Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/953/15-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 33 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Гансецької І.А.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: прокуратура Житомирської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування і прокуратури за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України, заступника прокурора Житомирської області на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з державного бюджету України 195371,38грн. середнього заробітку за час відсторонення від посади; 1000000грн. моральної шкоди у зв'язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, 51700грн. витрат на правову допомогу, 6000грн. інших витрат, понесених у кримінальній справі, всього 1253071,38грн. Зазначав, що шкода спричинена незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури. За наслідками кримінального переслідування проти нього було винесено виправдувальний вирок, який набув законної сили, його реабілітовано.

Рішенням Житомирського райсуду Житомирської області від 28 квітня 2015р. позов задоволено частково, стягнуто з державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку державної казначейської служби України спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду на користь ОСОБА_1: 195371,28грн. середнього заробітку за час відсторонення від посади (з компенсацією); 73539грн. моральної шкоди; 51700грн. за правову допомогу. В решті відмовлено.

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що жодних доказів заподіяння шкоди ДКСУ та її посадовими та службовими особами позивачем суду не надано. Притягнення її до участі у справі в якості відповідача є безпідставним та необґрунтованим.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Житомирської області просить рішення змінити, зменшивши розмір моральної шкоди із 73539грн. до 25578грн. Зазначає, що позивач не довів заподіяння йому моральної шкоди.

Апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Відповідно до ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно - розшукову

діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Згідно із ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального

правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення

оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність","Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства, відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає

у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права і свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Як видно із матеріалів справи, 4 травня 2012р. СУ УМВС України в Житомирській області, порушило кримінальну справу за фактом розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого в особливо великих розмірах, за ознаками складу злочину передбаченого ч.5 ст.191 КК України (а.с.5,6). 24 вересня 2012р. ОСОБА_1 було затримано в порядку ст.ст.106,115 КПК України (1960р.) за підозрою у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.191 КК України (а.с.31). В подальшому позивача було звільнено та обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. 26 вересня 2012р. позивачеві було пред'явлено обвинувачення за ч.5 ст.191 КК України (а.с.34).

Постановою прокуратури від 26 вересня 2012р. ОСОБА_1 відсторонили від посади головного лікаря комунального підприємства "Житомирський обласний лікувально-санаторний центр радіаційного захисту для дитячого та дорослого населення "Дениші" Житомирської обласної ради (а.с.36). Розпорядженням голови Житомирської обласної ради №351-К від 27 вересня 2012р. його відсторонено від зазначеної посади (а.с.37).

31 липня 2014р. розпорядженням голови Житомирської обласної державної адміністрації № 169-К визнано таким, що втратило чинність вказане розпорядження голови обласної ради у зв'язку із виправдувальним вироком відносно ОСОБА_1, його було допущено до виконання обов'язків на попередній посаді з 1 серпня 2014р. (а.с.80). Проте, у виплаті середньомісячного заробітку за час відсторонення від посади було відмовлено (а.с.82-84). За місцем проживання та перебування позивача неодноразово проводились обшуки, накладався арешт на його майно в рамках зазначеної кримінальної справи (а.с.7-30).

Вироком Житомирського райсуду Житомирської області від 6 лютого 2014р., який набрав законної сили 25 червня 2014р. ОСОБА_1 визнано невинуватим і виправдано за ч.5 ст.191 КК України.

Установивши зазначені обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для відшкодування ОСОБА_1 матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу, сплачених за надання правової допомоги на досудовому слідстві, у першій та апеляційних інстанціях.

Відповідно до п.10 положення «Про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» від 4 березня 1996р. (далі - Положення) громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв'язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об'єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної скарги і наглядової скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв'язку з поїздками у справі до касаційної та наглядової інстанції.

Згідно з наданого адвокатом акта приймання-передачі послуг з правової допомоги гонорар склав 51700грн. за надання правової допомоги.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом, ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог про стягнення понесених ним витрат на правову допомогу надав до суду прибуткові касові ордери на загальну суму 51700грн. (а.с.64-73).

Як визначено в абз.11 п.1.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 637 від 15 грудня 2004р., касовий ордер - це первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси.

Таким чином, прибуткові касові ордери є належними та допустимими доказами у даній справі, оскільки містять інформацію стосовно предмета доказування, а саме понесених позивачем витрат на правову допомогу.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених п.п.1,3,4 і 5 ст.3 Закону від 01.12.1994р. №266/94-ВР, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені п.1 ст.3 Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час… відсторонення від роботи (посади) (ч.1 ст.4 Закону).

Передбачене ч.5 ст.4 Закону від 01.12.1994р. № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, і не пов'язана з розміром цього відшкодування, відшкодовується одноразово грішми, іншим майном або в інший спосіб, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом згідно з ч.3 ст.13 Закону провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Відшкодування моральної шкоди відповідно до ч.1 ст.4 Закону провадиться за рахунок коштів державного бюджету (п. 17 порядку).

Апеляційний суд вважає встановленою ту обставину, що незаконними діями органів досудового розслідування та прокуратури була заподіяна моральна шкода.

Позивач поніс втрати немайнового характеру, що виразились:

●у душевних, фізичних та психічних стражданнях, які були викликані такими неправомірними діями;

●у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовжувати активне суспільне життя в результаті вимушених змін та обмежень;

●втрати засобів для існування;

●у порушенні спілкування з оточуючими людьми.

Внаслідок цих втрат виникли несприятливі наслідки, що полягають:

●у необхідності прикладення додаткових зусиль для нормалізації життя;

●у зменшенні можливості одержання позитивних емоцій.

При визначенні розміру суми на відшкодування моральної шкоди судом враховано, що повне відшкодування завданих втрат немайнового характеру та їх наслідків взагалі неможливе. Їх частина може бути лише умовно згладжена завдяки надбанню певних нових благ та позитивних емоцій.

Згладження втрат та усунення негативних наслідків можливе шляхом компенсації.

Судом першої інстанції повно та об'єктивно досліджені представлені сторонами докази та зроблено вірний висновок про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи скарг не дають підстав для висновку, що судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Інших доводів, які законом визначено як підстави для скасування рішення, апеляційні скарги не містять.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги Державної казначейської служби України, заступника прокурора Житомирської області відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: