23.07.2015 Єдиний унікальний номер 205/3758/15-ц
23 липня 2015 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/3758/15-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Кредитної спілки «Взаємний кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою, у якій просить:
визначити у рішенні спосіб реалізації предмету іпотеки за оціночною вартістю, на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, шляхом застосування процедури продажу предмета іпотеки, встановленої статтею 41 Закону України „Про іпотеку", шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України „Про виконавче провадження".
Позов мотивований тим, що у 2013 році між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір та договір іпотеки. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором у нього утворилась заборгованість перед КС «Взаємний кредит» у розмірі 118 735, 77 грн., у рахунок якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1
В судове засідання представник позивача не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
На забезпечення належного виконання зобов'язань за Кредитним договором 10.10.2013р. між ОСОБА_1 та Кредитною спілкою «Взаємний кредит» також укладено Договір іпотеки № 101013-з, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бунякіною О.В. за реєстровим номером 1382 (далі - Договір іпотеки), згідно з яким відповідачем в іпотеку передане нерухоме майно, а саме квартира № 86, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та складається з: 1 - коридор; 2 - житлова; 3 - кухня; 4 - санвузол; 5 - кладова; I - лоджія; загальною площею 21,5 кв.м, житловою площею 11,6 кв.м, реєстраційний номер 24149125. Предмет іпотеки належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2011 року, реєстр №211, виконаного на бланку №ВРЕ 892713, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Собко Н.В.
09.04.2014р. відповідач повернув частину кредиту в розмірі 6480,00 грн.
10.07.2014р. на підставі Кредитного договору відповідачем отримано грошові кошти в сумі 2000,00 грн. що підтверджується видатковим касовим ордером №30 від 10.07.2014 року (додаток №3).
Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору плата за користування кредитними ресурсами встановлюється у розмірі 48 % річних. Повернення кредиту відповідно до п. 3.1 Кредитного договору повинно статися не пізніше 10.10.2014р.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом.
Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору у разі порушення позичальником умов п. 3.1 Кредитного договору, останній сплачує кредитній спілці пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої у період за який сплачується пеня, від суми залишку не погашеної заборгованості по кредиту.
Згідно з п. 7.2 Кредитного договору у разі порушення позичальником умов п. 1.2 Договору кредитної лінії останній сплачує кредитній спілці штраф у розмірі 1,0 % від суми несплачених (прострочених) відсотків за кожен день прострочки.
Доказів зворотного відповідач суду не надав.
Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач направив передбачену ст. 35 Закону України «Проиіпотеку» вимогу про усунення порушення відповідачу, яка була отримана 23.12.2014р., проте доказів виконання такої вимоги відповідачем суду не надано.
Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а відповідно до ч. 3 ст. 33 цього ж Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
За змістом п. 5.2 Договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо у момент настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитним договором строк суми кредиту; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлений Кредитним договором строк сум процентів; та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до п. 5.3 Договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється: за рішенням суду; у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Зважаючи на невиконання відповідачем основного зобов'язання за Кредитним договором у позивача виникло право вимагати стягнення заборгованості за таким договором за рахунок предмету іпотеки.
Водночас, положеннями ч. 1 ст. 39 Закону «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.
Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.
Як вбачається з позовної заяви, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за оціночною вартістю на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність.
Водночас, у позовній заяві не вказано початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону «Про іпотеку», а також до неї не додано відповідного звіту про оцінку майна суб'єктом оціночної діяльності. Посилання на визначення початкової ціни предмету іпотеки під час здійснення виконавчого провадження суперечить вимогам ст.ст. 39 та 43 Закону «Про іпотеку».
Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм ст.ст. 38, 39 Закону «Про іпотеку», суд доходить висновку, що у розумінні норми ст. 39 Закону «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою ч. 6 ст. 38 цього Закону.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 27.05.2015р. №6-61цс15, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч. 1 ст. 3607 ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
З огляду на викладене, при зверненні до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем не вказано початкову ціну предмета іпотеки у грошовому вираженні, визначену відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону «Про іпотеку», а також не надано на підтвердження такої ціни відповідного звіту про оцінку предмету іпотеки суб'єктом оціночної діяльності, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
За таких обставин, судові витрати у даній справі підлягають покладенню на позивача.
Керуючись ч. 6 ст. 38, ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», а також ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Кредитної спілки «Взаємний кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити повністю.
Судові витрати у справі покласти на Кредитну спілку «Взаємний кредит».
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.
СуддяА.В. Нижний