Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015 сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Грузман Т.В., за участі секретаря судового засідання Гапон Т.В., представника позивача ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за участі третьої особи, що не заявляє самостійний вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Оржицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся 06.02.2015 року до Оржицького районного суду з вищевказаним позовом у якому вказав, що 03.11.2010 року померла його баба ОСОБА_6.

Після її смерті залишилося спадкове майно: земельна ділянка площею 3,49га, що знаходиться на території Денисівської сільської ради Оржицького району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ОСОБА_6 та яку її син ОСОБА_7 прийняв. Спадкодавець ОСОБА_6 за життя отримала Державний акту про право власності на земельну ділянку, але у подальшому його оригінал було втрачено. З цієї причини нотаріус своєю постановою відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким визнати в порядку спадкування за законом за ним право власності на земельну ділянку, яку за життя успадкував ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6, яка померла 03.11.2010 року.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному об'ємі. Вважає, що оскільки позивач вчасно звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а інші спадкоємці на вказану спадщину не претендують, то існують підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 направили до суду заяви про визнання позову та відсутність заперечень на визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_2.

Третя особа приватний нотаріус Оржицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 на розгляд справи не зявилася, але подала до суду заяву, в яких просить розглянути справу без її участі, проти задоволення позову не заперечує.

Суд, заслухавши позицію представника позивача, розглянувши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер 30.04.2013 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть (серія 1-КЕ № 244602) виданого виконкомом Куйбишевської сільської ради Оржицького району Полтавської області 03.05.2013 року. Раніше нього померла його мати ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія 1-КЕ №172151 виданого Куйбишевською сільською радою Оржицького району Полтавської області 04.11.2010 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження встановлено, що ОСОБА_7 є сином ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про народження виданого Куйбишевською сільською радою Оржицького району Полтавської області від 30.09.1982 року зазначено, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_7 (И-КЕ № 370603). Згідно іншого свідоцтва про народження встановлено, що ОСОБА_4 виданого Куйбишевською сільською радою 16 грудня 1991 року є сином ОСОБА_7 (серія Ш-КЕ № 374220). ОСОБА_3 згідно свідоцтва про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служи Оржицького районного управління юстиції від 09.12.2014 року серія 1-КЕ № 209132 підтверджено, що він є сином ОСОБА_7.

З інформації відділу Держземагенства в Оржицькому районі №758 від 04.08.2014 року встановлено, що ОСОБА_6 було видано Державний акт про право власності серія Р2 №610070 зареєстрований за № 607 від 15.04.2003 року яким підтверджено її право власності на земельну ділянку розміром 3,49 га на території Денисівської сільської ради Оржицького району Полтавської області.

З листа вих. №479 від 24.10.2014 року, виконавчого комітету Куйбишевської сільської ради Оржицького району Полтавської області вбачається, що ОСОБА_6 на момент смерті 03.11.2010 року проживала разом з сином ОСОБА_7. Іншою довідкою даної сільської ради № 478 від 24.10.2014 року підтверджено, що ОСОБА_7 на момент смерті проживав разом з колишньою дружиною ОСОБА_8, синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які були зареєстровані та проживала на протязі 6ти місяців з моменту його смерті.

Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, позивач надав відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні його спадкових прав. На обґрунтування вказаного позивач надав постанову приватного нотаріуса ОСОБА_5 від 24.12.2014 року, яка містить відмову у оформленні спадкових прав за відсутності правовстановлюючих документів.

За інформацією приватного нотаріуса Оржицького районного нотаріального округу № 117/01-16 від 19.02.2015 року встановлено, що після померлого ОСОБА_7 заяву про прийняття спадщини подав ОСОБА_2. ОСОБА_4 від прийняття спадщини відмовився. Згідно іншого повідомлення нотаріуса №304/01-16 від 22.04.2015 року суд повідомлено, що після смерті ОСОБА_6 спадкова справа не заводилась.

Взаємовідносини, що склалися урегульовані слідуючими нормами законодавства.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За нормами ст.1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За нормами ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Згідно ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

З огляду на вказані норми чинного законодавства, позивач - спадкоємець має право звернутися із заявою про визнання за ним права власності на земельну ділянку, оскільки відсутність правоустановлюючого документу на неї є перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину. Разом з тим, аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що спадкоємець ОСОБА_3, який на момент смерті проживав разом з ОСОБА_7 (довідка Куйбишевської сільської ради № 478 від 24.10.2014 року) згідно норм ст.1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину після смерті батька, оскільки від прийняття спадщини не відмовився у строки передбачені ст.1270 та 1273 ЦК України. У суді доведено, що після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняв ОСОБА_7, так як проживав разом з нею, а його сини спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мають право на спадщину, яка відкрилась після смерті їх баби ОСОБА_6 у рівних частках. За вказаних обставин позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Наполягання представника позивача, що прийняття спадщини ОСОБА_3 не впливає на об'єм позовних вимог, суд вважає таким, що суперечить вищенаведеним нормам цивільного кодексу України. Суд не може залишити поза увагою інтереси вищевказаного відповідача та позбавити його права власності на спадкове майно. Посилання представника позивача на перерозподіл спадщини між спадкоємцями по даному позову не відповідає нормам ст. 1280 ЦК України, оскільки у даному випадку повинна існувати третя сторона, яка прийняла спадщину і яку у подальшому між спадкоємцями слід розподілити.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1268-1270, 1273, 1278, 1280, 1296 ЦК України, ст. ст. 10, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом, право власності на ? частину земельної ділянки площею 3,49 га, що знаходиться на території Денисівськоїсільської ради Оржицького району Полтавської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлій ОСОБА_6 та належала їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія Р2 №610070 зареєстрованого за №607 від 15.04.2003 року.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача ОСОБА_2 згідно його заяви.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.В. Грузман