РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19636/14-ц

пр. № 2/759/1204/15

01 липня 2015 року Святошинський районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді : Лук'яненко Л.М.,

при секретарі : Борей В.Г., Коваленко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», Закритого акціонерного товариства «ЗАЗ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.11.2014 року було відмовлено в прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», Закритого акціонерного товариства «ЗАЗ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та розгляду спільного з справою за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» до ОСОБА_1 про припинення розміщення ( знаходження ) транспортного засобу на території позивача та зобов'язання вчинити дії щодо вилучення транспортного засобу, дана зустрічна позовна заява була передана до канцелярії суду для реєстрації в загальному порядку . Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15.12.2014 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», Закритого акціонерного товариства «ЗАЗ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було відкрито та справу призначено до судового розгляду . ОСОБА_1 подав позов з урахуванням змін до позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», Закритого акціонерного товариства «ЗАЗ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди посилаючись на ті обставини , що придбав 31.07.2007р. у відповідача ЗАТ"ЗАЗ" , через Філію "Автоцентр на Столичному" Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація» автомобіль "Славута" ЗАЗ-110307-40, але не отримав його внаслідок не проведення передпродажної підготовки, неналежно оформлених, підроблених документів та відмову повернути позивачеві сплачені та проіндексовані ним грошові кошти, скоєння відповідачами підробки документів - злочину, передбаченого ст. 355 КК України , чим завдано позивачеві значної матеріальної та моральної шкоди внаслідок порушення відповідачами особистих немайнових прав позивача, посилаючись на положення чинного законодавства, умов укладеного з Закритим акціонерним товариством «ЗАЗ» Договору купівлі - продажу автомобіля № 2088/07 від 31.07.2007р., наполягає на грубих порушеннях відповідачами особистих немайнових прав шляхом обмеження його права на свободу, приниження гідності та честі і ділової репутації як людини, громадянина і народного депутата України, чим завдано позивачеві значної майнової і моральної шкоди, наводить розрахунки завданих збитків. Зазначає про можливість відшкодування завданої шкоди різними способами, на підставі ч.4.ст.22, ч.3 ст.23 ЦК України, зокрема шляхом передачі автомобіля позивачеві із урахуванням семирічної - 7,75 років амортизаційної знижки вартості автомобіля і додаткового обладнання , під контролем ДАЇ МВС України, тому просить стягнути з відповідачів на користь позивача 375 875 грн. 81 коп. ( а.с. 69 том 2 ) , які складаються з : - 105 299 грн. 69 коп. сплачених , з урахуванням інфляції грошових коштів за автомобіль "Славута" ЗАЗ-110307-40 ( а.с. 69 том 2 ) ; - 105299 грн. 69 коп. - неустойки; - 114 250 грн. 16 коп. - проценти за користування відповідачами грошовими коштами позивача, але не меншими сумарного доходу відповідача отриманого за рахунок користування грошовими коштами позивача; - 6 236 грн. 30 коп. - технічно - організаційних витрат; - 163 252 грн. 12 коп. - моральної шкоди; просить зобов'язати відповідачів передати позивачеві автомобіль "Славута" ЗАЗ-110307-40 з документами для його реєстрації в органах МВС України ; врегулювати спір між сторонами шляхом укладення сторонами та визнання судом мирової угоди.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. В судове засідання призначене на 01.07.2015 року на 11 год. не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки в суд не повідомив, а лише 01.07.2015 року о 10 год. 07 хв. подав через канцелярію суду клопотання, про те поважність пропуску судового засіання не надав жодного .

У судовому засіданні представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», подав заперечення на позов, в якому не визнає позовних вимог заперечує проти них у повному обсязі, зокрема посилається на те, що відповідачами не допускалось грубих порушень особистих немайнових прав позивача шляхом обмеження його права на свободу, приниження гідності та честі і ділової репутації як людини, громадянина і народного депутата України , не завдалось позивачеві майнової і моральної шкоди. Причину спору зазначає, як невиконання позивачем свого обов'язку прийняти належним чином придбаний автомобіль,замість конструктивного врегулювання спірних питань листування з постійними змінами своїх вимог, висуненням неконструктивних вимог у вигляді депутатських звернень, зокрема таких як виконання договірних документів на бланках відповідача з обох сторін, суворі вимоги щодо розташування тексту із додержанням інтервалів між текстом у міліметрах, проставляння гербової печатки із зображенням малого герба тощо , посилається на необхідність прийняття судом до відома обставин, встановлені рішенням Святошинського суду м. Києва ун. № 759/2780/14-ц , пр. № 2/759/2326/14 від 18 листопада 2014 року постановлене за позовом ПАТ "Українська автомобільна корпорація" до ОСОБА_1 яким встановлено зокрема, обставини належного проведення передпродажної підготовки автомобіля "Славута" ЗАЗ-110307-40, придбаного ОСОБА_1 у ПАТ ПАТ "Запорізький автомобілебудівний завод" через Філію "Автоцентр на Столичному" ПАТ "Українська автомобільна корпорація", його належної якості, зобов'язання судом позивача вилучити автомобіль з території Філію "Автоцентр на Столичному" ПАТ "Українська автомобільна корпорація".Крім того , наполягає на застосуванні строків позовної давності .

Представник відповідача Закритого акціонерного товариства «ЗАЗ» проти позову заперечує , посилаючись на його безпідставність та необгрунтованість .

Вислухавши пояснення учасників процесу , дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного .

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини , встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили , не доказується при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлені ці обставини .

А тому, судом в порядку п.3.ст.61 ЦПК України приймаються до уваги обставини встановлені рішенням , яке набрало законної сили Святошинського суду м. Києва ун. № 759/2780/14-ц , пр. № 2/759/2326/14 від 18 листопада 2014 року , копія якого долучена до матеріалів справи ( а.с. 224- 227 том 1 ) , яке не оскаржувалось ОСОБА_1, який приймав участь у судових засіданнях по справі за позовом ПАТ « Українська автомобільна корпорація «до ОСОБА_1 про припинення розміщення ( знаходження ) транспортного засобу на території позивача та зобов*язання відповідача вчинити дії щодо вилучення транспортного засобу

А вказаним рішенням суду встановлено наступне. Транспортний засіб «Славута ЗАЗ -110307-40», кузов НОМЕР_1 придбаний ОСОБА_1 у Закритого акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод" (ЗАТ "ЗАЗ") на підставі Договору купівлі - продажу № 2088/07 31.07.2007р. ОСОБА_1 було сплачено за автомобіль грошові кошти в розмірі 28 639 грн., відповідно до квитанції № 40 від 31.07.2007р. на рахунок ЗАТ "ЗАЗ".

Передача автомобіля здійснювалась через Філію "Автоцентр на Столичному", ПАТ "Українська автомобліьна корпорація" ,що знаходиться у м. Києві на Столичному шосе,90 за Актом приймання - передачі транспортного засобу з реквізитами - Серія МВЧ № 728893 від 31.07.2007р.

Відповідність якості автомобіля «Славута ЗАЗ -110307-40», кузов НОМЕР_1 та відсутність у ньому недоліків чи істотних недоліків підтверджується Сертифікатом якості Серія НОМЕР_2 , висновком автотехнічного дослідження Київського науково - дослідного інституту судових експертиз № 5255/08 від 30.06.2009 року. Проведення передпродажної підготовки автомобіля Філією позивача "Автоцентр на Столичному" підтверджується нарядом - замовленням №104101 від 21.06.07р. , маршрутним листом від 21.06.07р. , Актом виконаних робіт №104101 від 21.06.07р. Ознайомлення ОСОБА_1 з інформацією про проведення передпродажної підготовки, постановку автомобіля на сервісне обслуговування за № 5049 підтверджується підписанням відповідачем реєстраційної картки власника. Судом встановлено відсутність підстав для знаходження автомобіля «Славута ЗАЗ -110307-40», кузов НОМЕР_1, який придбаний ОСОБА_1 належить йому, на території Філії Автоцентр на Столичному" Публічного акціонерного товариства "Українська автомобільна корпорація, що знаходиться за адресою м. Київ, Столичне шосе, 90, відсутність зобов'язань у вказаного підприємства утримувати та доглядати за вказаним автомобілем. Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 18.11.2014 року зобов'язано ОСОБА_1 припинити знаходження розташування) придбаного ним автомобіля "Славута ЗАЗ-110307-40", кузов НОМЕР_1 на території Філії "Автоцентр на Столичному" Публічного акціонерного товариства "Українська автомобільна корпорація", що знаходиться за адресою: м.Київ, Столичне шосе, 90, та вилучити (отримати) його у позивача.

Згідно ст.271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя. У відповідності до ст.272 ЦК України фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно. В інтересах малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх фізичних осіб, які за віком або за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники. Фізична особа має право вимагати від посадових і службових осіб вчинення відповідних дій, спрямованих на забезпечення здійснення нею особистих немайнових прав. В ст.273 цього Кодексу йде мова про те , що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав. Юридичні особи, їх працівники, окремі фізичні особи, професійні обов'язки яких стосуються особистих немайнових прав фізичної особи, зобов'язані утримуватися від дій, якими ці права можуть бути порушені. Діяльність фізичних та юридичних осіб не може порушувати особисті немайнові права.

В статті 23 ЦК України йде мова про те , що ,особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

3. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховний Суд України, у Постанові №1 від 27.02.2009р." Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи,а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", у п.4 вказує насупне:

"4. Чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків."

У відповідності до ст. 58 Цивільного процесуального процесуального кодексу України визначено,наступне : належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог щодо порушення відповідачами його особистих немайнових прав, а саме: права на свободу, честь і гідність. Позивач не довів суду в чому саме полягає порушення зазначених ним його особистих немайнових прав, якими саме діями відповідачів йому завдано моральної та матеріальної шкоди.

Обставини ж щодо купівлі автомобіля, зокрема укладення документів на автомобіль, проведення передпродажної підготовки, якості автомобіля, на які посилається позивач, і які , як зазначає позивач, пов'язані з порушенням його прав встановлені Рішенням же Святошинського суду м. Києва ун. № 759/2780/14-ц , пр. № 2/759/2326/14 від 18 листопада 2014 року.

Позивачем не доведено та не обгрунтовано належним чином наявності у нього матеріальних збитків та моральної шкоди у вказаних ним розмірах матеріальної шкоди. Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди ",враховуючи тривалість та тяжкість моральних страждань,тяжкість вимушених змін в житті через порушення їх законних прав ,погіршенням стану здоров*я,виходячи з засад розумності ,виваженості та справедливості та врахуванням моральних страждань суд стягує моральну шкоду .

Враховуючи, що позивачем не доведено наявність вини відповідачів у порушенні його особистих немайнових прав відповідно, відсутні й підстави покладення на відповідачів зобов'язання щодо відшкодування шкоди у зазначених позивачем розмірах.

Вимога ж позивача до відповідачів щодо передання позивачеві автомобіль "Славута" ЗАЗ-110307-40 з документами для його реєстрації в органах МВС України, вирішена Рішенням Святошинського суду м. Києва ун. № 759/2780/14-ц , пр. № 2/759/2326/14 від 18 листопада 2014 року,яким задоволені позовні вимоги ПАТ "Українська автомобільна корпорація" щодо зобов'язання саме ОСОБА_1 отримати автомобіль у Філії ПАТ "Українська автомобільна корпорація". ПАТ "Українська автомобільна корпорація" сама звернулась з такою вимогою до суду і не заперечує проти видання автомобіля ОСОБА_1 , відповідно підстави для задоволення таких вимог позивача ОСОБА_1 відсутні.

Суд не вбачає і порушення зі сторони відповідачів вимог ч.5 ст.1 , ч.1 ст.37, ст.38 Закону України "Про статус народного депутата України", на які посилається позивач у позовній заяві, та визначає, що надані суду копії депутатських звернень позивача на адресу відповідачів не можуть бути пов'язані з виконанням позивачем депутатських обов'язків, відповідно відсутній і склад порушення зі сторони відповідача .

Що стосується вимоги позивача про необхідність врегулювати спір між сторонами шляхом укладення сторонами та визнання судом мирової угоди, суд зазначає наступне.

В статті 175 ЦПК України, зазначено, що: мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну заяву. Якщо мирову угоду або повідомлення про неї викладено в адресованій суду письмовій заяві сторін, ця заява приєднується до справи. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. . У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Суд не визнає мирової угоди у справі, в якій одну із сторін представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Сторонами не подано суду укладеної мирової угоди ні до розгляду справи ні під час її розгляду, тож підстави для закриття провадження в справі з підстав врегулювання спору укладенням мирової угоди у суду відсутні.

Позивач у своєму позові посилається на те, що відповідачем порушено його особисті немайнові права. Порушення особистих немайнових прав, за загальним правилом, слід розглядати як зобов'язання, що виникають із не договірних відносин. Про те , позивач просить відшкодування майнової та немайнової шкоди, з наслідками, що витікають із договірних відносин між сторонами, а саме із Договору купівлі - продажу вищевказаного автомобіля "Славута" № 2088/07 31.07.2007р. Договірні правовідносини між сторонами і відповідальність за їх порушення, у цьому випадку, регулюються вимогами Закону України "Про захист прав споживачів", вимогами глави 54 ЦК України . Цими правовими нормами не передбачено відшкодування шкоди, що витікає з порушення особистих немайнових прав споживача (покупця) саме з виникнення чи виконання договірних відносин за договором купівлі- продажу товару .

Таким чином, позивач намагається поєднати в один причинно - наслідковий зв'язок підстави виникнення недоговірних зобов`язань з наслідками, що мали б витікати із договірних відносин, при тому всьому, за відсутності фактичних обставин що свідчили б про порушення відповідачем прав позивача, не приймаючи до уваги преюдиційність фактів встановлених судом по справі ун. № 759/2780/14-ц пр. № 2/759/2326/14, і як наслідок вищевказаних сумнівних вимог позивача суди вимушені врегульовувати відносини між сторонами.

Позивач у своїй позовній заяві просить стягнути з Відповідача, за порушення відповідачем його особистих немайнових прав вартість сплаченого ним автомобіля, неустойку,% (пеню) за користування сплаченими ним коштами, техніко - організаційні витрати , моральну шкоду.

В статті 256 Цивільного Кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. В ст. 268 цього Кодексу йде мова про те на які вимоги позовна давність не поширюється , а саме позовна давність не поширюється: 1) на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, крім випадків, встановлених законом.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" N1 від 27.02.2009р п.23 : . Вимоги про захист гідності, честі чи ділової репутації випливають із порушення особистих немайнових прав, тому згідно з пунктом 1 частини першої статті 268 ЦК позовна давність на них не поширюється, крім випадків, встановлених законом, зокрема пунктом 2 частини другої статті 258 ЦК і статтею 37 Закону про пресу.

Для таких випадків застосовуються загальні положення про початок перебігу та наслідки спливу позовної давності.

Статтею 257 ЦК України, визначено загальну позовну давність у три роки.

Статтею 258 ЦК України, визначено спеціальну позовну давність у один рік, зокрема щодо : "вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), у зв'язку з недоліками проданого товару".

Враховуючи, що від дня коли позивач придбав вищевказаний автомобіль, та отримав документи на нього а саме, 31.07.2007р., минуло 7,5 років та з моменту, коли він вперше подав скаргу відповідачеві ( п.1.ст. 261 ЦК України), відповідач вважає, що до позовних вимог позивача повинно бути застосовано позовну давність , строк якої сплив на момент подання позову позивачем.

Відповідно до визначень ст.267 ЦК України а саме стаття 267 ЦК України : Наслідки спливу позовної давності : . Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про окремі питання застосування строків позовної давності (N 10-70/0/4-13, 16.01.2013):у разі, якщо відповідач подав заперечення проти позову, пославшись на сплив позовної давності, то зазначена заява є підтвердженням того, що відповідач зробив заяву про застосування позовної давності.

На підставі вищевикладеного, відповідач заяив про необхідність застосування судом до позовних вимог позивача по даній справі позовної давності з наслідками, визначеними пунктом 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідач заявив в судовому засідання про застосування спливу позовної давності . У відповідності до ст.267 ЦК України , заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності . Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення рішення сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові .

За таких обставин, суд не знаходить підстав вважати, що особисті немйанові права позивача, є порушеними, чи укладання спірного договору порушують умови чинного законодавства.

У відповідності до ст.10 ЦПК України сторони та інші особи ,які беруть участь у справі , мають рівні права щодо подавання доказів ,їх дослідження а доведення перед судом їх переконливості . Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків встановлених цим Кодексом .

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" ст.ст. 23,256,267,268 ЦК України,ст.ст.50-60,61,79,169,209,212-215,218,223 ЦПК України ,суд,

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська автомобільна корпорація», Закритого акціонерного товариства «ЗАЗ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів .

Суддя: