У х в а л а

іменем україни

16 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про заміну сторони виконавчого провадження за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2009 року публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі - ПАТ «ВТБ Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що у результаті порушення умов кредитного договору від 09 квітня 2008 року за ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 утворилася заборгованість у розмірі 491 629 грн. 29 коп. Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідачів зазначену заборгованість.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 червня 2010 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 стягнуто кредитну заборгованість у розмірі 491 629 грн. 29 коп.

У квітні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та гарантія») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, посилаючись на те, що 24 грудня 2012 року ПАТ «ВТБ Банк» відступило право вимоги за кредитним договором від 09 квітня 2008 року товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредес Фінанс»), яке 17 лютого 2014 року відступило це право заявнику. Враховуючи викладене та на підставі ст. 378 ЦПК України заявник просив замінити сторону виконавчого провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2014 року заяву ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» задоволено. Замінено сторону у виконавчому провадженні по виконавчому листу № 2-1069/10, виданому 15 липня 2010 року Московським районним судом м. Харкова, про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором від 09 квітня 2008 року, а саме змінено стягувача ПАТ «ФК «Довіра та гарантія» у зв'язку з переходом до нього прав кредитора відповідно до договору про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами від 17 лютого 2014 року та договору про відступлення права вимоги № 241212ів від 24 грудня 2012 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2015 року ухвалу районного суду скасовано. У задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» відмовлено.

У касаційні скарзі ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» просить скасувати ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, й залишити ухвалу суду першої інстанції в силі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи заяву та замінюючи сторону виконавчого провадження, районний суд виходив із того, що ПАТ «ФК «Довіра та гарантія» є кінцевим правонаступником ПАТ «ВТБ Банк» та має право на повторне пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Скасовуючи ухвалу районного суду, апеляційний суд виходив із того, що виконавчий лист Московського районного суду м. Харкова від 15 липня 2010 року повернуто стягувачеві 30 березня 2013 року і виконавче провадження закрито, а заміна сторони у виконавчому провадженні може бути лише після повторного звернення стягувача із відповідним листом та вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Судами встановлено, що 24 грудня 2012 року ПАТ «ВТБ Банк» відступило право вимоги за кредитним договором від 09 квітня 2008 року ТОВ «Кредекс Фінанс», яке 17 лютого 2014 року відступило це право ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Згідно з ч. 1 ст. 378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У зв'язку зі заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження.

Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у заміні сторони виконавчого провадження, дійшов помилкового висновку про те, що заміна сторони у виконавчому провадженні може бути лише після повторного звернення стягувача із відповідним листом та вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Так, постановою державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Херківського міського управління юстиції від 29 березня 2013 року виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

В разі пропуску строку для повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання, новий стягувач (правонаступник кредитора) має право звернутися із заявою про поновлення цього строку, проте розгляд його заяви та прийняття виконавчого документа можливий лише після заміни сторони виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 лютого 2015 року скасувати, ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська