АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/1143/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1143/К/15 суддя: Водоп'янов С.М.
Категорія - 26 (І) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок виконання трудових обов'язків, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6,

представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - Некрасова Катерина Олександрівна,

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» (далі - ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок виконання трудових обов'язків.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 20 жовтня 1993 року по 29 листопада 1994 року працював за спеціальностями підземний гірник та підземний бурильник на шахті ім. «Леніна», з 26 листопада 1997 року по 19 листопада 2001 року працював за спеціальністю підземний машиніст бурової установки на шахті ім. «Орджонікідзе» виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком».

З 05 грудня 1994 року по 13 жовтня 1997 року та з 23 січня 2002 року по 29 жовтня 2004 рік ОСОБА_3 працював за спеціальностями підземний бурильник та підземний машиніст бурової установки на шахті ім. «Ювілейна» у ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка».

Таким чином, працюючи протягом тривалого часу у відповідачів в шкідливих умовах праці, він отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 16.05.2014 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 35%, з 22 квітня 2014 року по 01 травня 2015 року, з датою переогляду 01 травня 2015 року. Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» з кожного по 357 784 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» - 10 000 грн. та з ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» - 10 000 грн. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині стягнення моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих позивних вимог. Зокрема, судом першої інстанції не враховано того факту, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.12.2014 року, з ПАТ «Центральний ГЗК» стягнуто на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 9 200 грн. Таким чином, саме з вини ПАТ «Центральний ГЗК», який не забезпечив позивачу безпечні умови праці, ОСОБА_3 втратив працездатність. Суд першої інстанції належним чином не встановив всі обставини, які мають значення для вирішення справи та не взяв до уваги, що вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди вже задоволено судом за рахунок винної особи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» - Некрасову К.О., яка підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити, представника позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_6, який заперечував проти апеляційної скарги і просив її відхилити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду та законність рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок виконання трудових обов'язків, оскільки дані висновки суду не були оскаржені.

Судом встановлено, що ОСОБА_3працюючи в період з 20 жовтня 1993 року по 29 листопада 1994 року підземним гірником та підземним бурильником на шахті ім. «Леніна» у ПАТ «Кривбасзалізрудком» та у період з 26 листопада 1997 року по 19 листопада 2001 року підземним машиністом бурової установки на шахті ім. «Орджонікідзе» виробничого об'єднання по видобутку руд підземним способом «Кривбасруда», правонаступником якого є ПАТ «Кривбасзалізрудком» в умовах шкідливості та важкості праці в параметрах, що перевищували гранично допустимі норми, отримав професійне захворювання.(а.с.33-38)

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертої комісії Українського НДІ промислової медицини №032 від 14 січня 2014 року, у позивача була встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: Радикулопітія шийна С6, С7 і попереково-крижова L4, L5, S1 з вираженим порушенням біомеханіки хребта, стійким больовим і м'язово-тонічним синдромом, периферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ступеня), остеоартрозу в поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів з комбінованою контрактурою (ПФС першого - другого ступеня) та остеоартрозу колінних суглобів (ПФС першого-другого ступеня), хронічне обструктивне захворювання легень першої ст. (пиловий бронхіт першої ст., емфізема легенів першої ст.). ЛН першого-другого ст. (а.с.11-13)

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 28 лютого 2014 року встановлена причина зазначеного професійного захворювання - робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу та робота в умовах важкості праці, які відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості, що виникли внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, які мали місце в результаті порушення керівництвом підприємств, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці». (а.с. 23-26)

Висновком МСЕК від 16.06.2014 року (а.с.27-28) ОСОБА_3 встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 35% з 22 квітня 2014 року по 01 травня 2015 року, з датою переогляду 01.05.2015 року. При повторному огляді висновком МСЕК від 06.04.2015 року повторно визначено ступінь втрати професійної працездатності позивача у розмірі 35%, з 01 травня 2015 року до 01 травня 2017 року, з датою переогляду 01.04.2017 року. (а.с. 110-111)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ПАТ «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди спричиненої внаслідок виконання трудових обов'язків, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, ст. 13 ЗУ «Про охорону праці» й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 28 лютого 2014 року причиною професійного захворювання є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу і робота в умовах, які відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості, які виникли в результаті порушення, зокрема керівництвом відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» у період праці на даному підприємстві, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Тому доводи відповідача про відсутність його вини у спричиненні моральної шкоди позивачу колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не враховано того факту, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 03.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.12.2014 року, з ПАТ «Центральний ГЗК» стягнуто на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди 9 200 грн., тобто вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди вже задоволено судом за рахунок винної особи, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки актом розслідування хронічного професійного захворювання позивача від 28 лютого 2014 року та іншими письмовими доказами встановлено роботу позивача на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці протягом 5 років 1 місяця.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_9 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, не має можливості повноцінно рухатись і відпочивати, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів саме у ПАТ «Кривбасзалізрудком», відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції належним чином не встановив всі обставини, які мають значення для вирішення справи, колегія суддів до уваги не приймає.

Інші доводи представника відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці та спростовуються вищевикладеним.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: