Справа № 369/5998/14 Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/3218/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 1 30.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Приходька К.П., Воробйової Н.С.,

при секретарі: Ромашині І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво -Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління юстиції в Київській області про визнання будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/2 частину будинку й на 1/2 частини земельної ділянки та визнання договору дарування житлового будинку недійсним, -

в с т а н о в и л а:

у червні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до відповідачів посилаючись на те, що з 14.01.1998 року він перебував з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі по грудень 2009 року.

Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі у 2004 році за спільні кошти подружжям було придбано житловий будинок № 9 по вул. Шевченка в с. Мила Києво-Святошинського району Київської області, що знаходився на земельній ділянці під цим будинком площею 0,075 га, право власності на яку було зареєстровано на рідну сестру дружини - ОСОБА_4

Вказаний будинок, в якому проживала сімя ОСОБА_3 був штучно оформлений на ОСОБА_4

Позивач вважає вказаний будинок спільною сумісною власністю подружжя в звязку з чим просив визнати за ним право власності на його 1/2 частину.

Крім того, незважаючи на те, що позивач безперешкодно, залишаючись проживати у цьому будинку, у 2013 році випадково дізнався про те, що на підставі договору від 11.12.2004 року, що посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_5, ОСОБА_4 подарувала будинок своїй сестрі, колишній дружині позивача, ОСОБА_3, яка одноособово не має право на нього, просив визнати даний договір недійсним і визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки під ним та визнати договір дарування недійсним.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати в зязку з порушенням норм матеріального та процесуального права і позов задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду.

Проте такий висновок суду не відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки позивач дізнався про порушення свого права у 2013 році, встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності не пропущений і в цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.

При цьому, судом не прийнято до уваги ті положення законодавства, що строк позовної давності застосовується за заявою заінтересованої особи про це і тільки у разі, якщо судом встановлено наявність порушеного права, що судом встановлено не було.

Крім того встановлено, що з 14.01.1998 року по грудень 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

На підставі рішення Виконкому Дмитрівської сільської ради від 21.10.2004 року № 200 право власності на будинок № 9 по вул. Шевченка в с. Мила Києво-Святошинського району Київської області зареєстровано за ОСОБА_4

Обгрунтовуючи свої вимоги позивач посилався на те, що 1/2 частина будинку № 9 по вул. Шевченка в с. Мила Києво-Святошинського району Київської області належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя.

Проте перед тим, як встановити наявність або відсутність такого права позивача останній вимоги про визнання недійсними підстави набуття права власності на спірний будинок за ОСОБА_4 перед судом не ставив, що вказує на передчасність заявлених вимог про визнання права власності на спільне майно подружжя, оскільки законність набуття права власності на спірне майно, у встановленому законодавством порядку, не оспорено.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2015 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Головне управління юстиції в Київській області про визнання будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 1/2 частину будинку й на 1/2 частини земельної ділянки та визнання договору дарування житлового будинку недійсним - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді