АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Луцькій Л.С.

за участю: представника відповідача Нечая О.В.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернулася з позовом до ПАТ «Банк «Таврика» про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що між нею та ПАТ «Банк «Таврика» укладено чотири договори банківського вкладу (ощадного сертифікату) № 001109 та № 001110 від 14 березня 2012 року на суму 60000 гривень кожен, договір № 001120 від 26 березня 2012 року на суму 5000 доларів США та договір № 002776 від 03 липня 2012 року на суму 10000 доларів США. Відповідно до умов цих договорів строк зберігання сертифікатів закінчився у 2013 році.

Вона свої зобов'язання за цими договорами виконала та залучила на рахунок ПАТ «Банк «Таврика» грошові кошти. Банк свої зобов'язання не виконує - грошові кошти, внесені на його рахунок не повертає, незважаючи на її неодноразові звернення з заявами про повернення коштів.

Справа №760/28294/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/9368/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Українець В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ПАТ «Банк «Таврика» на її користь грошові кошти в розмірі 5000 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення про стягнення грошових коштів за договором № 001120 від 26 березня 2012 року та грошові кошти в розмірі 10000 доларів США в гривневому еквіваленті за курсом Національного Банку України на день ухвалення судового рішення про стягнення грошових коштів за договором № 002776 від 03 липня 2012 року.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» про стягнення коштів.

Не погоджуючись з рішенням суду представником позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій він просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права, неповним та поверхневим дослідженням судом першої інстанції обставин справи.

В судовому засіданні представник відповідача Нечай О.В., який діє на підставі довіреності в інтересах ПАТ «Банк «Таврика», проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином ( а.с.71,72), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч. 2 ст.305 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, між ОСОБА_4 та ПАТ «Банк «Таврика» укладено договори банківського вкладу (ощадного сертифікату) № 001120 від 26 березня 2012 року на суму 5000 доларів США та № 002776 від 03 липня 2012 року на суму 10000 доларів США (а.с. 4, 5).

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, роблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Разом з тим, Постановою Правління Національного банку України № 97 від 20 березня 2013 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Таврика» (а.с. 22). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 17 від 20 березня 013 року розпочато ліквідацію ПАТ «Банк Таврика» (а.с. 24).

Позивач зверталась з заявами від 16 квітня 2013 року, 24 квітня 2013 року та 25 квітня 2013 року про включення її до реєстру кредиторів (а.с. 6, 7, 8). Позивача включено до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Банк Таврика», акцептованих уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та віднесено до сьомої черги згідно ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 9).

Позивач звернулася в суд з позовом про повернення їй коштів за договорами банківського (кладу.

Разом з тим, на день звернення позивача до суду у ПАТ «Банк Таврика» було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру його ліквідації.

Главою 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та розділом 8 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачений спеціальний порядок погашення вимог кредиторів.

Статтею 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно то Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У ч. 1 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено порядок спрямування уповноваженою особою Фонду коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку, на задоволення вимог кредиторів.

Частиною 4 цієї статті визначено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.

За таких обставин, під час ліквідації банку не допускається задоволення вимог кредиторів банку окремо від ліквідаційної процедури у зв'язку з невідповідністю цієї процедури порядку погашення вимог кредиторів, встановленого Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: