Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №334/4806/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Дубина Л.А.
Провадження № 22-ц/778/4303/15 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2015 року

у справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлені особи: ОСОБА_4, Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про розстрочку виконання рішення суду

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2013 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики від 24.04.2013 року у сумі 70 338,40 грн., 3% річних за час прострочення - 202,34 грн., судові витрати на оплату судового збору 820,10 грн., витрати на сплату телеграм про виклик до суду 85,44 грн., витрати на оплату правової допомоги адвоката 1 300 грн., а всього 72 746,28 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення набрало законної сили та виконується органами ДВС.

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, зацікавлені особи: ОСОБА_4, Ленінський ВДВС Запорізького МУЮ про розстрочку виконання рішення суду. В заяві зазначав, що він є пенсіонером. Єдиним його доходом є пенсія, на його утриманні перебувають дружина, діти та малолітні онуки. Стягнення суми боргу без розстрочки виконання рішення суду буде неможливим. Просив суд розстрочити виконання рішення суду рівними платежами на 36 місяців.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2015 року у задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу, якою заяву про розстрочку виконання рішення суду задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог заяви про розстрочку виконання рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 13 листопада 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором позики у загальній сумі 72 746,28 грн.

Рішення набрало законної сили та виконується органами ДВС. Зокрема, шляхом щомісячного відрахування з пенсії боржника.

Суд першої інстанції правильно визначив, що вказані заявником обставини складного матеріального становища, отримання ним лише пенсії, великої суми стягнення, часткового погашення суми боргу, знаходження на утриманні дружини, доньки, онуків не можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Судом першої інстанції враховано, що задоволення заяви можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Заявник на порушення вищезазначених вимог не вказав обставину, яку можна визнати такою, що ускладнила виконання зазначеного рішення або зробила його виконання неможливим, та винятковість випадку для вчинення таких дій.

Доводи апеляційної скарги щодо поступового погашення боргу, арешту держвиконавцем АДРЕСА_1, проживання в квартирі дружини заявника, доньки, онуків, сплати боржником за окремими квитанціями суми боргу не спростовують висновків судової ухвали, оскільки жодна з вказаних заявником обставин не відповідає ст.373 ЦПК України, ст.36 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги, що заява про розстрочення виконання рішення суду подавалася з єдиною метою запобігання стягненню за рахунок вказаної квартири не спростовують оскарженої ухвали, оскільки не дають підстав для висновку щодо особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та безпідставність оскарженої ухвали спростовані під час апеляційного розгляду справи, виходячи з обставин, наведених вище у цій ухвалі.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального права, а доводи апеляційної скарги її не спростовують.

Немає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 05 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: