Справа № 299/4342/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

16 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах

апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючої - Боднар О.В.

суддів Панька В.Ф., Джуги С.Д.

при секретарі Маринець Д.М.

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 15 квітня 2015 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Виноградівського районного відділу ГУ ДМС України в Закарпатській області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

у с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, Виноградівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 29-30), на підставі ч.3 ст.98 ЖК України, просила виселити ОСОБА_1, як таку, що після розірвання шлюбу з її сином не є членом її сім`ї, з належного їй на праві власності будинку № 8 по вул.Шевченка в с.Підвиноградів Виноградівського району, без надання іншого житла.

Рішенням Виноградівського районного суду від 15 квітня 2015 року (а.с. 81-84) в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі (а.с. 91-93) ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено судом при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а справу направити на новий розгляд іншим складом суду.

Доводи апеляційної скарги аналогічні зазначеним ОСОБА_2 при зверненні з позовом. Крім того зазначає, що вона є людиною похилого віку та бажає спокою у своєму будинку. Вказує на те, що суд не взяв до уваги показання одних свідків, надавши при цьому перевагу показанням інших.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок № 8 по вул.Шевченко у с.Підвиноградів Виноградівського району в цілому належить позивачці на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 15 листопада 2000 року, виданого на підставі розпорядження голови Виноградівської РДА № 609 від 13 листопада 2000 року, зареєстрованого Виноградівським РБТІ 15 листопада 2000 року за реєстровим № 614 (а.с. 4).

15 листопада 1986 року між сином позивачки та відповідачкою було укладено шлюб, а з 1989 року і до теперішнього часу остання проживає у належному позивачці будинку, незважаючи на те, що рішенням Виноградівського районного суду від 13 жовтня 2014 року (а.с. 60), яке набрало законної сили, зазначений шлюб було розірвано.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачка є колишнім членом сімї власника будинку, то може бути виселена з житлового будинку з підстав, передбачених ст.157 та ч.1 ст.116 ЖК України.

При цьому, суд першої інстанції, дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, правильно встановив, відповідачка вселилася у належний позивачці будинок, як член її сім`ї. На час звернення позивачки з даним позовом підстави для виселення відповідачки відсутні, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 систематично руйнує чи псує приміщення, або використовує його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття робить неможливим для інших проживання із нею в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Натомість, з наданих відповідачкою квитанцій вбачається, що вона регулярно сплачує комунальні послуги, а з показань свідків слідує, що між сторонами завжди існували гарні стосунки, ніяких скарг з боку позивачки на свою невістку не було.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє особу права користування займаним житловим приміщенням, а у разі відсутності угоди між власником квартири і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням, до цих правовідносин застосовуються положення ст.162 ЖК.

Доказів існування угоди про порядок користування жилим приміщенням ОСОБА_1, і того, що така угода нею не виконується, позивачкою також надано не було.

Доводів, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин, ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст.ст. 213-215 ЦПК України і передбачених ст.ст. 309, 310 цього Кодексу підстав для його скасування немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

с у д д і :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5