Справа №591/8963/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Грищенко О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1318/15 Суддя-доповідач - Семеній Л. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»

про розірвання договору банківського вкладу, повернення депозиту та стягнення процентів та трьох відсотків річних,

в с т а н о в и л а:

27 листопада 2014року ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив розірвати укладений 19 червня 2014 року з Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВАБ») договір банківського вкладу №811368/2014 та стягнути 18000 доларів США вкладу, 544,69 доларів США відсотків та 54,90 доларів США - 3% річних за період прострочення виконання зобов'язання з 20 жовтня 2014 року по 24 листопада 2014 року, мотивуючи свої вимоги тим, що в порушення умов укладеного договору відповідач на його звернення від 19 жовтня 2014 року відмовився достроково повернути йому вклад та нараховані відсотки.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 травня 2015 року позов задоволено частково.

Розірвано договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу ЕСП» від 16 червня 2014 року №811368/2014, укладений між ПАТ «ВАБ» та ОСОБА_4

Стягнуто з ПАТ «ВАБ» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу ЕСП» від 16 червня 2014 року №811368/2014 у загальній сумі 5426 доларів 94 центи США, 54 долари 90 центів США - 3% річних, а всього 5481 доларів 84 центи США, що еквівалентно 115831 грн. 28 коп.

В іншій частині вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ПАТ «ВАБ» на користь держави 1158 грн. 31 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВАБ», посилаючись на неповноту з'ясування обставин справи, невідповідність висновків фактичним обставинам та порушення норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вважає, що вчасно перерахувавши кошти позивача на поточний рахунок на вимогу, банк виконав свої зобов'язання, однак із запровадженням з 21 листопада 2014 року тимчасової адміністрації, було введено обмеження щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті. Вказує, що станом на 02 червня 2015 року залишок коштів на рахунку позивача становить 5426,94 доларів США, що менше від суми стягнутої рішенням суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача - ОСОБА_5, який заперечив проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ПАТ «ВАБ» та ОСОБА_4 було укладено договір банківського вкладу «Марафон лояльності максимум доходу ЕСП» від 19 червня 2014 року №811368/2014 (далі - Договір), за умовами якого ОСОБА_4 вніс на вкладний (депозитний) рахунок банку кошти в сумі 17000 доларів США, на строк до 19 липня 2015 року (а.с.21).

Згідно з п.1.5 цього Договору процентна ставка за депозитом встановлена в розмірі 10% річних та діє перший місяць вкладу, з другого по тринадцятий місяць дії вкладу стандартна ставка за вкладом становить 2% річних. Кожен розрахунковий період дії вкладу ставка збільшується на надбавку, розмір якої оголошений на Інтернет-сайті Банку (а.с.8).

Відповідно до п.1.2 цього Договору банк відкрив на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» НОМЕР_1, на який може бути перерахований вклад та нараховані, але не отримані вчасно вкладником проценти за цим вкладом по закінченню строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу вкладник отримує через касу банку не раніше дати, що співпадає з першим днем по закінченню кожного розрахункового місяця від дати укладення договору.

Пунктом 1.6 даного Договору передбачена можливість дострокового повернення вкладу за ініціативою клієнта, причому проценти нараховуються/перераховуються за кожен повний 1 місяць дії вкладу, за кожний одномісячний строк дії вкладу - за процентною ставкою для випадків дострокового закриття у розмірі, що діє на день закриття вкладу за цим видом вкладу у відповідній валюті, за відповідним строком, відповідною сумою початкового кладу та відповідною періодичністю виплати процентів, оголошені на Інтернет-сайті Банку.

19 жовтня 2014 року ОСОБА_4 в усній формі звернувся до відділення №74 банку за адресою Харківська,32 у м. Суми, в якому безпосередньо укладався депозитний договір з вимогою достроково видати йому вклад та відсотки.

20 жовтня 2014 року всі належні ОСОБА_4 за даним договором кошти: вклад і нараховані проценти на цей день, у загальному розмірі 18708,69 доларів США були перераховані на його поточний рахунок на вимогу НОМЕР_1 «Для виплат» (а.с. 45).

05 листопада 2014 року ОСОБА_4 подав через пошту письмову претензію до банку про повернення вкладу, у якій також послався на відмову у виплатах на його попереднє усне звернення від 19 жовтня 2014 року (а.с. 9).

Із виписок по особовим рахункам також вбачається, що 04 листопада 2014 року ОСОБА_4 виплачена лише частина цих коштів - 77 доларів США, відповідно залишалось невиплаченими 18631,69 доларів США.

12.02.2015 року йому виплачено гарантовану суму 200000 грн.

Залишок невиплачених коштів станом на 19 лютого 2015 року склав суму еквівалентну 5426,94 доларів США (а.с. 41-52). Кредиторські вимоги позивача включені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів до 4 черги.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення вимог п.1.6 укладеного між сторонами договору та ст.ст. 526, 530, 536, 629, 631, 1058, 1060, 1061 ЦК України, банк не виконав зобов'язань перед позивачем щодо дострокового повернення на вимогу вкладника депозиту і процентів за користування ним, оскільки сам факт перерахування цих коштів на його поточний рахунок без їх виплати не свідчить про належне виконання умов, а тому захистив права споживача банківських послуг шляхом розірвання договору і стягнення залишку вкладу та процентів, а також 3% річних за прострочення.

Проте, колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може, оскільки він не відповідає вимогам закону та встановленим у справі обставинам.

Відповідно до п. 7.1.2 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та інші, непередбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови Правління Національного Банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення ПАТ «ВАБ» до категорії неплатоспроможних» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВАБ», яка була введена з 21 листопада 2014 року та у подальшому продовжена (а.с.37, 38, 39).

З 20 березня 2015 року розпочата процедура ліквідації цього банку з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб (а.с.82).

Отже, у зв'язку з запровадженням в ПАТ «ВАБ» тимчасової адміністрації, розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його банківських рахунках обмежуються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закону), який є спеціальним законом і пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Статтею 36 Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, ч.1 цієї статті передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту), уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з п. п. 1, 2, 3 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Обмеження не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників, зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України, вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку, сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Таким чином, суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, не врахував того, що запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у даному випадку є підставою для звільнення відповідача від виконання умов договорів банківського рахунку між сторонами, а вимоги позивача про повернення йому решти невиплаченої суми депозиту та відсотків задовольнятимуться відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За таких обставин, законних підстав для задоволення позову колегія суддів не вбачає, тому рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський Акціонерний Банк» задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про розірвання договору банківського вкладу, повернення депозиту та стягнення процентів та трьох відсотків річних, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -