24.07.2015 Єдиний унікальний номер 205/2794/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 рокум. ДніпропетровськСправа № 205/2794/15-ц
2/205/1604/15

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом, у якому просив визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на квартиру № 22 в будинку № 3-П, літ. А-9, на ж/м Комунар у м. Дніпропетровську загальною площею 56,1 м2, житловою площею 36,0 м2, яка складається з: 1 коридор площею 4,8 м2, 2 житлова кімната площею 9,9 м2, 3 житлова кімната площею 17,2 м2, 4 житлова кімната площею 8,9 м2, 5 кухня площею 7,4 м2, 6 туалетна площею 1,1 м2, 7 ванна площею 2,1 м2, 8 кладова площею 0,3 м2, І лоджія площею 2,0 м2, II лоджія площею 2,4 м2, після чоловіка ОСОБА_4, який помер 15.04.2014р.

В судове засідання позивач не зявилась, натомість подала до суду письмову заяву, в якій просила суд справу розглядати без своєї присутності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про день, місце і час судового засідання повідомлявся належним чином, проте надав до суду письмові заперечення проти позову, у яких просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що він є неналежним відповідачем у справі. Крім того, зазначив, що спадкодавець не зареєстрував право власності на відповідний обєкт нерухомості, а відтак позивач не може успадкувати відповідне право.

ОСОБА_2 державна нотаріальна контора явку свого представника у судове засідання не забезпечила, проте звернулась до суду з письмовою заявою про розгляд справи без участі її представника.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, натомість подав до суду письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності та просив задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_4 помер 15.04.2014р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 2809.

У 1975 році ОСОБА_4, як члену ЖБК № 220, було виділено трикімнатну квартиру № 22 в будинку № 3-п на ж/м Комунар в м. Дніпропетровську площею 36,0 м2, що підтверджується ордером № 485 від 25.04.1975р., виданим Виконавчим комітетом ОСОБА_2 міської ради депутатів трудящих.

Як вбачається з довідки ЖБК № 220 від 12.03.2015 року № 54 ОСОБА_4 з 1975 року був членом ЖБК № 220 та зареєстрованим у квартирі за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м КомунарАДРЕСА_1. Вартість даної квартири у сумі 6621,84 рублів станом на 01.04.1990р. була виплачена ним повністю, що підтверджується довідкою №197, виданою ЖБК № 220.

Відповідно до Технічного паспорту на квартиру за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м КомунарАДРЕСА_1, вказана квартира складається з: 1 коридор площею 4,8 м2, 2 житлова кімната площею 9,9 м2, 3 житлова кімната площею 17,2 м2, 4 житлова кімната площею 8,9 м2, 5 кухня площею 7,4 м2, 6 туалетна площею 1,1 м2, 7 ванна площею 2,1 м2, 8 кладова площею 0,3 м2, І лоджія площею 2,0 м2, II лоджія площею 2,4 м2.

Згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

При цьому Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. розяснено, що згідно зі ст. 15 Закону України від 7 лютого 1991 р. № 697-XII «Про власність» член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 р. (набрання чинності Законом СРСР від 6 березня 1990 р. № 1305-1 «Про власність в СРСР», який згідно з Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 р. № 1545-XII «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» підлягав застосуванню на території України до 15 квітня 1991 р. часу набрання чинності Законом України від 7 лютого 1991 р. № 697-XII «Про власність») набуває право власності на цю квартиру, тому в разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 8Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за яким у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Верховним Судом України у листі «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 р.» від 01.02.2014р. роз'яснено, що виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Аналогічна правова позиція зазначена Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3.1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13.

За таких обставин, суд не бере до уваги посилання відповідача на відсутність реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за спадкодавцем як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки померлий ОСОБА_4 повністю виплатив пайовий внесок станом на 01.04.1990р., а відтак набув право власності на вказану квартиру з 01.07.1990р.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входитьквартира за адресою м. Дніпропетровськ, ж/м КомунарАДРЕСА_1.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач є дружиною ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 25.04.1965р.

Позивач прийняла спадщину після померлого ОСОБА_4, оскільки 19.09.2014р. у передбачені ЦК України строки звернулась до Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 (а.с. 45).

ОСОБА_3, який є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_4, а відтак і спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_4, з заявою про прийняття спадщини у встановленому порядку не звертався.

На момент смерті батька ОСОБА_3 постійно проживав та був зареєстрований окремо від батька за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується відповідною відміткою про реєстрацію у паспорті АЕ 603149, виданому Ленінським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 13.05.1997р.

За таких обставин, суд доходить висновку, що ОСОБА_3 не прийняв спадщину після ОСОБА_4,який помер 15.04.2014р., а відтак ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

Водночас, постановою державного нотаріуса Другої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 26.01.2015р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У положеннях п. 3.1 ОСОБА_6 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 розяснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту його прав як спадкоємця шляхом визнання права власності на квартиру № 22 в будинку № 3-П, літ. А-9, на ж/м Комунар у м. Дніпропетровську.

При цьому, суд не бере до уваги посилання ОСОБА_2 міської ради на те, що вона є неналежним відповідачем у справі, оскільки за змістом п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у подібній справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, яким і є ОСОБА_2 міська рада.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру № 22 в будинку № 3-П, літ. А-9, на ж/м Комунар у місті ОСОБА_2 загальною площею 56,1 м2, житловою площею 36,0 м2, яка складається з: 1 коридор площею 4,8 м2, 2 житлова кімната площею 9,9 м2, 3 житлова кімната площею 17,2 м2, 4 житлова кімната площею 8,9 м2, 5 кухня площею 7,4 м2, 6 туалетна площею 1,1 м2, 7 ванна площею 2,1 м2, 8 кладова площею 0,3 м2, І лоджія площею 2,0 м2, II лоджія площею 2,4 м2, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, який помер 15.04.2014р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_7