Провадження № 2/734/479/15 Справа № 734/1399/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 липня 2015 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Бузунко О.А., при секретареві Галюк Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

із позовною заявою про визнання за заповітом права власності на спадкове майно у суд звернулася ОСОБА_1 до Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, спадщину (шляхом вступу в управління спадковим майном) прийняла ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті останньої залишилося спадкове майно, яке як спадщину у визначений строк позивач прийняла, проте оформити право власності на успадкований будинок АДРЕСА_1, не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім'я померлих.

В судові засідання учасники справи не з'являлися.

В матеріалах справи міститься:

- клопотання позивача про розгляд справи за її відсутності;

- заява за підписом голови Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про розгляд справи за відсутності представника ради та визнання позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, суд дійшов наступних висновків.

При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

На час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_2 діяли норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Максимівської сільської ради від 17 березня 2015 року, ОСОБА_4 вступила в управління спадковим майном після смерті ОСОБА_3: користувалася цим майном, сплачувала страхові платежі.

Таким чином, ОСОБА_4 відповідно до діючого на момент відкриття спадщини законодавства, прийняла її шляхом вступу в управління спадковим майном, що підтверджується викладеним вище.

З аналізу змісту довідки, виданої виконкомом Максимівської сільської ради 17 березня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_4 проживала на день своєї смерті з ОСОБА_3, тобто, інші особи, крім ОСОБА_4, спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, не прийняли.

В той же час відповідно до відповіді, отриманої з Державного нотаріального архіву Чернігівської області, спадкова справа до майна ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2, Козелецькою районною державною нотаріальною конторою та Остерською районною державною нотаріальною конторою не заводилась.

Тобто, ОСОБА_4 є єдиною, хто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_4 Остерською приватним нотаріусом Козелецького районного нотаріального округу Ткаченко Н.В. була заведена спадкова справа, з копії якої вбачається, що:

14.08.1998 року ОСОБА_4 залишила заповіт, за яким все своє майно заповідала ОСОБА_7, ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (за станом на 17 березня 2015 року заповіт не змінювався і не відмінявся);

17 березня 2015 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4;

ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_7 подали заяви до нотаріальної контори на підтвердження того факту, що ними спадщина після смерті ОСОБА_4 не прийнята.

Згідно з довідкою, виданою виконкомом Виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 17 березня 2015 року, житловий будинок АДРЕСА_1 за станом на 01 липня 1990 року відносився до суспільної групи "колгоспний двір", членом якого на той час були ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Як суспільна група "колгоспний двір" існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України "Про власність".

Оскільки за станом на 01 липня 1990 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будучи членами колгоспного двору, мали рівні частки в майні цього двору, то після смерті ОСОБА_3 ? житлового будинку АДРЕСА_1, як спадкову масу, шляхом вступу в управління майном, прийняла ОСОБА_4. Тобто, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 фактично стала власником всього будинку, проте правовстановлюючі документи не оформила.

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області 23 червня 2015 року, житловий будинок АДРЕСА_1 був побудований та введений в експлуатацію в 1958 році і був зареєстрований в погосподарській книзі сільської ради за № 529, що відповідало діючому на той час законодавству.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Зважаючи на те, що житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1, побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді та розташований на відведеній для цього земельній ділянці, він може бути об'єктом спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем ОСОБА_4 не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1 Козелецького району Чернігівської підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 548 і 549 ЦК УРСР 1963 року, ст.ст. 60, 174, 197, 209, 212, 215, 218, 223, 294, 295 і 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 (в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції протягом десяти днів із дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів із дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.А. Бузунко