Справа № 265/4436/15-ц
Провадження № 2-о/265/110/15
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

07 липня 2015 року місто Маріуполь

Суддя Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, ознайомившись із заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Новомлинівська сільська рада Розівського району Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із заявою про встановлення факту, що має юридичне занчення. З поданої заяви вбачається, що заявниця намагається оформити спадщину, яка відкрилася після смерті її матері, ОСОБА_3, та встановити факт постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто на 26.08.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина 1 ст.1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як розяснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в узагальненні «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 Цивільного процесуального кодексу України (ЦПК) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК), закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК).

Проте, з поданої заяви не вбачається, чи зверталася заявниця до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину чи ні.

Крім того, відповідно до ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Пункт 9 Порядку посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 р. №419, що для посвідчення заповіту і довіреності посадовими, службовими особами на відповідних документах вчиняються посвідчувальні написи за формами, затвердженими Мін'юстом. Посвідчувальний напис, зокрема повинен бути написаний зрозуміло, чітко, без підчисток, виправлення - застережені підписом посадової, службової особи та скріплені печаткою. Вказана вимога, також передбачена п.2.11 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 №3306/5.

В той же час, з наданої копії заповіту вбачається незрозумілість щодо часу вчиненні посвідчувального напису, так спочатку зазначено, що він вчинений о 10 год.20 хв., а потім знову зазначено, що він вчинений 15 год. 40 хв. При цьому, ані положення постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 р. №419, ані наказу Міністерства юстиції України від 11.11.2011 №3306/5 не передбачають такої форму посвідчувального напису.

Також, відповідно до змісту ч.4 ст.1247 ЦК України, заповіти, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Частина 2 ст.1254 ЦК України передбачає, що заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. А ч.3 цієї статті встановлює, що кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Однак, з поданої заяви не вбачається, чи була проведена реєстрація заповіту у Спадковому реєстрі чи ні та чи не вносилися до вказаного заповіту зміни, або залишається він дійсним.

Також, суддя не може залишити поза увагою ту обставину, що заявниця надає довідку про те, що вона з 2006 року приживала разом зі спадкодавцем за адресою: вул.Радянська, буд.19 у с.Виноградне, Новоазовського району Донецької області. В той же час, з копії паспорту заявниці вбачається, що адресою її реєстрації є проїзд Будівельний, буд.23 у м.Маріуполі, вказана адреса зазначена також й у поданій заяві.

Таким чином, вищенаведені обставини, на думку судді, дозволяють дійти до висновку, що з поданої заяви та доданих до неї документів вбачається спір про право.

Відповідно до ч.4 ст.256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.208 - 210, 256, 293 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Новомлинівська сільська рада Розівського району Запорізької області про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

2. Розяснити заявнику про його право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

3. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

4. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд м.Маріуполя Донецької області.

Суддя А.В. Щербіна