РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Сидорука Є.І.

при секретарі Патій Н.А.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 про припинення права власності на частку жилого приміщення, визнання права власності на частку житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 про припинення права власності ОСОБА_2 на частку в квартирі АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_5 права власності на належну ОСОБА_2 частку у квартирі АДРЕСА_1.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та пояснив, що 06 квітня 2014 року померла мати позивачки, і після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку у квартирі АДРЕСА_2. Спадкоємцями першої черги за законом також є син ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_3 У встановлений законом строк всі звернулись із заявами до нотаріальної контори. На даний момент свідоцтво про право на спадщину за законом не видано. Окрім померлої ОСОБА_6 право власності на частку у спільній сумісній власності у вищезазначеній квартирі володіють ОСОБА_5 та ОСОБА_3 Згідно їхніх розрахунків позивачка володіє більш ніж 44 відсотками від вартості зазначеної квартири, а відповідач володіє часткою, що становить не більше ніж 22 відсотки. Вважає, що в даному випадку частка відповідача є незначною і вона не може бути виділена в натурі. Крім того, частка у спільному майні є неподільною. Позивач і відповідач не є членами однієї сім"ї не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Таким чином, припинення на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам його сім"ї, оскільки спільне володіння та користування майном є неможливим. Просить суд припинити право власності ОСОБА_2 на частку в квартирі АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_5 права власності на належну ОСОБА_2 частку у квартирі АДРЕСА_1.

Відповідач та його представник просять відмовити у задоволенні позовних вимог, і в обгрунтування своєї позиції пояснили, що дійсно після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на частку у квартирі АДРЕСА_3. Спадкоємцями вказаної частки є сторони по справі. Всі вони подали зави у нотаріальну контору про прийняття спадщини. Однак, чоловік померлої - ОСОБА_3 подав заяву у нотаріальну контору про відмову від спадщини - частки у спірній квартирі на користь ОСОБА_2 Вважає, що виділення йогоч астки на користь позивачки завдасть йому істотної шкоди, оскільки іншого житла крім даної квартири він немає. Також при цьому вказує, що належним чином частки у спірній квартирі на даний момент не виділені, і твердження позивачки про належність їй більш ніж 44 відсотки від вартості даної квартри є безпідставними.

Третя особа також просить відмовити у задоволенні позову, і при цьому вказує, що дійсно після смерті його дружини відрилилась спадщина на частку у квартирі АДРЕСА_1. Позивач та відповідач подали заяви у нотаріальну контору про прийняття спадщини. Однак він подав заяву про відмову від спадщини, а саме частку у вищевказаній квартирі на користь ОСОБА_2 Вважає, що твердження позивачки про належність їй більш ніж 44 відсотки у спірній квартирі є безпідставними, нічим не підтверджені. Крім того, виділ частки завдасть йому істотної шкоди, оскільки іншого житла у нього немає.

Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно дослідивши матеріали справи , приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ни ми вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2014 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ГЮ № 156844 від 07 квітня 2014 року.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло від 21 травня 1993 року ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1.

07 червня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до другої Рівненської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті мами ОСОБА_6

В цей же день, ОСОБА_3 подав заяву до другої Рівненської державної нотаріальної контори, згідно якої він відмовляється від прийняття спадщини за законом, яка залишилась після смерті його дружини ОСОБА_6 , на користь спадкоємця першої черги по закону, їхнього сина - ОСОБА_2

В свою чергу ОСОБА_5 також 30.09.2014 року звернулась до другої Рівненської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті мами ОСОБА_6

Судом також встановлено, що на даний момент, відповідно до заяви ОСОБА_5 свідоцтво на спадщину після смерті ОСОБА_6 спадкоємцям не видано.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі ; річ є неподільною ; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди правам та інтересам співвласника та членам його сім"ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як слідує з п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, право власності співласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Як беззаперечно встановлено судом, на даний момент між учасниками належним чином не встановлено відсотки володіння спірною квартирою, виділення частки на користь позивачки завдасть істотної шкоди права та інтересам відповідача, який як вказує, іншого належного йому на праві власності житла немає. Крім того, суд вважає, що виділення частки також завдасть істотної шкоди і третій особі ОСОБА_3

Таким чином, при виділення частки буде порушуватись принцип рівності прав співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України по справі № 6-68цс14, яка є обов"язкова для виконання іншими судами.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до переконання про необгрунтованість позовних вимог, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 212 ЦПК україни суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ немає для суду наперед встановленого значення.

При винесенні рішення суд виходить з вимог справедливості та розумності, які є одними із основних засад цивільного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,58, 60, 82, 88, 212-215,218,294,296,297 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_3 про припинення права власності на частку жилого приміщення, визнання права власності на частку житлового приміщення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Сидорук Є.І.

Повний текст рішення виготовлено 3 липня 2015 року.

Суддя : Сидорук Є.І.