Номер провадження: 22-ц/785/5414/15
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності на частку квартири, за апеляційними скаргами ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 квітня 2015 року та додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 7 травня 2015 року,

встановила:

В жовтні 2013 року позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить ? частка трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., а ? частка квартири належить на праві власності відповідачу. Відповідач в квартирі не проживає, є громадянином Російської Федерації, постійно проживає в м. Санкт-Петербург, не приймає участі в утриманні квартири. Між сторонами склалися неприязні стосунки, частка відповідача є незначною та не може бути виділена в натурі. Тому позивачка просила припинити право власності відповідача на його частку у праві власності зі стягненням на його користь з позивачки грошової компенсації, та визнати за позивачкою право власності на ? частку квартири.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 23 квітня 2015 року позов задоволений: суд припинив право власності відповідача на ? частку квартири з виплатою йому грошової компенсації в сумі 187 645 грн. та визнав право власності на ? частку квартири за позивачкою.

Додатковим рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 7 травня 2015 року суд стягнув з відповідача на користь позивачки судові витрати в сумі 6 215,80грн. та доповнив резолютивну частину рішення, зазначивши загальну та житлову площу квартири.

В апеляційних скаргах на рішення та на додаткове рішення відповідач просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційних скарг та доводи заперечень на апеляційні скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що частка відповідача, який не проживає в спірній квартирі, не може бути виділена в натурі. Між сторонами склалися неприязні стосунки, що робить неможливим спільне користування квартирою. Тому суд припинив право відповідача на його частку в квартирі з виплатою йому компенсації. Додатковим рішенням суд стягнув з відповідача на користь позивачки судові витрати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на законі та підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачці на праві власності належить ? частка трьохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 41,9 кв.м., а ? частка квартири належить на праві власності відповідачу.

З 2005 року між сторонами тривав судовий спір про поділ спадкового майна - спірної квартири, який закінчився рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 листопада 2009 року про визнання за відповідачем права власності на ? частку квартири. Між сторонами склалися неприязні стосунки, відповідач в квартирі не проживає, є громадянином Російської Федерації, постійно проживає в м. Санкт-Петербург, не приймає участі в утриманні квартири. Частка відповідача не може бути виділена в натурі, що підтверджується висновками будівельно-технічних експертиз.

При таких обставинах суд першої інстанції правильно застосував ст.365 ЦК України та прийшов до обгрунтованого висновку про припинення права власності відповідача на його частку в квартирі зі стягненням на його користь з позивачки грошової компенсації, та визнання за позивачкою права власності на ? частку квартири. Тому колегія суддів в цій частині відхиляє доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів також відхиляє довід апеляційної скарги про неправильне визначення розміру грошової компенсації. Справа розглядалася тривалий час: з 14.10.2013 року по 23.04.2015року, перша судова будівельно-технічна експертиза проведена 16.04.2014року, а друга - 30.12.2014року. Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з розміру грошової компенсації в сумі 187 645 грн., яка встановлена другою експертизою з врахуванням динаміки цін на нерухомість та дійсної ринкової вартості квартири на час оцінки. Висновки цієї експертизи підтвердив допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_5

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав належну оцінку доказам. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України надав повну всебічну та об'єктивну оцінку всім доказам по справі, та результати цієї оцінки відобразив в своєму рішенні згідно з ч.4 ст.212 ЦПК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про незаконність додаткового рішення суду. Оскільки при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати та в резолютивній частині рішення не було зазначено площу спірної квартири, тому суд першої інстанції відповідно до вимог ст.220 ЦПК України ухвалив додаткове рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат в сумі 6 215,80грн. та доповнив резолютивну частину рішення, зазначивши загальну та житлову площу квартири. Стягнення з відповідача на користь позивачки всіх судових витрат, в тому числі витрат по оплаті експертиз, відповідає вимогам ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки рішенням суду позов був задоволений повністю.

Інші доводи апеляційних скарг не спростовують правильних висновків суду, рішення суду та додаткове рішення суду ухвалені з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 23 квітня 2015 року та додаткове рішення Приморського районного суду м.Одеси від 7 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

А.А.Калараш