Справа № 302/343/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

01 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Ігнатюка Б.Ю. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Дашковська С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Міжгірського районного суду від 17 квітня 2015 р. за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 р. публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» (надалі - Банк) звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2, у якому просило стягнути з неї на свою користь 31719.72 грн. кредитної заборгованості.

На обґрунтування Банк зазначав, що 09.10.13 р. уклав із відповідачкою договір № 00601136 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформлення платіжної картки, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на картку в розмірі 20000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32% на рік на суму залишку заборгованості.

Відповідачка не виконувала взятих на себе зобов'язань, що призвело до утворення станом на 02.03.15 р. заборгованості на загальну суму 31719.72 грн., з яких:

- 19927.67 грн. заборгованості за кредитом;

- 5283,83 грн. заборгованості по відсотках;

- 500 грн. неустойки за прострочення сплати кредиту;

- 3800 грн. неустойки за прострочення сплати відсотків;

- 1636.20 грн. індексу інфляції прострочення кредитної заборгованості;

- 321.45 грн. індексу інфляції простроченої заборгованості по відсоткам;

- 209.65 грн. 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами (заборгованість по кредиту);

- 40.92 грн. 3% річних за неправомірне користування чужими грошовими коштами заборгованість по відсотках.

Рішенням Міжгірського районного суду від 17.04.15 р. позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість у розмірі 28919.72 грн. і судові витрати (а.с.43).

Апелянт просить скасувати це рішення у частині відмови в стягненні 2800 грн. неустойки та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що в кредитному договорі сторони встановили штраф у розмірі 100 грн., який стягується щомісячно до моменту порушення умов кредитного договору.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

За правилами ст. 303 ч.1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Тобто, отримуючи кредит позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, а також сплатити проценти в розмірі та на умовах, передбаченими кредитним договором.

Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору, яка полягає у визнанні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договори (або утримуватись від укладення договорів) і визначати їхній зміст на свій розсуд згідно з досягнутою із контрагентом домовленістю.

Установлено, що 09.10.13 р. між сторонами був укладений договір № 00601136 про відкриття та обслуговування поточного рахунку з оформленням платіжної картки. До цього договору було укладено додаткову угоду № 4-93-ЗПКФ про відкриття кредитної лінії в межах зарплатних проектів, за якою Банк надав ОСОБА_2 грошові кошти шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії із лімітом у сумі 20000 грн. на строк із 09.10.13 р. по 08.10.15 р. на споживчі цілі, зі сплатою 32% річних.

За п.14 додаткової угоди № 4-93-ЗПКФ у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів власник рахунку сплачує Банку штраф за кожний факт такого порушення у розмірі 100 грн. сплата штрафу не звільняє власника від виконання всіх зобов'язань за Договором та цією додатковою угодою, штраф стягується щомісячно до моменту усунення такого порушення (а.с.9-12).

Як видно з наданого Банком розрахунку заборгованості (а.с.23), станом на 02.03.15 р. заборгованість пені, неустойки за прострочення сплати процентів склала 3800 грн. за 10 місяців (з 27.05.14 р. по 01.06.14 р. 1 випадок, з 26.06.14 р. по 01.07.14 р. 1 випадок, з 26.07.14 р. по 01.03.15 р. 8 випадків, 27.08.14 р. по 01.04.15 р. 7 випадків, з 26.09.14 р. по 01.03.15 р. 6 випадків, зх. 28.14.14 р. по 01.03.15 р. 5 випадків, з 26.11.14 р. по 01.03.15 р. 4 випадки, з 26.12.14 р. по 01.03.15 р. 3 випадки, з 27.01.15 р. по 01.03.15 р. 2 випадки, з 26.02.15 р. по 01.03.15 р. 1 випадок) 38 випадків по 100 грн. за випадок.

Відповідно до п.7 додаткової угоди № 4-93-ЗПКФ власник рахунку сплачує Банку проценти за користування Кредитною лінією щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за місяцем, у якому нараховані проценти.

Отже, в разі порушення строків сплати процентів за користування кредитною лінією, власник рахунку сплачує Банку штраф за кожний факт такого порушення у розмірі 100 грн., однак Банк у порушення додаткової угоди неправомірно нарахував 38 випадків за 10 місяців, при тому, що проценти за користування Кредитною лінією сплачуються щомісячно, тобто 1 випадок на 1 місяць за цей вид несвоєчасної оплати.

Доводи апелянта з цього приводу є необґрунтованими.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відхилити.

2. Рішення Міжгірського районного суду від 17 квітня 2015 р. залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: