АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5247/15 Справа № 175/885/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Озерянська Ж. М. Доповідач - Єлізаренко І.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Свистунової О.В..

за участі секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_5, Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстраційного обліку та виселення,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_5, Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про усунення перешкод у користуванні власністю, зняття з реєстраційного обліку та виселення.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що йому на праві власності належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У домоволодінні зареєстровані відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2, які фактично в ньому проживають та до цього часу виселитись з вказаного житлового приміщення в добровільному порядку відмовляються. Зазначені обставини перешкоджають йому здійснювати будь-які дії щодо належного йому на праві приватної власності майна. Він придбав житловий будинок для особистого проживання та проживання членів своєї сім'ї. Той факт, що в будинку досі зареєстровані та проживають родичі попереднього власника будинку заважає йому повноцінно ним користуватись, адже він з сім'єю не має до них жодного відношення та не зобов'язаний узгоджувати з ними в майбутньому угоди щодо користування та розпорядження будинком. Своїми діями відповідачі створюють йому перешкоди у користуванні власністю, тому просив усунути йому перешкоди у користуванні власністю, а саме житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, позбавити права користування житловим приміщенням ОСОБА_4, ОСОБА_2 шляхом зняття їх з реєстраційного обліку за вказаною адресою; виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_2 із житлового приміщення у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено, виселено ОСОБА_4, ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1, усунувши тим самим ОСОБА_3 перешкоди в користуванні його власністю, що є підставою для зняття з реєстрації за вищевказаною адресою ОСОБА_4, ОСОБА_2 - Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2015 року виправлено описку в вищезазначеному рішенні суду (а.с.70).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 25 жовтня 2014 року, укладеного між ним та ОСОБА_5, на праві власності належить 4/5 частини домоволодіння АДРЕСА_1, та 1/5 частини вказаного домоволодіння на підставі договору купівлі продажу від 30 жовтня 2014 року, укладеного між позивачем ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.12-17,18-23).

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи у спірному будинку зареєстровані та проживають відповідачі по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.24).

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Глава 28 ЦК України визначає житло об'єктом права приватної власності.

Судом встановлено, що відповідачі були зареєстровані у спірному домоволодінні колишнім власником та членом їх сім'ї - ОСОБА_5

Права власника житлового будинку, квартири визначені статтею 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Таким чином, право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» органами реєстрації місця проживання та місця перебування осіб зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Це означає, що належним способом захисту цивільних прав у такому разі є пред'явлення позову про позбавлення права власності або визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, про виселення, які є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами.

За таких обставин, враховуючи, що позивач є єдиним власником вказаного домоволодіння і будь-яких договірних правовідносин між позивачем та відповідачами щодо надання останнім права на проживання у будинку не має, суд правильно задовольнив позовні ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо незаконність рішення є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді