ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6034/14-ц
Провадження № 2/210/473/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"05" червня 2015 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Костенко В.В.

за участі: секретаря Панчук О.І.

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Бершадської Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання членом сім'ї померлого та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись із позовною заявою, ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги, тим, що ІНФОРМАЦІЯ_10 внаслідок нещасного випадку на виробництві загинув її син ОСОБА_5

Фактично, померлий ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, однак позивачка ОСОБА_2 стверджує, що з 2009 року та до моменту смерті її син проживав без реєстрації разом з нею однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_2.

Після отримання актів встановленої форми, позивачка звернулась до відповідача для отримання одноразової допомоги у зв'язку із смертю сина внаслідок нещасного випадку на виробництві в порядку ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань».

Однак отримала відмову від відповідача, яка базується на тому, що на момент смерті заявниця та потерпілий були зареєстровані за різними адресами, у зв'язку з чим вона не вважається членом його родини, а під категорію утриманців ОСОБА_2 не підпадає.

У зв'язку із зазначеними обставинами для отримання державної допомоги позивачка хоче встановити факт спільного проживання та визнати себе членом родини ОСОБА_5

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник підтримали в повному обсязі доводи, викладені у позові, та просили суд задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог, виходячи із наступного. Згідно наданих відповідачу документів, зокрема актів за формою Н-5, Н-1, вбачалось, що померлий ОСОБА_5 був зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1, члени сім'ї, які перебувають на його утриманні - відсутні. Відповідно до вимог законодавства у сфері страхування від нещасних випадків на виробництві чітко визначено, що право на страхове відшкодування має сам потерпілий, а у разі його смерті - члени його сім'ї та особи, яки перебували на його утриманні. Позивачка ОСОБА_2 не належить до означених категорій, тому не має права на отримання одноразової допомоги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши подані докази та матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивачка ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, про що в Книзі реєстрації актів про народження міститься запис № 1184 від 03 вересня 1980 року (а.с. 6).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_10, про що складено відповідний актовий запис № 730 від 03 травня 2014 року (а.с. 7).

По факту смерті ОСОБА_5 складено акт № 25-24 від 24 червня 2014 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом (а.с. 13-17), та акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався ІНФОРМАЦІЯ_10 у ПАТ «Кривбасзалізрудком», за формою Н-5, яким визнано, що нещасний випадок з ОСОБА_5, є таким, що пов'язаний з виробництвом (а.с. 18-22).

Стаття 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 2009 року № 1105-XIV, в редакція, яка діяла на момент звернення до відповідача (надалі - Закон), передбачає, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує страхові виплати застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, у випадках, встановлених Законом, одноразова допомога виплачується потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого).

Згідно зі ст. 34 цього Закону у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

З огляду на вказану норму вбачається, що право на виплату одноразової допомоги мають члени сім'ї потерпілого та, крім того, особи, які перебували на його утриманні, діти.

З наданих суду документів вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована АДРЕСА_2 (а.с. 5), а ОСОБА_5 з 09 листопада 2006 року до моменту його смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

При тому, позивачка стверджує, що з 2009 року її син ОСОБА_5 проживав разом з нею по АДРЕСА_2, що підтверджує письмовими доказами та показаннями свідків.

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» надає право кожному громадянину самостійно визначати місце свого фактичного проживання.

В обґрунтування факту сумісного проживання зі своїм сином позивачка надала суду довідку Криворізької міської станції швидкої медичної допомоги від 09 вересня 2009 № 2787 про те, що 26 липня 2011 року ОСОБА_5 надавалась медична допомога за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Крім того, в матеріалах справи міститься акт ТОВ «Житлокомцентр» від 01 серпня 2014 року, в якому зазначено, що ОСОБА_5 з січня 2009 року та до моменту своєї смерті проживав разом зі своєю матір'ю ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 (підписано 6 особами) (а.с. 11), натомість згідно акту від 06 серпня 2014 року, складеного ТОВ «Керуюча компанія «Дом.Ком» вказано, що з 2009 року ОСОБА_5 не проживав АДРЕСА_1 (підписано 3 особами) (а.с. 12).

Факт ведення сумісного господарства позивачка підтверджує тим, що квартира по АДРЕСА_1 була придбана на її ім'я, що підтверджується договором купівлі-продажу від 23 вересня 2006 року та витягом про реєстрацію права власності на вказаний об'єкт нерухомості (а.с. 24-26).

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_7 суду пояснила, що позивачку ОСОБА_2 знає як мати свого сусіда ОСОБА_5, який нетривалий час , близько двох років, проживав АДРЕСА_1. Однак, в цій квартирі він не мешкає останніх шість років, виїхав приблизно у 2009 році і станом на квітень 2014 року по вул. Ватутіна вона його не бачила. Деякий час квартира була порожня, але нещодавно заселився новий мешканець. Протягом часу, коли ОСОБА_5 проживав у їх будинку, часто бачила його з молодою дівчиною, мати також приходила у гості. Зі слів інших сусідів, свідок чула, що ОСОБА_5 переїхав до матері.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що ОСОБА_2, знає як мати мешканця квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_5 - сусід, жив приблизно рік-півтора, десь у 2008-2009 роках. Свідок вважав, що ОСОБА_5 винаймав житло, а років 6 тому перестав жити по АДРЕСА_1. Позивачку неодноразово бачив, коли вона приходила до сина.

ОСОБА_8, який був допитаний судом у якості свідка, зазначив, що ОСОБА_2 є домоправителем у будинку по АДРЕСА_2. У вказаному будинку свідок проживає 25 років. Позивачка ОСОБА_2 була заміжня, однак з чоловіком разом не живе, а мешкала у квартирі № 23 разом із синами, старшим з яких був ОСОБА_5. Свідок часто бачив як ОСОБА_5 вигулював собак, приймав участь у «суботниках», заносив із сараю, розташованого поблизу будинку, овочі, фрукти, консервацію, тощо. На роботу син позивачки уходив о 6-00, 6-30 ранку. Свідок не може показати: чи мав ОСОБА_5 дружину, та яким чином він вів господарство разом з матір'ю.

Допитана судом в якості свідка ОСОБА_9 надала суду пояснення, в яких вказала, що мешкає у будинку по АДРЕСА_2 з самого народження. Після одруження позивачка ОСОБА_2 переїхала до м. Кіровограду, однак у подальшому повернулась до м. Кривого Рогу та проживала у квартирі АДРЕСА_2. Син позивачки ОСОБА_5 переїхав до матері у вищезазначену квартиру десь років 6 потому. Свідок бачила, як він постійно палив на балконі, вигулював собак, приносив продукти, йшов зранку на роботу, коли заходила до квартири, то бачила, як сумісно із матір'ю ОСОБА_5 робив ремонт, та взагалі, зустрічала ОСОБА_5 у різний час. Крім того, по АДРЕСА_2 проживав молодший син позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_10. До ОСОБА_5 раніше приходила його дівчина ОСОБА_11, однак останніх декілька років сусідка її не бачила.

Враховуючи викладене, суд, не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Крім того, до суду позивачка надала інформацію, отриману від Жовтневого відділу ДРАЦС, згідно якої значиться, що в його відомостях відсутній актовий запис про шлюб ОСОБА_5 (а.с. 50).

На підставі викладеного, суд вважає, що можливо встановити факт спільного проживання на день смерті однією сім'єю ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_5 та визнати позивачку членом сім'ї її загиблого сина.

Оскільки судом не встановлено, що ОСОБА_5 був одружений, мав дітей чи інших членів сім'ї, або інших осіб, що перебували на його утриманні, суд дійшов висновку, що саме його мати ОСОБА_2 має право на отримання одноразової допомоги у зв'язку із смертю ОСОБА_5 внаслідок нещасного випадку на виробництві відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань».

Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені судові витрати необхідно віднести на рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст.28, 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 2009 року № 1105-XIV, ст.ст. ст.ст. 2, 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім"єю, визнання членом сім"ї померлого та зобов"язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт спільного проживання на день смерті однією сім"єю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 та її сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_10.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 членом сім"ї ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_10.

Зобов"язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Кривому Розі Дніпропетровської області призначити та виплатити ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_8 одноразову допомогу у зв"язку із смертю сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві ІНФОРМАЦІЯ_10, як члену сім"ї померлого відповідно до ст. 34 Закону України " Про загальнообов"язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань" від 23.09.1999 р. № 1105-Х1У.

Судові витрати віднести на рахунок Декржавного бюджету України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня проголошення рішення, подачею апеляційної скарги. Після закінчення строку подачі апеляційної скарги рішення суду набирає законної чинності.

Повне рішення суду виготовлено на протязі п"яти днів із дня проголошення його вступної та резолютивної частини.

Суддя: В. В. Костенко