Провадження № 2/537/534/2015
Справа № 537/1052/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.08.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Мурашової Н.В., за участі секретаря Шаповал М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 належить право власності на 19/50 житлового будинку з господарськими будівлями №129 по вул. Кіровоградській в м. Кременчук. А ОСОБА_5 за життя належало право власності на 2/5 частини вказаного житлового будинку. ОСОБА_5 померла 28.01.2015 року, її спадщину прийняв ОСОБА_2 Проте відповідач ОСОБА_2 перешкоджає позивачу ОСОБА_1 користуватись житловим будинком. Тому ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх прав. Просив суд вселити ОСОБА_1 до будинку з господарськими будівлями №129 по вул. Кіровоградській в м. Кременчук. Зобов'язати ОСОБА_2 усунути та не чинити ОСОБА_1 перешкоди у користуванні вказаним будинком. Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 дублікат ключів від вхідних дверей вказаного будинку.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчук від 04.06.2015 року було залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, - ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, що є співвласниками будинку з господарськими будівлями №129 по вул. Кіровоградській в м. Кременчук.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали позовні вимоги з наведених підстав. Пояснили, що ОСОБА_2 чинить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спірним житловим будинком, а саме побив та вигнав останнього з дому, відібрав ключі, після цього погрожував ОСОБА_1 фізичною розправою, з приводу чого останній неодноразово звертався до правоохоронних органів, але його скарги залишились без відповідного реагування. Хоча ОСОБА_2 має інше житло, а тому не проживає в спірному будинку, проте він дозволив проживати в будинку іншим особам, що порушило права ОСОБА_1 користуватися належним йому майном. ОСОБА_1 не володіє іншим житлом, але не може самостійно вселитися в спірний будинок, оскільки не має ключів від будинку та вважає, що ОСОБА_2 може знов застосувати до нього фізичне насильство.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. ОСОБА_2 пояснив, що не перешкоджає ОСОБА_1 користуватися житловим будинком. Визнав, що між ним та ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки. Визнав, що має власне житло та не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнав, що без дозволу ОСОБА_1 дозволив проживати в будинку іншим особам і в майбутньому має намір відчужити свою частку будинку. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що хоча ОСОБА_1 і є співвласником будинку, проте він не виділив в натурі належну йому частку, а тому вселення та проживання ОСОБА_1 в будинку буде порушувати права ОСОБА_2

Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 не з'явився в судове засідання, хоча повідомлявся відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про місто і час розгляду справи.

В судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення позову. Повідомив, що на даний час фактично будинок розподілений між співвласниками на дві окремі частини, а саме одна частина ОСОБА_4 з ОСОБА_3, друга частина спадкоємця ОСОБА_5 ОСОБА_2 зі ОСОБА_1 На даний час в будинку ніхто не проживає. Але раніше частина будинку ОСОБА_5 та ОСОБА_1 в свою чергу належала різним сім'ям, й також була розподілена між ними на дві частини з окремими кухнями та входами. Тому ОСОБА_4 не вбачав перешкод для вселення в будинок співвласника ОСОБА_1, вважав, що це не може порушити інтереси ОСОБА_2, якій не проживає у будинку. ОСОБА_4 повідомив суду, що ОСОБА_6 помер, а його спадщину, яка складалася з частки спірного житлового будинку з господарськими будівлями, прийняли він та ОСОБА_3 Інші учасники процесу не оспорювали цього факту.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, дослідивши докази, подані учасниками процесу, встановив наступне.

Листом №2173 від 11.06.2015 року КП "Кременчуцьке МБТІ" повідомило, що станом на 28.12.2012 року будинок №129 по вул. Кіровоградській в м. Кременчук зареєстрований на праві власності за ОСОБА_3 11/100 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 20.09.1994 року р.№1874; ОСОБА_4 11/100 частини на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 20.09.1994 року р.№1874; ОСОБА_5 39/50 частини на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_7 15.05.2008 року р.№1871. (а.с.86). Цей же факт підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна №39049647 від 15.06.2015 року (а.с.82-85).

15.05.2008 року на ім'я ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу придбано 39/50 частини житлового будинку з господарськими будівлями №129 по вул. Кіровоградській в м. Кременчук (а.с.7)

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчук від 09.10.2014 року, зі змінами внесеними рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 23.12.2014 року, визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 39/50 частин будинку з господарськими будівлями №129 по вулиці Кіровоградській в м. Кременчук, який в цілому складається з житлового будинку літ. «А,А1,а,а1», загальною пл.102,7 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м, літньої кухні літ. «Б,б,бп», сараю літ. «В,в», сараю літ «Г», вбиральні літ. «Д», літнього душу літ. «Ж», гаражу літ. «З», бруківки літ «І», вигрібної ями літ. «ІІ», огорожі №1,2, колодязя літ «К», розташованих на земельній ділянці державного фонду розміром 1919 кв.м. Визнано, що ОСОБА_1 належить 19/50 частин будинку з господарськими будівлями №129 по вулиці Кіровоградській в м. Кременчук. Визнано, що ОСОБА_5 належить 2/5 (20/50) частини будинку з господарськими будівлями №129 по вулиці Кіровоградській в м. Кременчук. (а.с.4-7).

ОСОБА_1 провів державну реєстрацію визнаного судом права власності на належні йому 19/50 частини житлового будинку з господарськими будівлями №129 по вулиці Кіровоградській в м. Кременчук, яке в цілому складається з обєкту житлової нерухомості літ. А,В1,а,а1, загальною площею 102,7 кв.м., житлова площа 55,8 кв.м., літ. Б,б,бп, літньої кухні літ. В,в, сараю літ. Г, сараю літ. Д, вбиральні літ. Ж, літнього душу літ. З, гаражу літ. І, бруківки літ ІІ, вигрібної ями літ №1,2, огорожі літ. К, колодязю, що підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №33253723 віл 06.02.2015 року, інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно №39049755 від 15.06.2015 року (а.с.8-9, 82-85).

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 06.05.2008 року КП "Кременчуцьке БТІ", житловий будинок з господарськими будівлями №129 по вул. Кіровоградській в м. Кременчук має загальну площу 102,7 кв.м., житлову площу 55,8 кв.м, а саме:

приміщення №1, яке складається з коридору площею 10,1 кв.м., кухні площею 15,8 кв.м., кімнати площею 13,7 кв.м. Загальна площа складає 39,6 кв.м., житлова площа 13,7 кв.м., допоміжна площа 25,9 кв.м.

приміщення №2, яке складається з кухні площею 10,2 кв.м., кімнати площею 13,0 кв.м. Загальна площа складає 23,2 кв.м, житлова площа 13,0 кв.м., допоміжна площа 10,2 кв.м.

приміщення №3, яке складається з кухні площею 5,8 кв.м., кімнати площею 12,9 кв.м., кімнати площею 16,2 кв.м., прибудови площею 5,0 кв.м. Загальна площа складає 39,9 кв.м., житлова площа 29,1 кв.м., допоміжна площа 10,8 кв.м. (а.с.12-13).

За життя ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 14.11.2003 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_8, яким усе своє майно заповідала ОСОБА_2 (а.с.32).

ОСОБА_5 померла 29.01.2015 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №, виданим 30.01.2015року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області (а.с.60).

ОСОБА_2 як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину ОСОБА_5, що підтверджено поданою ним нотаріусу заявою від 07.04.2015 року (а.с.45, 57-66).

Сторони визнали, що між ними склалися неприязні стосунки.

На підтвердження факту негативних стосунків з ОСОБА_2, ОСОБА_1 подав свої скарги в правоохоронні органи, в яких заявляв, що ОСОБА_2 грубо порушував його право власності на житло, застосував до нього фізичне насильство, чим спричинив тілесні ушкодження (а.с.27-30).

Сторони, а також допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 підтвердили, що ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_1 не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1. Деякий час після смерті ОСОБА_5 в цьому будинку проживали інші сім'ї. ОСОБА_2 має ключі від будинку, приїжджає в будинок.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що повноваження суду поширюються на всі правовідносини, що виникають в державі.

Статтею 1 ЦК України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 1 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 318 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Усі суб'єкти права власності є рівними перед законом.

Статтею 41 Конституції України, статтею 321 ЦК України визнано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В ст.355, ст.356 ЦК України встановлено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. (ст.358 ЦК України).

Відповідно до ст. 391, ст. 386 ч. 2 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є співвласником будинку з господарськими будівлями129 по вул. Кіровоградській в м. Кременчук, йому належить 19/50 частин.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, однією з підстав набуття права власності є спадкування.

Статтею 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В ухвалі Верховного Суду України від 16.03.2011 року висловлена правова позиція, що в разі якщо спадкоємець у встановленому законом порядку подав заяву про прийняття спадщини, однак не отримав у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, проте на підставі ч.5 ст.1268 ЦК спадщина вважається такою, що належить спадкоємцю.

З огляду на наведене, суд вважає, що спадкоємець ОСОБА_2, який прийняв в установленому законом спадщину ОСОБА_5, належить 2/5 частини будинку з господарськими будівлями №129 по вул. Кіровоградській в м. Кременчук.

Судом також встановлено та не заперечувалось сторонами, що частки співвласників не виділені в натурі, порядок користування спільною власністю не встановлено. Але з технічного паспорту вбачається, що фактично житловий будинок складається з трьох приміщень, кожне з яких має кухню та окремі житлові кімнати, а шляхом побудування прибудови до частини будинку, на яку мають права ОСОБА_2 та ОСОБА_1, два входи до будинку було об'єднано в один.

Також сторонами не заперечувалося, що фактично сторони не проживають в будинку, ОСОБА_2 має ключі від будинку, без дозволу ОСОБА_1 дозволяв іншим особам жити в будинку, а після того як останні переїхали доглядає за будинком. ОСОБА_2 повідомив суду, що в майбутньому також не має бажання жити в будинку, а тому планує передати його для користування біженцям з зони АТО.

Звертаючись до суду позивач посилався на те, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні будинком, зокрема, відповідач безпідставно відмовляються у добровільному порядку надавати позивачу ключі та доступ до будинку.

Факт перешкоджання в користуванні спірним житловим будинком підтверджено самим відповідачем ОСОБА_2, який хоча і зазначав, що не перешкоджає ОСОБА_1 користуватися будинком, проте навіть в судовому засіданні вчиняв сварки, кричав, казав образливі слова для позивача. ОСОБА_2 фактично повідомив суду, що не може впустити ОСОБА_1 проживати в будинок, оскільки їх частки не виділені в натурі, а частка ОСОБА_1 менше ніж його, і тому ОСОБА_1 не має права на житлову площу в будинку, має право лише "на вбиральню та флігель в кінці городу" (судове засідання від 06.04.2015 року). Пояснив, що не може впустити ОСОБА_1 проживати в будинок, оскільки він не оплачував комунальні послуги, якими користувався, й на даний час між ними не розподілена система газо-, електро- і водопостачання, що унеможливлює оплату комунальних послуг за фактичне користування ними.

В судовому засіданні 04.06.2015 року ОСОБА_2 визнав, що ОСОБА_1 просив у нього ключі, але у формі яка йому не сподобалася, тому він відмовив йому дати дублікат ключів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_2 застосував до нього фізичне насильство, коли вигнав його зі спірного будинку, а тому він боїться вселитися до належного йому житлового приміщення без відповідного рішення суду, оскільки правоохоронні органи не захистили його від протиправних дій ОСОБА_2, не притягнули ОСОБА_2 до відповідальності за вчинене правопорушення.

На підтвердження данного факту ОСОБА_1 подав суду копії своїх скарг до Крюківського РВ Кременчуцького МУЮ на дії ОСОБА_2, в тому числі на сварки між ними та застосування до нього фізичного насильства і завдання тілесних ушкоджень. (а.с. 26, 29-30).

З відповідей Крюківського РВ Кременчуцького МУЮ вбачається, що ОСОБА_2 не притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності за наслідками розгляду скарг ОСОБА_1 на його дії за відсутності складу правопорушення. (а.с.27, 70).

Разом з тим в судовому засіданні 06.04.2015 року ОСОБА_2 пояснив суду, що не бив ОСОБА_1, а лише дав йому "пощечину".

Свідок ОСОБА_10 повідомила суду, що одного дня до неї подзвонила ОСОБА_5, кликала її прийти і плакала. А потім до них прийшов ОСОБА_1, який був "зігнутий і засмучений", скаржився, що його побив ОСОБА_2, нанісши удари в пах. Після цього ОСОБА_1 забрала в лікарню швидка медична допомога і він більше не проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З огляду на наведене, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 в користуванні житловим будинком, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спірним будинком та вселення підлягають до задоволення.

Посилання відповідача та його представника на те, що позивач не просив в своїх позовних вимогах визначити порядок користування спірним житловим будинком, а вселення позивача без визначення конкретної житлової площі для його проживання порушує права інших співвласників, на те, що позивачем не доведено можливість виділення йому у користування житлової площі у спірному будинку, що відповідає його частці у спільній власності, є необґрунтованими та суперечить вимогам матеріального права.

Позивач відповідно до чинного законодавства, зокрема ст.. 16 ЦК обрав спосіб захисту своїх порушених прав щодо володіння своєю власністю, звернувшись до суду з позовом про усунення перешкод у її користуванні та вселення. Зазначений спосіб захисту цивільного права не суперечить вимогам чинного законодавства, ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, та вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в частині обрання способу захисту порушеного права який можливо виконати в примусовому порядку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесені судові витрати на судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участі третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення, - задовольнити в повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями №129 по вул. Кіровоградській в м. Кременчук.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями №129 по вул. Кіровоградській в м. Кременчук

Вселити ОСОБА_1 у житловий будинок з господарськими будівлями №129 по вул. Кіровоградській в м. Кременчук

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на судовий збір в розмірі 243,60 грн.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Крюківській районний суд м. Кременчука протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_12