Головуючий суду 1 інстанції - Гашинський М.А.
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 426/1690/15-ц
Провадження № 22ц/782/453/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16 вересня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів - Гаврилюка В.К., Фарятьєва С.В.,

при секретарі: Козубській А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою прокуратури Сватівського району Луганської області

на рішення Сватівського районного суду Луганської області від 12 травня 2015 року

за позовом ОСОБА_2 до Райгородської сільської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Райгородської сільської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат її чоловіка ОСОБА_3, після якого залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 9,6600 га, яка розташована на території Райгородської сільської ради Луганської області. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її чоловік ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, оскільки прожив з останнім на момент його смерті. Позивачка зазначила, що в нотаріальній конторі в усній формі їй відмовлено в оформленні спадщини на вказану земельну ділянку, оскільки втрачено державний акт на право власності на землю.

Позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 9,6600 га, яка розташована на території Райгородської сільської ради Луганської області.

Рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 12 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до Райгородської сільської ради Луганської області про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за ОСОБА_2 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в розмірі 9,6600 га, яка знаходиться на території Райгородської сільської ради Луганської області.

Додатковим рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 09 липня 2015 року визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку за державним актом серії НОМЕР_1.

В апеляційній скарзі прокуратура Сватівського району Луганської області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Прокурор в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

В судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу не визнали.

Представник Райгородської сільської ради в судове засідання не з'явилися, надав заяву про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що представник відповідача у письмовому зверненні позов визнав, і це, як вважав суд, не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 213 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного законодавства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, як були досліджені в судовому засіданні.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції не дав належної правової оцінки тому, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Також, у порушення вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України та виходячи з підстав позову, суд не дослідив матеріали спадкової справи після померлого ОСОБА_5, не з'ясував усіх дійсних обставин справи, що мають визначальне значення для справи, зокрема, не з'ясував коло спадкоємців померлого ОСОБА_4, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1261 ЦК України мають право на спадкування, не вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі, та щодо залучення їх до участі у справі, не з'ясував чи не зверталися спадкоємці, які прийняли спадщину із заявами про відмову від належної частки спадкового майна на користь інших осіб.

Як вбачається із матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 (а.с. 9). Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 9,6600 га, що розташована на території Райгородської сільської ради Луганської області, відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1 (а.с. 11).

Із листа Кремінської державної нотаріально контори № 377/01-16 від 11.08.2015 року, листа Першої Сватівської державної нотаріальної контори № 743/01-16 від 13.08.2015 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 41188732 від 11.08.2015 року вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадкова справа не відкривалася (не заводилися).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 (а.с. 8).

Підставою для звернення позивачки ОСОБА_2 до суду з даним позовом стала неможливість оформити спадщину, яка відкрилась після смерті чоловіка ОСОБА_4, який фактично прийняв спадщину після смерті рідного брата ОСОБА_3, через відсутність правовстановлюючих документів на землю.

До правовідносин, які виникли щодо спадщини, яка відкрилася після померлого ОСОБА_3 та померлого ОСОБА_4, застосовуються норми ЦК України (2004 року).

Із змісту ст.ст. 1220, 1221 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини

Так, відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Із матеріалів справи вбачається, що спадкоємцями першої черги за законом після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, є його дружина ОСОБА_2 та доньки - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які фактично прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки постійно проживали із останнім на день його смерті та протягом шести місяців після його смерті, і були зареєстровані разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою УДМСУ у Луганській області (а.с.6, 111,112).

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

В ч. 2 статті 1274 ЦК України зазначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Із Спадкової справи № 57/2012 розпочатої 30 жовтня 2012 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори звернулися дружина ОСОБА_2 та донька ОСОБА_8 померлого із письмовими заявами про відмову від належної частки спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 на користь доньки померлого ОСОБА_7, які посвідчені приватним нотаріусом Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Карпенко І.В.

Оскільки, позивачка у передбаченому законом порядку відмовилася від належної частки спадкового майна, яке залишилося після смерті чоловіка ОСОБА_5 на користь доньки ОСОБА_7, тому її позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Райгородської сільської ради Сватівського району Луганської області є необґрунтованими.

Крім того, 31 липня 2013 року та 12 червня 2014 року до приватного нотаріуса Кремінського районного нотаріального округу Луганської області Карпенка І.В. із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом звернулася донька померлого ОСОБА_7 та отримала свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позов пред'явлений ОСОБА_2 тільки до Райгородської сільської ради Луганської області, до доньки померлого ОСОБА_7 позов не заявлявся, питання про залучення її в якості співвідповідача судом не вирішувалося. Проте, прийняте по справі рішення стосується прав та обов'язків не тільки Райгородської сільської ради Луганської області, а й ОСОБА_7, оскільки на час звернення позивача до суду із даним позовом вона фактично прийняла спадщину, тобто є спадкоємицею, тому її притягнення до участі у справі було обов'язковим.

За таких обставин у суду першої інстанції не було правових підстав для прийняття судом визнання позову відповідачем та визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Райгородської сільської ради Сватівського району Луганської області, оскільки позивачка у передбаченому законом порядку відмовилася від належної частки спадкового майна, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 на користь його доньки ОСОБА_7

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року зазначено, що у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати у відповідності до ст. 309 ЦПК України та ухвалити по справі нове рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Райгородської сільської ради Сватівського району Луганської області за необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 1268, 1269, 1273,1274 ЦК України, ст.ст. 303,309,319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу прокуратури Сватівського району Луганської області задовольнити.

Рішення Сватівського районного суду Луганської області від 12 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Райгородської сільської ради Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Райгородської сільської ради Сватівського району Луганської області відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: