видала на імя відповідача ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність, відповідно до якої останній був наділений повноваженнями розпоряджатися коштами на вкладних рахунках №3186, №3186, №3186, відкритих в ПАТ «Легбанк», МФО 300056 та отримати належні довірителю гроші та відсотки. Довіреність видана строком на один рік та дійсна до 29 липня 2015 року без права передоручення.

10 жовтня 2014 року відповідач без повідомлення позивача достроково зняв з вкладного рахунку №3186, відкритого в ПАТ «Легбанк», всю суму коштів, а саме: 2 750 000,00 грн. разом з нарахованими банком відсотками за період дії договору №2147-ДД-13 Гарантований VIP від 25 листопада 2013 року, вкладного рахунку №3186 всю суму коштів, а саме 2 750 000,00грн. разом з нарахованими банком відсотками за період дії договору №2147-ДД-13 Гарантований VIP від 25 листопада 2013 року, вкладного рахунку №3186 всю суму коштів, а саме 2 772 000,00 грн. разом з нарахованими банком відсотками за період дії договору №0209-ДС-14 Гарантований VIP від 24 лютого 2014 року, а загалом 8 272 000,00 грн., що підтверджується виписками ПАТ «Легбанк» з 25 листопада 2013 року по 10 жовтня 2014 року по особових рахунках №3186, №3186 та випискою ПАТ «Легбанк» з 24 лютого 2014 року по 10 жовтня 2014 року по особовому рахунку №3186.

10 жовтня 2014 року позивач видала нотаріально посвідчену заяву про скасування довіреності, виданої 29 липня 2014 року на імя відповідача ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на розпорядження від її імені коштами на вкладних рахунках №3186, №3186, №3186, відкритих в ПАТ «Легбанк» з правом одержання грошей та відсотків.

25 грудня 2014 року позивач звернулася до відповідача з письмовою вимогою про повернення всього одержаного у звязку з виконанням доручення та надати звіт про виконання доручення та виправдні документи.

Проте, станом на день звернення до суду із даним позовом, відповідач свого обовязку, передбаченого довіреністю не виконав, звіт про виконання доручення та документи позивачу не надав, все одержане у звязку із виконанням доручення за довіреністю позивачці не повернув.

Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути із відповідача суму боргу в розмірі 8 272 000 грн..

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі, додатково пояснили, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними, оскільки відповідач ОСОБА_2 розпорядився грошовими коштами з вкладних рахунків позивача на загальну суму 8 000 000,00 грн. за власною заявою від 07 жовтня 2014 року про дострокове повернення банком коштів та перевів їх спочатку на свій особистий рахунок 10 жовтня 2014 року, а потім на рахунок взагалі сторонньої особи ОСОБА_5.

Посилання представника відповідача ОСОБА_6 на віднесення ПАТ «Легбанк» Постановою Правління Національного банку України №744 від 27 листопада 2014 року до категорії неплатоспроможних є безпідставним, оскільки віднесення ПАТ «Легбанк» Постановою Правління Національного банку України №478 від 08 серпня 2014 року до категорії проблемних не передбачало введення заборони на розпорядження клієнта цього банку власними депозитними рахунками.

Представники позивача наголошували на тому, що на підставі довіреності, виданої позивачем ОСОБА_1 на імя відповідача ОСОБА_2 про розпорядження коштами, вкладеними нею в ПАТ «Легбанк» та що знаходяться на її особових вкладних рахунках, відповідач, без повідомлення позивача, розпорядився коштами в розмірі 8 000 000,00 грн., на власний розсуд, проте, позивачу їх не повернув.

Тому позивач ОСОБА_1 відкликала раніше видану довіреність як дізналася про те, що коштів на її особових вкладних рахунках немає, про що негайно повідомила банк та відповідача ОСОБА_2.

Посилаючи на викладене, просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнав та заперечував проти його задоволення в повному обсязі, пояснив, що позивача ОСОБА_1 він ніколи не бачив, не знає як з нею звязатися, в неї до нього немає жодних претензій, оскільки він нічого не порушив, у довіреності було вказано, що він має право розпоряджатися коштами, закривати рахунки і не мав звітувати щодо розпорядженнями коштами, тому він вирішив врятувати банк, що ліквідується та перевів свої грошові кошти на рахунок в цьому ж банку на імя ОСОБА_5. Довіреність йому передав син ОСОБА_1, щоб зміг забрати свої кошти. ОСОБА_7 розмістив кошти відповідача на рахунках своїх родичів. Банк було визнано неплатоспроможним.

В судовому засіданні представники відповідача ОСОБА_8, ОСОБА_6 позовні вимоги не визнали та заперечували проти їх задоволення в повному обсязі, пояснили, що доручення ґрунтується на договорі згідно ч.1 ст.1000 ЦК України, за яким одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії, при цьому не визначено іншу підставу виникнення доручення, крім двостороннього договору. Відповідач ніколи не укладав і не підписував жодного договору із позивачем ОСОБА_1.

У договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному, також повірений має право на плату за виконання свого обовязку за договором доручення. Однак, відповідач ніколи не приймав на себе жодного зобовязання перед позивачем. Більш того, позивач не зазначає та не надає жодного доказу на підтвердження обставин щодо підстав прийняття відповідачем зобовязання, існування такого зобовязання, змісту цього зобовязання.

Довіреність, що знаходиться в матеріалах справи є одностороннім правочином, не містить посилань на те, що вона ґрунтується на договорі доручення, не зазначає номер і дату такого договору, не містить переліку чітких юридичних дій (доручень), які зобовязується вчинити відповідач ОСОБА_2 як повірений. Натомість вказаною довіреністю визначено, що відповідача «уповноважують», «надають право», а не зобовязують. Не зазначено, що після отримання грошові кошти мають бути повернуті довірителеві.

Відповідач ОСОБА_2 жодного разу не бачив позивача ОСОБА_1, натомість перед ОСОБА_2 наявні боргові зобовязання у ОСОБА_7, який є зятем позивача ОСОБА_1, що шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_2 на суму приблизно 12 272 000 грн.. Так, ОСОБА_7 переконав ОСОБА_2, що він може розмістити грошові кошти «на вкрай вигідних умовах» у «підконтрольному йому банку». Повіривши ОСОБА_7, протягом 2013-2014 років ОСОБА_2 передав йому грошові кошти на загальну суму 12 272 000,00 грн., ОСОБА_7 мав згодом дати на підпис депозитні договори. В подальшому зясувалося, що грошові кошти ОСОБА_7 розмістив у ПАТ «Легбанк», проте, вкладниками за цими договорами є його родичі позивач ОСОБА_1 теща ОСОБА_7 та ОСОБА_9 тесть ОСОБА_7.

29 липня 2014 року відповідачу зателефонував ОСОБА_10 (син ОСОБА_1 та ОСОБА_9І.) і повідомив, що йому потрібно зустрітися та передати документи від ОСОБА_7. В ресторані «САНТУРГ» на Подолі ОСОБА_11 передав ОСОБА_2 пакет документів, зокрема: депозитний договір №2143-ДД-13 Гарантований-VIP від 25 листопада 2013 року на суму 2 750 000 грн., оформлений на ОСОБА_1, депозитний договір №№2147-ДД-13 Гарантований-VIP від 25 листопада 2013 року на суму 2 750 000 грн., оформлений на ОСОБА_1, депозитний договір №0209-ДС-14 Гарантований-VIP від 24 лютого 2014 року на суму 2 772 000 грн., оформлений на ОСОБА_1, 2 довіреності від 29 липня 2014 року видані ОСОБА_1 та ОСОБА_9 на його імя, на розпорядження депозитними рахунками. Після цього відповідачу і стало відомо, що його грошові кошти покладені ОСОБА_7 на депозитні рахунки саме ОСОБА_1 в сумі 8 272 000 грн. та ОСОБА_9 на суму 4 000 000 грн..

Звязатися з ОСОБА_7 не вдалося. Відповідачу стало відомо, що в ПАТ «Легбанк» не проводяться готівкові розрахунки, тому він розпорядився грошовими коштами шляхом переведення їх на рахунок ОСОБА_5, який в той час займався питанням повернення грошових коштів з проблемного ПАТ «Легбанк». Станом на сьогоднішній день, грошові кошти перебувають на рахунках ПАТ «Легбанк».

ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних органів, під час досудового слідства викладені вище факти знайшли своє підтвердження та відображені в повідомленні про підозру ОСОБА_7.

Посилаючи на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_12 також заперечувала проти позову та просила у його задоволенні відмовити.

В судове засідання представник третьої особи ПАТ «Легбанк» не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що з відповідачем ОСОБА_2 його звязують дружні стосунки, а з позивачем ОСОБА_1 особисто не знайомий. 10 років тому ОСОБА_2 познайомився із ОСОБА_7, який був управляючим в банку «Діамант».

Довіреності на розпорядження депозитними рахунками відповідач ОСОБА_2 та свідок отримали від сина ОСОБА_7, який приніс документи, в яких знаходилися вищевказані довіреності їм, коли вони сиділи в ресторані на Подолі. Із ОСОБА_2 у свідка немає жодних боргових відносин.

До оформлення депозитних вкладів свідок та відповідач ніколи не чули про ОСОБА_1, знайомі з нею не були. Дружина ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_1 ОСОБА_13 була членом Наглядової ради банку.

Останнього разу свідок також отримував гроші в ПАТ «Легбанк» в червні, після чого відбулися зміни в управління і не було можливості зняти гроші.

У вересні свідок написав заяву про повернення своїх коштів, звертався до суду у цивільному порядку, рішення, яке набрало законної сили ще немає.

Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Легбанк» було укладено договір банківського вкладу №2147-ДД-13 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186.

Згідно договору, позивач 25 листопада 2013 року зробила внесок на вкладний рахунок №3186 в ПАТ «Легбанк» в сумі 2 750 000 грн. за процентною ставкою 21% річних, з датою повернення банківського вкладу 30 листопада 2014 року, розмір процентів у разі дострокового повернення вкладу 1% річних за період дії договору, що підтверджується договором банківського вкладу №2147-ДД-13 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186 та випискою з особового рахунку 3186 від 10 жовтня 2014 року.

25 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Легбанк» було укладено договір банківського вкладу №2143-ДД-13 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186.

Згідно договору, позивач 25 листопада 2013 року зробила внесок на вкладний рахунок №3186 в ПАТ «Легбанк» в сумі 2 750 000 грн. за процентною ставкою 21% річних, з датою повернення банківського вкладу 30 листопада 2014 року, розмір процентів у разі дострокового повернення вкладу 1% річних за період дії договору, що підтверджується договором банківського вкладу №2143-ДД-13 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186 та випискою з особового рахунку 3186 від 10 жовтня 2014 року.

24 лютого 2014 року між нею як вкладником та ПАТ «Легбанк» було укладено договір банківського вкладу №0209-ДС-14 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186.

Згідно договору, позивач 24 лютого 2014 року зробила внесок на вкладний рахунок №3186 в ПАТ «Легбанк» в сумі 2 772 000 грн. за процентною ставкою 19% річних, з датою повернення банківського вкладу 04 червня 2014 року, розмір процентів у разі дострокового повернення вкладу 2% річних за період з першого по 30-й календарний день дії договору, 19% річних за період дії договору у разі розірвання договору у період з 31-го календарного дня до кінця дії договору, що підтверджується договором банківського вкладу №0209-ДС-14 Гарантований VIP, вкладний рахунок №3186 та випискою з особового рахунку 3186 від 10 жовтня 2014 року.

Додатковою угодою №1 від 02 червня 2014 року до договору банківського вкладу №0209-ДС-14 Гарантований VIP від 24 лютого 2014 року подовжено строк дії договору до 02 червня 2015 року.

29 липня 2014 року позивач ОСОБА_1 видала на імя відповідача ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність, відповідно до якої останній був наділений повноваженнями розпоряджатися коштами на вкладних рахунках №3186, №3186, №3186, відкритих в ПАТ «Легбанк», МФО 300056, а також надала останньому право заповнювати документи та анкети, подавати від її імені заяви, довідки та документи, одержувати необхідні довідки та документи, в тому числі банківські виписки, отримувати належні їй гроші без обмеження суми, користуватися та розпоряджатися наявними на рахунках відсотками, коштами, закривати рахунки в разі необхідності, отримати вклад та відсотки, мати право розпорядчого підпису при проведені грошових операцій за цими рахунками, підписувати договір про розірвання будь-яких банківських договорів, які були укладені нею, додаткові угоди (договори), заповнювати чеки, квитанції, розписуватися від її імені, атакож вчиняти всі інші дії повязані з цією довіреністю. Довіреність видана строком на один рік та дійсна до 29 липня 2015 року без права передоручення (а.с.10).

Згідно із довідкою №12/5-1031 від 04 червня 2015 року ПАТ «Легбанк», 10 жовтня 2014 року о 09 год. 05 хв. з рахунку 3186, договір №2143-ДД-13- Гарантований VIP, на рахунок 3186 було проведено перерахунок відсотків в звязку з достроковим поверненням вкладу згідно заяви ОСОБА_2 від 07 жовтня 2014 року та згідно довіреності від 29 липня 2014 року, зареєстрованої в реєстрі за №1919 в сумі 312 256,47 з подальшим перерахуванням на доходи Банку. З рахунку 3186 на рахунок 262501 були перераховані кошти в сумі 2 437 743,53 грн. з подальшим зарахуванням на картковий рахунок №565010 ОСОБА_2.

10 жовтня 2014 року о 09 год. 09 хв. з рахунку 3186, договір №2147-ДД-13- Гарантований VIP, на рахунок 3186 було проведено перерахунок відсотків в звязку з достроковим поверненням вкладу згідно заяви ОСОБА_2 від 07 жовтня 2014 року та згідно довіреності від 29 липня 2014 року, зареєстрованої в реєстрі за №1919 в сумі 312 256,47 з подальшим перерахуванням на доходи Банку. З рахунку 3186 на рахунок 262501 були перераховані кошти в сумі 2 437 743,53 грн. з подальшим зарахуванням на картковий рахунок №565010 ОСОБА_2.

10 жовтня 2014 року о 09 год. 03 хв. з рахунку 3186, договір №0209-ДС-14- Гарантований VIP, на рахунок 262501 згідно заяви ОСОБА_2 від 07 жовтня 2014 року та згідно довіреності від 29 липня 2014 року, зареєстрованої в реєстрі за №1919 було перераховано кошти в сумі 2 772 000,00 грн. з подальшим зарахуванням на картковий рахунок №565010 ОСОБА_2 (а.с.109-110).

Відповідно до довідки №12/5-1033 від 04 червня 2015 року ПАТ «Легбанк», останній раз грошові кошти готівкою по договорам банківських рахунків були отримані ОСОБА_2 19 червня 2014 року та дебедування карткового рахунку було 11 липня 2014 року. Грошові кошти в розмірі 7 786 732,79 грн. з вкладного рахунку ОСОБА_1 були перераховані згідно довіреності від 29 липня 2014 року, зареєстрованої в реєстрі за №1919, виданої на ОСОБА_2, на картковий рахунок ОСОБА_5. Станом на 04 червня 2015 року ці кошти знаходяться на картковому рахунку ОСОБА_5, відкритому в ПАТ «Легбанк». Грошові кошти за договорами банківських вкладів, відкритих на імя ОСОБА_2, загальною сумою 16 562 510,96 грн. знаходяться на депозитних рахунках а ПАТ «Легбанк» та згідно його заяви від 11 березня 2015 року включені до реєстру акцептованих вимог кредитора.

Вищезазначені кошти не були отримані готівкою, оскільки Постановою Правління Національного банку України від 08 серпня 2014 року №478 «Про віднесення ПАТ «Легбанк» до категорії проблемних» та Постановою Правління Національного банку України від 27 листопада 2014 року №744 «Про віднесення ПАТ «Легбанк» до категорії неплатоспроможних», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27 листопада 2014 року №133 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Легбанк», з 28 листопада 2014 року було запроваджено тимчасову адміністрацію. Під час тимчасової адміністрації не здійснюються: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом, нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед кредиторами (а.с.117-118).

10 жовтня 2014 року позивач ОСОБА_1 подала заяву про скасування довіреності, виданої 29 липня 2014 року на імя відповідача ОСОБА_2, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на розпорядження від її імені коштами на вкладних рахунках №3186, №3186, №3186, відкритих в ПАТ «Легбанк» з правом одержання грошей та відсотків (а.с.14).

25 грудня 2014 року позивач звернулася до відповідача з письмовою вимогою про повернення всього одержаного у звязку з виконанням доручення та надати звіт про виконання доручення та виправдні документи (а.с.15-17).

30.01.2015р. відповідач направив листом позивачу письмову відповідь, якою вказав про необхідність зазначити реквізити договору доручення та надати копію наведеного договору щодо кола прав і обовязків сторін та змісту доручень позивача, на підставі якого остання заявила свої вимоги до відповідача.(а.с.80).

Також судом встановлено, що згідно Повідомлення про підозру за матеріалами досудового розслідування, внесеного 20.08.2014р. до ЄРДР за № 0000197, в ході проведеного досудового розслідування встановлено, що діючи умисно ОСОБА_14 ввів в оману ОСОБА_2 та отримав від нього грошові кошти для їх розміщення на депозитному рахунку в ПАТ «Легбанк», ОСОБА_9 та ОСОБА_1 отримали грошові кошти належні ОСОБА_2 відДємєнтьєва М.Г. та за сприяння ОСОБА_15, яка є дружиною ОСОБА_14 та була членом наглядової ради ПАТ «Легбанк», уклали депозитні договори у ПАТ «Легбанк» під високі відсотки. Таким чином, грошові кошти належні ОСОБА_2 ОСОБА_14 було розміщено на депозитних рахунках відкритих на імя родичів ОСОБА_14, а саме: тестя ОСОБА_9 та тещі ОСОБА_1, які отримували відсотки на дані депозитні вклади. ОСОБА_9 та ОСОБА_1 з метою створення у ОСОБА_2 впевненості у тому, що він може розпоряджатися своїми грошовими коштами, видали нотаріально посвідчені довіреності, які в подальшому було скасовано.Тобто, ОСОБА_2 стало відомо та він виявив, що грошові кошти, передані ОСОБА_14 для розміщення на депозит на імя ОСОБА_2 фактично були розміщені на імя ОСОБА_1 в розмірі 8272000,0 грн. та імя ОСОБА_16 в розмірі 4000000,0 грн..

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що 20.08.2014р. внесено до ЄРДР за № 0000197 досудове розслідування за зверненням ОСОБА_2, що передує обставинам перерахування спірних сум коштів із рахунків позивача ОСОБА_1 у ПАТ «Легбанк» та звернення позивача із вимогами до відповідача.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні докази на спростування обставин вказаних у письмовому доказі Повідомленні про підозру за досудовим розслідування № 0000197, зокрема, позивачем ОСОБА_1 яка є пенсіонеркою не зазначено і не підтверджено жодним доказом джерело походження спірних коштів в сумі 8272000,0 грн., не доведено наявність і тривале перебування такої значної суми коштів у позивача до моменту укладення із ПАТ «Легбанк» Договору банківського вкладу № 2147-ДД-13-гарантований-VIP, Договору банківського вкладу № 2147-ДД-13-гарантований-VIP, Договору банківського вкладу № 2143-ДД-13-гарантований-VIP.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

У відповідності до ч.1 ст. 1000 ЦК України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Згідно ч. 1 ст. 1008 ЦК України, договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі: відмови довірителя або повіреного від договору; визнання довірителя або повіреного недієздатним, обмеження його цивільної дієздатності або визнання безвісно відсутнім; смерті довірителя або повіреного.

Проте, позивачем не надано суду докази на підтвердження існування укладеного із відповідачем договору доручення, не зазначено дати і місця його укладення, зміст і строку дії, не доведено прийняття відповідачем на себе договірного зобовязання перед позивачем на підставі договору доручення.

Також відповідно до ст. 1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними.

При цьому, у тексті довіреності від 29.07.2014р. не зазначено, що її видано на підставі договору доручення, не ідентифіковано реквізити такого договору. Зміст вказаної довіреності не визначає обовязкові до виконання юридичні дії та не встановлює спосіб і строки їх виконання, не передбачає обовязку передавати кошти та подавати звіт, оскільки зазначена довіреність визначає лише загальний перелік прав якими уповноважується представник за нею.

Таким чином позивачем не доведено доказами існування його доручень відповідачу, їх зміст і обсяг, обставини їх доведення до відома відповідача та прийняття останнім таких доручень до виконання, зокрема доручення позивача і зустрічного йому обовязку відповідача передати позивачу одержані відповідачем спірні грошові кошти із рахунків № 3186, № 3186 і № 3186 у ПАТ «Легбанк».

Положеннями ч. 3 ст. 237 ЦК України не визначено вичерпний перелік підстав для виникнення представництва.

При цьому згідно ч. 3 ст. 244 ЦК України унормовано, що довіреністю є письмовий документ, який видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Разом з цим, зміст довіреності від 29.07.2014р. не передбачає обмежень чи інших застережень у праві представника розпоряджатися коштами на вкладних рахунках, зокрема шляхом їх перерахування на інший рахунок у ПАТ «Легбанк».

При цьому позивачем не оскаржено і не доведено обставини, які б свідчили про перевищення відповідачем своїх повноважень як представника за довіреністю під час здійснення дій із розпорядження коштами на рахунках № 3186, № 3186 і № 3186 у ПАТ «Легбанк», зокрема надання розпорядження про перерахування зазначених коштів на інший рахунок у наведеному банку.

Таким чином, згідно ст. 204 ЦК України є правомірним перерахування з рахунків позивача, на підставі виданої нею довіреності, спірних сум коштів із кінцевим їх зарахуванням на рахунок ОСОБА_5 в ПАТ «Легбанк».

В судовому засіданні встановлено, що спірні грошові кошти не було отримано із ПАТ «Легбанк» та станом на 20 травня 2015 року вони фактично знаходяться у наведеному банку згідно довідки ПАТ «Легбанк» від 20.05.2015р. за № 12/5-967 (а.с.85).

За таких обставин суд приходить до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Доводи позивача про її необізнаність щодо розпорядження відповідачем спірними коштами на рахунках № 3186, № 3186 і № 3186 у ПАТ «Легбанк» є необгрунтованими, оскільки позивач оформила довіреність від 29.07.2014р. якою особисто уповноважила відповідача користуватися і розпоряджатися такими коштами на вказаних рахунках № 3186, № 3186 і № 3186 у ПАТ «Легбанк», а також надала відповідачу право розпорядчого підпису при проведенні банківських операцій, вчиняти всі інші необхідні дії за такою довіреністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 214-215 ЦПК України та ст. 204,237,1000,1004,1008 ЦК України суд

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Легбанк» про стягнення боргу - відмовити.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.

Суддя В. С. Сердинський