Справа № 404/8048/14-ц
Номер провадження 2/404/187/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі головуючого судді- Бершадської О.В.

при секретарі - Домарецькому Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової шкоди), завданої кримінальним правопорушенням,-

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом, яким просить стягнути із відповідача на його користь - 38 802 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та

60 000 грн. моральної, завданої кримінальним правопорушенням. Зазначає, що вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.01.2014 року, який був залишеним без змін колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 29.05.2014 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. Він, позивач, як потерпіла особа має процесуальні можливості пред»явити цивільний позов до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки у кримінальному провадженні йому було відмовлено у задоволенні цивільного позову в частині стягнення матеріальної шкоди із-за необгрунтованості та недоведеності , рекомендовано звернутись в цивільному порядку. Так, відповідач вчинив відносно нього умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, проте спричинило тривалий розлад його здоров»я. Починаючи з 03.10.2013 року він здійснює лікування внаслідок протиправних дій відповідача , що було підставою для відкриття лікарняного листка. В результаті побиття, йому, позивачу, згідно до висновку судово-медичної експертизи №1496 від 19.11.2013 року спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому зовнішньої щиколотки лівої гомілки із задовільним становищем уламків, гематоми в ділянці лівого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до категорії середньої тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров»я. В зв»язку з чим, ним здійснено значні витрати на власне лікування, на придбання лікарських засобів та оплату лікарських послуг, всього на загальну суму 38 802,00 грн., з них: 37 117,00 грн. - на придбання лікарських засобів, 1685, 05 грн. - медичні послуги.

Крім того, внаслідок завданих тілесних ушкоджень відповідачем, зазнав також значної моральної шкоди , яка виразилася у фізичному болі, емоційних та душевних стражданнях , хвилюваннях. Згідно висновку обласної лікарсько- консультативної комісії від 26.01.2014 року , згідно якого внаслідок отриманих тілесних ушкоджень у нього виявлено наявні ознаки інвалідності.

В судовому засіданні позивач, його представник заявлені вимоги підтримали повністю, просили задовольнити, на їх обґрунтування послались на обставини, які викладені у позовній заяві. Крім того, позивач додатково зазначив на обгрунтування моральної шкоди той факт, що до даного часу він не бачить морального відшкодування згідно вироку суду, яким із ОСОБА_2 на його користь було стягнуто 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а тому він вважає , що вправі заявити повторно зазначену суму 60 000 грн. за його психологічні та душевні страждання.

В судове засідання 22.06.2015 року позивач не з»явився, повідомлявся належно , подав клопотання через канцелярію про перенесення розгляду справи, так як він зайнятий в іншому судовому процесі , докази про свою зайнятість надасть в іншому судовому засіданні . Крім того, подав клопотання про призначення повторної експертизи, у задоволенні якої судом згідно ухвали від 22.06.2015 року було відмовлено. Його представник знаходився в судовому засіданні та виступив у судових дебатах. Разом з тим, згідно довідки іншого судового засідання , в якому ніби-то перебував позивач, 22.06.2015 року о 15 годині , справа не слухалася , у зв»язку із зайнятістю судді в кримінальному провадженні ( т.2 а.с. 30 ).

Відповідач, його представник позовні вимоги не визнали, у їх задоволенні просили відмовити із-за безпідставності, необгрунтованості .

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_3 підтвердила наявний в кримінальній справі висновок експерта №1496 від 19.11.2013 року та в цивільній справі експерти ОСОБА_4, ОСОБА_5 висновок №3 від 12.03.2015 року .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, експертів, вивчивши матеріали цивільної справи, в тому числі кримінальної, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам та майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ст.1195 ЦК України фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, придбання ліків.

З»ясовано, що згідно вироку Кіровського районного суду м. Кіровограда від 28.01.2014 року, який залишений без змін колегією суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 29.05.2014 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнено від покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік. Цивільний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

Тобто, у вироку зазначено, що суд встановив, що ОСОБА_2 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров» я відносно ОСОБА_1 ( т.1 а.с. 6-10).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що тілесні ушкодження позивачу спричинив відповідач , а тому він зобов'язаний відшкодувати позивачу його витрати на придбання ліків, що відповідає вимогам ст.ст.1166,1195 ЦК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 1496 від 19.11.2013 року , ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого косого перелому зовнішньої щиколотки лівої гомілки із задовільним стоянням уламків, гематоми в ділянці лівого гомілково-ступеневого суглобу, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, що викликали тривалий розлад здоров'я.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 із 23.09.2013 року знаходився на лікуванні в урологічному відділенні , та в даний період 03.10.2013 року біля аптечного пункту «Ацинус» зазнав вищевказаних тілесних ушкоджень. 23.10.2013 року був виписаний у задовільному стані , що підтверджується записами із медичної картки стаціонарного хворого №8223 КЗ »Кіровоградська міська лікарня швидкої медичної допомоги . Згодом , вже з 21.11.2013 року по 02.12.2013 року , надалі з 06.12. по 13.12.2013 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні у терапевтичному відділенні КЗ» Центральна міська лікарня м. Кіровограда « та КЗ »Обласний кардіологічний диспансер» та відповідно витрачав кошти на своє лікування, що підтверджується копіями чеків та платіжних квитанцій, які містяться у матеріалах цивільної справи на загальну суму - 23 828 , 08 грн., з них : 1525 грн. - оплата послуг , 22 303, 08 грн. придбання лікарських препаратів ( т.1 а.с. 36-54). Однак , суд не може брати до уваги надані позивачем на підтвердження понесених витрат, копії чеків та квитанцій, оплачені як благодійні внески . З поданих копій чеків вбачається , що з 03.10.2013 року по 23.10.2013 року позивач витратив на своє лікування тільки - 777, 69 грн. , проте оригінали чеків для звірення їх з копіями сторона позивача так до суду і не подала , тому надані копії чеків не можуть бути належними доказами у справі. Згідно ст. 64 ЦПК України, письмові докази , як правило подаються в оригіналі.

Позивач також зазначав, що подальше його лікування та витрата коштів на придбання лікарських препаратів пов»язані з отриманням ним тілесних ушкоджень , які завдав йому відповідач 03.10.2013 року .

При цьому, судом призначалася за клопотанням позивача комплексна судово-медична експертиза, на вирішення якої ставились питання: чи існує зв»язок між переломом зовнішньої щиколотки лівої гомілки та тромбоемболією дрібних гілок легеневої артерії, що призвела до інвалідності ОСОБА_1 Які медичні препарати призначалися для лікування , в зв»язку з отриманими тілесними ушкодженнями 03.10.2013 року , в якій кількості , а які з іншими захворюваннями позивача , та в разі зв»язку між переломом зовнішньої щиколотки лівої гомілки та тромбоемболією дрібних гілок легеневої артерії, що призвела до інвалідності позивача.

За результатами проведеної судовими експертами КЗ Кіровоградського обласного бюро судово-медичних експертиз комплексної судово-медичної експертизи , згідно із її висновком від 12.03.2015р. № 3 було встановлено, що на ренгенограмах лівого гомілкостопного суглобу на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від 16.02.2015 року- кістково-травматичних змін не виявлено. Має місце деформація заднього контуру лівої малогомілкової кістки. У звязку з відсутністю ренгенограми кісток після травми 03.10.13 р. судити про ці зміни, як травматичні, не можливо. Згідно Міжнародної статистичної класифікації хвороб МКХ-10 діагноза тромбоемболія легочної посттравматична, не має.

Причинного звязку між переломом зовнішньої щиколотки лівої гомілки та тромбоемболією дрібних гілок легеневої артерії, не має.

Відзначили, що у гр. ОСОБА_1 мали місце захворювання, які могли привести до тромбоемболії легеневої артерії, а саме: хронічний пієлонефрит, який протікав з підвищеною температурою, хронічна ниркова недостатність ІІІ ступеня, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, а також венозна недостатність обох нижніх кінцівок. Крім того, для лікування можливої травми було назначено :гіпсовий бинт 4 шт., бинт 7х14-1 шт.( з фонду травматологічного відділення,згідно медичної карти №8223), знеболююче кетонол або дексалгін при болях, кальцемін по 1 таблетці 2 рази на добу на протязі 1 місяця ( т.1 а.с. 215-228 ).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" роз'яснено, що повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов'язані з його недостатньою обгрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Суд зазначає, що у клопотанні позивача про призначення повторної комісійної експертизи та повторної експертизи за нововиявленими обставинами відмовлено, так як позивач не навів підстав для того, щоб вважати висновок судово-медичної експертизи від 12.03.2015 року №3 необґрунтованим, або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви у його правильності , а окрім того ніяких ново виявлених обставин суд не встановлював у даному провадженні.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) применшення матеріального блага (життя, здоров'я тощо) у розумінні ст.1166 ЦК України.

Таким чином, суд приходить до висновку , що жодного доказу на підтвердження як самої матеріальної шкоди, так і її розміру у сумі 38 802 , 00 грн. в порушення вимог ст.60 ЦПК України матеріали справи не містять, а відтак суд у задоволенні вимог позивача про стягнення із відповідача на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі - 38 802, 00 грн. відмовляє за недоведеністю та необгрунтованістю.

Відповідно до ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 212 ЦПК встановлює, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводять мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Що стосується відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 2 вказаної статті передбачає, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.ч.3, 3 ст.23 ЦК).

Стаття 1167 ЦК визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, а саме моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно вироку суду від 28.01.2014 року на користь ОСОБА_1 було стягнуто із ОСОБА_2 - 1500 грн. на відшкодування моральної шкоди , яку позивач заявляв на розмір 60 000 грн.

В даному провадженні позивач також просить стягнути із відповідача 60 000 грн. , яку пов»язує з тим, як ним було зазначено в судовому засіданні, що до сих пір не бачить морального відшкодування по вироку суду 1500 грн. та надалі зазнає душевних, психічних страждань , які пов»язані з отриманими тілесними ушкодженнями, завданими відповідачем 03.10.2013 року.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди , суд бере до уваги, що вже є рішення , що набрало законної сили про стягнення із відповідача моральної шкоди 1500 грн., яка була пов»язана із спричиненням відповідачем тілесних ушкоджень ; при цьому, посилання позивача на те, що до сих пір він так і не побачив цього відшкодування, суд не може прийняти до уваги, так як згідно матеріалів кримінальної справи позивач не звертався до суду про отримання виконавчого листа згідно вироку від 28.01.2014 року та не пред»являв його до виконання . Крім того, стягнення надалі моральної шкоди , яку позивач також пов»язує з отриманими тілесними ушкодженнями, завданими відповідачем 03.10.2013 року , суд також не може прийняти , оскільки причинного звязку між переломом зовнішньої щиколотки лівої гомілки, який був завданий відповідачем 03.10.2013 року та тромбоемболією дрібних гілок легеневої артерії, що ніби то призвело до інвалідності позивача, не має. Таким чином, і підстави для відшкодування заявленої моральної шкоди відсутні.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, ст.ст. 3,10,11,60,61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 38 802, 00 грн. та моральної шкоди в сумі 60 000,00 грн. - відмовити повністю.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області, через суд першої інстанції.

Суддя Кіровського О. В. Бершадська

районного суду

м.Кіровограда