Номер провадження: 22-ц/785/3013/15
Головуючий у першій інстанції Мирончук Н. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2014 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулись до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 129 385,10 грн.

В обґрунтування позову посилалось на те, що 21.04.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір про надання коштів в сумі 86 660 грн. строком до 10.04.2015 року на покупку автомобіля.

18.05.2012 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, яким передано право вимоги до ОСОБА_2 і оскільки зобов'язання боржником і досі не виконане, вони вимушені звернутися до суду.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28.11.2014 року у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовлено.

У апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ТОВ «Кредитні ініціативи» підтримав доводи скарги в частині порушення судом норм права, неповного з'ясування обставин справи та просив скасувати рішення суду та задовольнити позов в частині стягнення боргу за відсотками за умовами договору за користування грошима, стягнення комісії та неустойки.

Представник ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на відсутність у позивача права вимоги, неповідомлення її довірителя про заміну кредитора, ненадання доказів уступки права вимоги.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не долучено до позовної заяви доказів.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Суд першої інстанції на порушення ст. ст. 10, 213, 214 ЦПК України, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, а також не попередив про наслідки не вчинення процесуальний дій, зокрема щодо необхідності надання доказів для встановлення обставин, що мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції не повно з'ясував обставини справи, прийшов до висновку про пропуск ТОВ «ПростоФінанс» строку пред'явлення виконавчого листа до стягнення, послався на постанову державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби від 02.02.2011 року, яка в матеріалах справи відсутня, та не зазначив, яким чином це впливає на можливість звернення із позовом ТОВ «Кредитні ініціативи».

Мотивувальна частина рішення складається із цитат позовної заяви та відтворення тексту договору купівлі - продажу кредитного портфелю без наведення узагальнюючих висновків щодо наведених пунктів договору як підстав для відмови у задоволенні позову, відтак не відповідає вимогам ст.215 ЦПК.

Справу розглянуто за відсутності сторін без повідомлення їх про час та місце розгляду справи, чим позбавлено сторони права брати участь у судовому засіданні, надавати докази, є порушенням норм процесуального права.

Таким чином, рішення суду як ухвалене із порушенням норм права, підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи.

Колегією суддів встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

21.04.2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0, за яким кредитор надав позичальникові кредит в розмірі 86660 грн. строком до 04.10.2015 року під 12,5% (а.с.5-7).

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 07.06.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м.Києва від 04.05.2011 року, на користь ТОВ «ПростоФінанс» було достроково стягнуто з ОСОБА_2 борг за укладеним кредитним договором в сумі 99049,08 грн., який складався з тіла кредиту, відсотків, комісії, штрафних санкцій (а.с.46,137-148), проте рішення суду досі не виконане.

18.05.2012 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, до якого увійшли вимоги за кредитним договором із ОСОБА_2 (додаток №1), і ТОВ «ПростоФінанс» відступило свої права грошових вимог до боржників за актом приймання-передачі кредитних документів ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.13-17).

З акту приймання - передачі кредитних документів вбачається, що предметом передачі щодо спірного договору були прострочена сума основного боргу 79973,53 грн., прострочені проценти 12977,65 грн., прострочені комісії 1811,15 грн., разом 94712,33 грн., штрафні санкції 4336,75 грн., разом на суму 99099,08 грн. (а.с.120-121).

Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право вимоги до ОСОБА_2, в тому числі, і за рішенням суду на суму 99049,08 грн., що відповідає вимогам ст.512,514,516 ЦК.

Не приймаються до уваги доводи ОСОБА_2 про те, що відсутність повідомлення його про заміну кредитора надає право на звільнення від виконання зобов'язання, оскільки таке законом не передбачене.

Відповідно до ст.516 ЦК заміна кредитора у зобов'язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Не заперечувалось представником ОСОБА_2, що її довірителем зобов'язання не виконане жодному з кредиторів.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва 25.12.2012 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «Кредитні ініціативи» про заміну стягувача у виконавчому провадженні про стягнення боргу з ОСОБА_2, оскільки на час звернення не було відкритим виконавче провадження. Проте така обставина не є перешкодою для реалізації права на стягнення боргу у цій справі, виходячи з того, що у задоволенні заяви відмовлено з підстав, які не мають преюдиційного характеру для вирішення питання щодо права вимоги по суті.

Зміст рішення суду, яким задоволено вимоги про стягнення боргу на суму 99049,08 грн. стосовно складових боргу дозволяє встановити те, що предметом стягнення були вимоги про дострокове стягнення тіла кредиту в розмірі 72240,70 грн., штраф в розмірі 3154 грн., борг за щомісячними платежами в розмірі 23654,38 грн. за період з 01.01.2009 року по 10.02.2009 року.

Детальний розрахунок боргу, наданий ТОВ «Кредитні ініціативи» у цій справі (а.с.134-135), свідчить про те, що вимоги щодо процентів за користування кредитом та комісії, неустойки пред'явлені за період після ухвалення рішення і уступки права вимоги станом на 10.04.2014 року, а за тілом кредиту в сумі, більшій, аніж стягнуто за рішенням суду при достроковому стягненні кредиту.

Зважаючи на те, що належного обґрунтування вимог про стягнення тіла кредиту в розмірі 79973,53 грн. не надано, з рішення суду, яке набрало законної сили, вбачається про стягнення тіла кредиту достроково, хоча і в меншому розмірі, тому виключається можливість його повторного стягнення. З іншого боку, розбіжності в сумах, сплив строку виконання зобов'язання на час вирішення справи свідчить про інші обставини, які не дають підстав для закриття провадження у справі.

Питання отримання від боржника боргу за рішенням суду у розмірі 99049,08 грн. підлягає вирішенню в порядку його виконання, і сторона не позбавлена такого права.

В свою чергу, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, хоча і не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, але не дає підстав для стягнення процентів за користування кредитом та комісії за його обслуговування на умовах договору.

Оскільки дострокове стягнення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2ст.625 ЦК, тому кредитор має право на отримання неустойки в розмірі 1182,75 грн., яка знаходяться поза межами стягнення за рішенням суду, право на її стягнення передбачене п.7 договору між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_2 та не припинилося достроковим стягненням коштів, що відповідає правовій позиції, викладеній у п.17 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2014 року скасувати, ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» 1182,75 грн., в решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: