АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/8115/13-ц
Номер провадження №22-ц/791/2220/2015 Головуючий в І інстанції: Іванищук А.А.
Категорія: 27 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року серпня місяця 11 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого: Майданіка В.В.,

суддів: Орловської Н.В.,

Кутурланової О.В.

при секретарі: Павловській Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Херсона від 25 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А:

17 червня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №666/8115/13-ц, виданий Дніпровським районним судом м.Херсона.

Заява обґрунтована тим, що при винесенні відповідного рішення суду було порушено вимоги чинного законодавства, а також тим, що розмір предмета іпотеки збільшився, а саме збільшилася загальна площа житлового будинку та на земельній ділянці було узаконено новий об'єкт будівництва - сарай літ.Б.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Херсона від 25 червня 2015 року в задоволенні заяви було відмовлено.

В апеляційній скарзі заявники просять ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, вказали, що суд не звернув увагу на те, що збільшилася загальна площа житлового будинку (з 304,9кв.м до 310,6кв.м), зменшилася житлова площа (з 73,5кв.м до 71,2кв.м), а також на земельній ділянці було узаконено новий об'єкт будівництва - сарай літ.Б. Зазначили, що за законом іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, натомість за нормами Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.369 ЦПК України: виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого листа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження" (ч.1); суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника, зокрема, визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом (ч.2); суд розглядає заяву в 10-денний строк у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви… (ч.3); суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом (ч.4).

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається таке.

На розгляді Дніпровського районного суду м.Херсона перебувала цивільна справа за позовом публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2, фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням суду першої інстанції від 26.02.2014 року позов було задоволено. Було стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь банку 781420,75грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором №НКЛ-2004329 від 29.10.2010р, яка існує станом на 12.09.2013р та складається з: 374827,69грн. заборгованості зі сплати тіла кредиту; 205081,26грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 34478,27грн. заборгованості по нарахованих процентах; 167023,53грн. пені за несвоєчасне повернення процентів. Також було звернуто стягнення на предмет іпотеки з ОСОБА_2, а саме житловий будинок, що складається з жилого будинку загальною площею 304,9кв.м, житловою площею 73,5кв.м, огорожі №1,2, споруд №3, 4, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій розташований будинок, площею 1042,0кв.м, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою АДРЕСА_1, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Також з відповідачів на користь позивача були стягнуті судові витрати в розмірі по 1720,50грн. з кожного (а.с.68-71).

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 07.05.2014 року апеляційні скарги представників відповідачів були задоволені частково. Рішення суду першої інстанції в частині визначення загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь банку, було змінено, зменшено її з 781420,75грн. до 781410,75грн. Це ж рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки також було змінено, викладено в такій редакції: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором №НКЛ-2004329 від 29.10.2010р в сумі 781410,75грн. звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29 жовтня 2010 року, а саме: житловий будинок, що складається з жилого будинку загальною площею 304,9кв.м, житловою площею 73,5кв.м, огорожі №1,2, споруд №3, 4, що розташований за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка, на якій розташований будинок, площею 1042,0кв.м, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд і будівель, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташована за адресою АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_2 на праві власності, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Також в іншій частині рішення суду було залишено без змін (а.с.130-133).

За заявою представника банку Дніпровським районним судом м.Херсона 22.05.2014 року був виданий виконавчий лист №666/8115/13-ц про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь банку 781410,75грн. в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором (а.с.151-152).

Крім того, був виданий виконавчий лист №666/8115/13-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.153-154).

З вказаних виконавчих листів вбачається, що судове рішення набрало законної сили 07.05.2014 року, строк пред'явлення виконавчого листа до виконання - до 07.05.2015р.

17.06.2015 року до суду першої інстанції надійшла заява відповідачів у цій справі, в якій останні просили визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист №666/8115/13-ц, виданий 22.05.2014 року про стягнення в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед банком за вказаним кредитним договором в сумі 781410,75грн. звернути стягнення на предмет іпотеки ( а.с.146-149).

Згідно з копією технічного паспорту від 03.06.2015 року відносно вказаного домоволодіння - розмір предмета іпотеки збільшився, а саме збільшилася загальна площа житлового будинку (з 304,9кв.м до 310,6кв.м), зменшилася житлова площа (з 73,5кв.м до 71,2кв.м), а також на земельній ділянці було узаконено новий об'єкт будівництва - сарай літ.Б (а.с.155-162).

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві не зазначені обставини, передбачені ст.369 ЦПК України, не вбачається підстав для задоволення заяви, що обов'язки заявників перед стягувачем не виконані.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки вони ґрунтуються на законі. Зокрема, матеріали справи не містять доказів виконання заявниками вказаного судового рішення.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не обґрунтовані вимогами закону та висновків суду не спростовують. Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на збільшення загальної площі житлового будинку (з 304,9кв.м до 310,6кв.м), зменшення житлової площі (з 73,5кв.м до 71,2кв.м) та узаконення нового об'єкта будівництва - сараю літ.Б. При цьому колегія суддів виходить з того, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна відповідати вимогам як ст.39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням п.4 ч.1 ст.215 ЦПК України. Зокрема, у ній в обов'язковому порядку повинно бути зазначено: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателю; конкретний спосіб реалізації предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В даному випадку резолютивна частина рішення суду містить необхідні дані: опис нерухомого майна, тобто його найменування, адреса, тощо. Зміна на кілька кв.м. загального розміру та розміру житлової площі, а також узаконення нового об'єкта будівництва - сараю літ.Б. не впливають на правильність видачі виконавчих листів та не заперечують обов'язку боржника перед стягувачем, оскільки в даному випадку визначальним є головна річ - предмет іпотеки, яким забезпечується виконання позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору. Крім того, пункт 4.4.3 іпотечного договору від 29.10.2010 року (а.с.21-25) містить умову, за якою без попереднього письмового дозволу іпотекодержателя іпотекодавець зобов'язується не здійснювати будь-якого будівництва нерухомого майна на відповідній земельній ділянці, що є предметом іпотеки. В матеріалах справи відсутні докази наявності такого письмового дозволу іпотекодержателю. Також слід залишити поза увагою посилання заявників на те, що за законом іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, натомість за нормами Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. При цьому колегія суддів виходить з того, що, як встановив суд першої інстанції, у справі не встановлені обставини, передбачені ст.369 ЦПК України, також не вбачається підстав для задоволення заяви, оскільки обов'язки заявників перед стягувачем не виконані.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому немає підстав для її скасування з урахуванням вимог, викладених в заяві та доводів апеляційної скарги. Згідно вимог п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Херсона від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

судді: