Справа № 357/4895/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Голуб А. В. ,

при секретарі Куца В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква в залі суду №4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Білоцерківська районна державна нотаріальна контора Київської області, Білоцерківська міська рада Київської області про усунення від права на спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 11.05.2014 року помер її чоловік ОСОБА_4 після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається із частини житлового будинку з відповідною частиною господарських, побутових будівель та споруд, що знаходиться по вул. Ставищанська, 55 в м.Біла Церква. Позивачка подала заяву до Білоцерківської районної державної нотаріаль ної контори про прийняття спадщини після померлого чоловіка. Також до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 сини останнього ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Позивачка вказувала на те, що на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України, відповідачі мають бути усунені від права на спадкування спадкового майна ОСОБА_4, який помер 11.05.2014 року, оскільки відповідачі навмисно ухилялися від надання допомоги своєму батькові, який знаходився у безпорадному стані під час його перебування на стаціонарному лікуванні у Білоцерків ській міській лікарні №1 з 03.05.2014 року по 10.05.2014 року. ОСОБА_4 мав тяжку хворобу, що потребувало належного лікування та догляду, а відповідачі не надавали свого піклування та догляду у тяжкий для спадкодавця час, не допомагали ліками чи коштами. Позивачка здійснила поховання ОСОБА_4 за свої власні кошти, сплачувала ритуальні послуги, замовляла поминальні обіди, проводила всі ритуальні обряди, доглядає за спадковим будинком. А тому позивачка просила в судовому порядку усунути відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права на спадкування спадкового майна ОСОБА_4, який помер 11.05.2014 року.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_5 позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 в суді позов заперечували.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 в суді позов заперечували.

Представник Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив суду листи в яких просив справу розглянути у відсутності представника Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області та просив винести рішення суду згідно чинного законодавства.

Представник Білоцерківської міської ради до суду не з»явився, про день і час розгляду справи був належним чином повідомлений, направив суду клопотання в якому просив справу розглянути у відсутності представника Білоцерківської міської ради при вирішенні спору послався на розсуд суду.

Заслухавши учасників процесу, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 11.05.2014 року помер ОСОБА_4 у віці 57 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Судом встановлено, що 10.10.1995 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 був укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.

Також судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 являвся батьком ОСОБА_2 та ОСОБА_8, який 14.11.1996 року перемінив прізвище, ім»я, по батькові на ОСОБА_3. Наведене підтверджується копіями свідоцтв про народження, та копією свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові, поясненнями сторін.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді

29/50 частин житлового будинку під №55 з відповідною частиною господарських, побутових будівель та споруд, що знаходиться в м.Біла Церква, вул. Ставищенська, а також 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0374 га, що розташована в Київській області, м.Біла Церква, СТ «Держустанова» ділянка №38. Наведене підтверджується матеріалами справи.

Як встановлено в суді, на день смерті ОСОБА_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_1 від цього шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_1 дітей не мали, що підтвердили у суді сторони.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_4 при житті не залишив заповіт.

Згідно до копії спадкової справи за №207/2014 щодо майна, яке залишилося після померлого 11.05.2014 року ОСОБА_4, Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області звернулася 25.06.2014 року дружина ОСОБА_1, 15.07.2014 року син померлого ОСОБА_3, та син померлого ОСОБА_2 15.07.2014 року. Згідно до копії вищевказаної спадкової справи, свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_4 державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області не видавалися.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 23.06.2015 року у Спадковому реєстрі є інформація про заведення спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 25.06.2014 року.

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що сторони зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а згідно до довідок виданих виконкомом Терезин ської селищної ради Білоцерківського району Київської області від 23.06.2014 року №02-18-504, та від 07.07.2014 року №02-18-507 померлий ОСОБА_4 проживав і був зареєстрований за адресою: селище Терезине, АДРЕСА_1 до дня смерті (11.05.2014 року). За вищевказаною адресою на день смерті спадкодавця зареєстровані та проживали: 1. ОСОБА_1, дружина. 2. ОСОБА_9, батько дружини.

Таким чином, сторони прийняли спадшину шляхом подання протягом шести місяців з дня відкриття спадщини заяв про прийняття спадщини до Білоцерківської районної державної нотаріальної контори.

Позивачка просила суд усунути від права на спадкування відповідачів після смерті їхнього батька ОСОБА_4, в зв»язку з тим, що відповідачі навмисно ухилялися від надання допомоги своєму батькові, який знаходився у безпорадному стані під час його перебування на стаціонарному лікуванні у Білоцерківській міській лікарні №1 з 03.05. 2014 року по 10.05.2014 року. ОСОБА_4 мав тяжку хворобу, що потребувало належного лікування та догляду, а відповідачі не надавали свого піклування та догляду у тяжкий для спадкодавця час, не допомагали ліками чи коштами. Позивачка здійснила поховання ОСОБА_4 за свої власні кошти, сплачувала ритуальні послуги, замовляла поминальні обіди, проводила всі ритуальні обряди, доглядає за спадковим будинком.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як роз»яснено в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

В судовому засіданні також було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 народився 03.04.1980 року в с.Буча Київської області і з 12.05.1998 року по даний час ОСОБА_3 зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідачу ОСОБА_3 на час розлучення його батьків було близько 2-х років, і після розлучення ОСОБА_3 залишився проживати з мамою, яка одна його виховувала та утримувала, батько не займався вихованням та утриманням ОСОБА_3 Коли ОСОБА_3 виповнилося 18 років, тоді він вперше побачив свого батька ОСОБА_4 на похоронах матері останнього. ОСОБА_3 не спілкувався з батьком ОСОБА_4 і тільки за півроку до смерті ОСОБА_4 з ініціативи останнього, почалося спілкування між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 спочатку по телефону, а в кінці лютого місяця 2014 року на запрошення батька ОСОБА_3 приїздив до батька додому в гості. В подальшому між ОСОБА_4 і ОСОБА_3 продовжилося спілкування по телефону. Про те, що батько хворіє, та про те, що в травні місяці ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в Білоцерківській міській лікарні №1 ОСОБА_3 повідомлений не був. Двоюрідний брат ОСОБА_3 ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_3 про те, що батько останнього знаходиться на лікуванні у Білоцерківській міській лікарні №1 в день смерті ОСОБА_4, ОСОБА_3 був присутній на похоронах батька. Наведене підтвердив у суді ОСОБА_3, а також наведене підтверджується показами свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 Позивачка також у суді підтвердила, що за час шлюбу з ОСОБА_4 вона жодного разу не бачила ОСОБА_3, і побачила його вперше на похоронах ОСОБА_4, останній не спілкувався зі своїм сином ОСОБА_3 Також позивачка підтвердила у суді, що вона не повідомляла ОСОБА_3 про хворобу ОСОБА_4, та про те, що ОСОБА_4 у травні 2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні у Білоцерківській міській лікарні №1. Відповідач ОСОБА_2 в суді також підтвердив, що він познайомився із своїм братом ОСОБА_3 на похоронах ОСОБА_4, зі слів останнього йому відомо, що батько спілкувався з ОСОБА_3 по телефону. В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 підтвердила, що вона сім»ю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знає 6 років, але ОСОБА_3 жодного разу при житті ОСОБА_4 не бачила і ОСОБА_3 не спілкувався із ОСОБА_4 ОСОБА_3 був присутній на похоронах ОСОБА_4 Свідок ОСОБА_14 підтвердила, що вона проживає по сусідству з подружжям ОСОБА_4 та ОСОБА_1 чотири роки, але жодного разу вона не бачила ОСОБА_3 ОСОБА_14 також підтвердила, що ОСОБА_4 не спілкувався із своїм сином ОСОБА_15.

Судом також було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 народився 09.04.1984 року в м.Узин, Білоцерківського району, Київської області і з 06.11.2007 року по даний час ОСОБА_2 зареєстрований та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьки ОСОБА_2 перебували у шлюбі три роки, після розлучення ОСОБА_2 залишився проживати з матір»ю, вихованням та матеріальним утриманням ОСОБА_2 займалася його мати, а ОСОБА_4 вихованням та утриманням сина не займався. Померлий ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 спілкувалися останні 7 років до дня смерті ОСОБА_4, останній був присутній у Відділі ДРАЦС під час реєстрації шлюбу його сина ОСОБА_16. Наведене підтверджується поясненнями ОСОБА_2, ОСОБА_1, показами свідка ОСОБА_17, фотокартками. Свідок ОСОБА_18, яка являється головою правління СТ «Держустанова» в суді показала, що приблизно 5 років тому ОСОБА_4 став членом СТ «Держустанова» і свідку відомо, що земельну ділянку у вказаному СТ купили ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частинах, на вказаній ділянці останні проводили спільне будівництво, на ділянці більше знаходився ОСОБА_2, який останнім часом сплачував кошти за електроенергію. В 2014 році вона бачила покійного ОСОБА_4 і він повідомляв свідку те, що він був у санаторії, та те, що ОСОБА_2 возив його в лікарню, бо у нього хвора печінка та почка. Свідок ОСОБА_19 підтвердив, що ОСОБА_2 спілкувався з батьком і вони разом працювали, свідку відомо, що ОСОБА_2 приїзжав до батька додому. Свідок ОСОБА_13 в суді підтвердила, що ОСОБА_13 приїзжав до батька додому і вона його бачила у батька вдома останній раз у квітні 2014 року. ОСОБА_16 був присутній на похоронах ОСОБА_4 і ОСОБА_2 надавав автобус для поховання батька. Свідок ОСОБА_14 показала, що вона не бачила ОСОБА_2 за місцем проживання його батька.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_2 в день смерті ОСОБА_4 , а саме 11.05.2014 року, відвідував батька у Білоцерківській міській лікарні №1, та спілкувався з ним. ОСОБА_2 був присутній на похоронах батька. Наведене підтвердили у суді ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Свідок ОСОБА_18 також підтвердила у суді, що вона телефонувала ОСОБА_4 щоб він проплатив кошти за електроенергію, а ОСОБА_4 їй повідомив, що він знаходиться у лікарні і ОСОБА_2 знаходиться коло нього, згодом свідок дізналася, що ОСОБА_4 помер. Свідок ОСОБА_17 також підтвердила, що під час перебування у лікарні в травні 2015 року ОСОБА_4 телефонував ОСОБА_2 напередодні своєї смерті і просив щоб ОСОБА_2 до нього приїхав в лікарню. ОСОБА_16 взяв у свідка 500 грн. і зразу поїхав до батька в лікарню.

З копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06.05.2011 року нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу ОСОБА_20 в реєстрі №1488 вбачається, що 06.05.2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 купили в рівних частинах земельну ділянку площею 0,0374 га, що розташована в Київській області, м.Біла Церква, СТ «Держустанова» ділянка №38.

В судовому засіданні було встановлено, що в січні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_13 перебували у санаторії в м. Моршині. ОСОБА_4 передвигався самостійно без сторонньої допомоги. Наведене підтвердили у суді позивачка, свідок ОСОБА_13 Свідок ОСОБА_14 підтвердила, що в квітні 2014 року ОСОБА_4 передвигався самостійно, в травні 2014 року ОСОБА_4 потрапив до лікарні і свідок у лікарні ОСОБА_4 не відвідувала, і не була на похоронах останнього. Позивачка у суді підтвердила, що ОСОБА_4 передвигався самостійно і сам заходив у приміщення лікарні в травні 2014 року, а вже в лікарні стан його погіршився і він став лежачим та потребував сторонньої допомоги і цю допомогу надавала ОСОБА_4 позивачка. Відповідачі не заперечували в суді те, що саме позивачка опікувалася своїм чоловіком ОСОБА_4, коли він перебував на стаціонарному лікуванні у Білоцерківській міській лікарні №1.

Суд вважає, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні посилання позивачки на те, що спадкодавець перебував у безпорадному стані під час його пере бування на стаціонарному лікуванні у Білоцерківській міській лікарні №1 за період з 03. 05.2014 року по 10.05.2014 року.

Так із виписки з медичної карти стаціонарного хворого №4387 Білоцерківської міської лікарні №1 вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на стаціонарному лікуванні в гастроентерологічному відділенні Білоцерківської міської лікарні №1 з 08.05.2014 року по 11.05.2014 року з діагнозом: цироз печінки ст. С по Чайльду ПЮ, вторинна анемія середнього ст. важкості, ІХС атеросклероз Н І, хронічний г/дуоденіт в ст. загострення, хронічний піелонефрит. 11.05.2014 року в 23 год. 30 хв. ОСОБА_4 помер у лікарні. Наведене також підтверджується супровідним листом Білоцерківської міської лікарні №1 від 22.06.2015 року №480.

Також із вказаної виписки вбачається, що хворий поступив 08.05.2014 року у 10 годин у гастроентерологічне відділення Білоцерківської міської лікарні №1 по заяві родичів та згоди адміністрації Білоцерківської міської лікарні в ургентному порядку (по екстреним показанням) з вищевказаним діагнозом.

Крім вказаного, згідно до відповіді Білоцерківської центральної районної лікарні від 10.07.2015 року за №01-07/04-766 на запит адвоката ОСОБА_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, колишній мешканець АДРЕСА_2, який помер 11.05.2014 року, згідно даних медичної документації, потреби в сторонньому догляді не було. Після отриманого стаціонарного лікування з 24.02.2014 року по 11.03.2014 року виписаний додому під нагляд дільничного терапевта. Діагноз: мікро-макромодулярний цироз пенчінки в стадії декомпенсації, портальна гіпертензія ІІІ ступеня, асцит, хронічна печінкова недостатність.

Тобто, надані суду докази не свідчать про те, що за станом здоров»я або через похилий вік спадкодавець потребував постійного стороннього догляду, що він хворів тривалий час на тяжку хворобу.

Так дійсно, з пояснень позивачки та відповідача ОСОБА_2, а також із показів свідків ОСОБА_14, ОСОБА_13, та із матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_4 хворів, але доказів перебування його у безпорадному стані та факту ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві по справі не надано.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачка звертаючись до суду з позовом про усунення від права на спадкування відповідачів, не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження умисного ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві, а також що останній потребував такої допомоги, в тому числі і з урахуванням отримання допомоги від позивача.

Позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження як факту ухилення відповідачів від надання спадкодавцеві допомоги, так і факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Крім вказаного, суд вважає, що позивачка не надала суду належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідачів, останні мали можливість її надати, проте ухилялися від обов'язку щодо її надання.

Отже, суд вважає, що позивачка не надала суду належних та безспірних доказів про те, що відповідачі ухилялися від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, про те, що спадкодавець перебував в безпорадному стані, та про те, що була потреба спадкодавця в допомозі саме відповідачів.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачка не довела свій позов у суді, а тому позивачці необхідно відмовити в задоволенні її позову.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 1216-1218, 1223, 1224, 1261, 1268-1270, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя ОСОБА_21