№ 201/8483/15-ц
провадження 2/201/2742/2015
УХВАЛА

13 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ Фірма «Ферронік» про визнання договору незаконним та зобовязання розірвати договір, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 травня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ Фірма «Ферронік» про визнання договору незаконним та зобовязання розірвати договір.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 122 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті провадження у справі повинна бути невідкладно надіслана позивачеві разом і заявою та всіма доданими до неї документами.

Згідно супровідного листа від 28 травня 2015 року (а.с. 14) позивачем отримана вище вказана ухвала судді та матеріали позовної заяви (заява про забезпечення позову, заява про звільнення від сплати судових витрат, клопотання, копія позовної заяви).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року було скасовано ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2015 року та передано питання на новий розгляд до суду.

Згідно вхідного штампу на супроводжувальному листі вищезазначена справа надійшла до суду 01 липня 2015 року.

Однак вказана позовна заява не відповідала вимогам п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 2, ч. ч. 4, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України, тому ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2015 року позов було залишено без руху, а позивачам запропоновано у встановлений строк усунути недоліки з додержанням вимог п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 2, ч. ч. 4, 5 ст. 119, ч. 1 ст. 120 ЦПК України.

Ухвалу судді від 03 липня 2015 року було отримано позивачами та 07 липня 2015 року до суду подано заяву від 07 липня 2015 року на виконання ухвали та уточнену позовну заяву.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Зазначені вимоги процесуального закону були виконані та постановлено ухвалу, в якій зазначено підстави залишення заяви без руху та про що повідомлено позивача (представника) та надано йому строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві, однак в супереч вище вказаного позивач вимоги ухвали не виконав.

Крім того слід зазначити, що п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК ( 1618-15 ). У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. У звязку з наведеним, залишення позову без руху з підстав, передбачених законом (невідповідність позовної заяви вимогам щодо її змісту, несплата судового збору тощо) не є порушенням права на справедливий судовий захист. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Судові витрати передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у звязку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати це витрати держави, які вона несе у звязку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади.

З урахуванням вимог статті 11 ЦПК суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону № 3674-VI, з власної ініціативи.

Пунктом 13 постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме: якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

З урахуванням зазначеного та вище викладеного та враховуючи уточнену позовну заяву, яку подано позивачем з метою усунення недоліків у позові, останнім не було усунуто недоліки у повному обсязі, оскільки позивачем враховуючи його позовні вимоги (кількість вимог немайнового характеру (вимога про визнання договору незаконним та вимога про зобовязання розірвати договір) не було сплачено судовий збір, а саме: за кожну позовну вимогу окремо, у загальному розмірі 487 гривень 20 коп (243, 60 грн. х 2 = 487, 20 грн.) відповідно до п. п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», також не можуть бути взяті до уваги посилання позивача, що ухвалою апеляційного суду від 05 червня 2015 року останнього звільнено від сплати судового збору, оскільки зазначеною ухвалою його було звільнено від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, а не позову, крім того не можуть бути взяті до уваги можливі посилання позивача, що при зверненні до суду з зазначеною позовною заявою останнім була подана заява про звільнення від сплати судових витрат так як зазначалося вище матеріали позовної заяви (заява про забезпечення позову, заява про звільнення від сплати судових витрат, клопотання, копія позовної заяви) були повернуті позивачу та отримані останнім, однак більше до суду заяв чи клопотань про звільнення від сплати судового збору чи відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк чи зменшити розмір належних до оплати судових витрат, повязаних з розглядом справи позивач до суду по цій справі не подавав, також позивачем у позовній заяві не була вказана третя особа (сторона за договором який позивач просить визнати незаконним та зобовязати розірвати), однак спірні правовідносини торкаються і її інтересів і без неї справу розглянути не можливо, також позивачем не були уточнені позовні вимоги та виклад обставин якими він їх обґрунтовує, а саме: не зазначені сторони за спірним договором та не врахована ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року з якої витікає, що вимога про визнання договору незаконним судом раніше не розглядалася, а вимоги про розірвання договору вже були розглянуті іншим складом суду (під головуванням судді Ходаківський М.П., також було звернуто увагу, що позивачем подано до суду антологічні позови про визнання спірного договору незаконним та зобовязання відповідача розірвати його, що знаходяться у провадженні різних суддів Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, також позивач вже неодноразово звертався до суду з антологічними позовними заявами та ухвалами суді ОСОБА_2 від 17 червня 2015 року та від 24 червня 2015 року, які на даний час оскаржені позивачем але не скасовані апеляційним судом, було відмовлено у відкритті провадження по справам, однак слід звернути увагу позивач, що ч. 7 ст. 122 ЦПК України передбачено, що відмова у відкритті провадження у справі перешкоджає повторному звернення до суду з таким самим позовом, а тому в звязку з вище викладеним позивачами не було усунуто недоліки перелічені в ухвалі судді.

Позивач з метою усунення недоліків у цьому позові до суду заяв та документів, згідно електронного реєстру вхідної кореспонденції станом на 13 липня 2015 року, не подавав та з заявою про продовження строку для усунення недоліків у позові не звертався, тому згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України матеріали позовної заяви вважаються неподаними і повертаються позивачам.

Розяснити позивачу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ Фірма «Ферронік» про визнання договору незаконним та зобовязання розірвати договір вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із вказаною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя