АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2093/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівПальонного В. С. , Карпенко О. В.
при секретаріПосипайко А. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_6 на дії Відділу державної виконавчої служби Христинівського районного управління юстиції на рішення (постанову) головного державного виконавця Плюти А.М. від 16 грудня 2014 року про звернення стягнення на заробітну плату ,-

в с т а н о в и л а :

02 червня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Христинівського районного управління юстиції на рішення (постанову) головного державного виконавця Плюти А.М. від 16 грудня 2014 року про звернення стягнення на заробітну плату. Скаржник посилається на те, що постановою головного державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Плюти А.М. від 16 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження про стягнення з нього на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 13 жовтня 2014 року та до досягнення дітьми повноліття.

Скаржник ОСОБА_6 вказує у скарзі, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець не направив на його адресу копії вказаної постанови, натомість цього ж дня, виніс ще одну постанову, яка вказаним законом не передбачена, вважає скаржник, та містить невідповідності з постановою про відкриття виконавчого провадження, якою державний виконавець постановив проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику ОСОБА_6 після відрахування податків в розмірі 50 % отримуваного ним доходу до погашення боргу, який станом на 01 грудня 2014 року складає 1328,71 грн., після чого в розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вказана ухвала була направлена державним виконавцем на його адресу.

Скаржник вважає, що постанова головного державного виконавця Плюти А.М. від 16 грудня 2014 року у виконавчому провадженні ВП № 45849811 та розрахунок щомісячного розміру стягуваних з нього аліментів не відповідає рішенню Христинівського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2014 року , виконавчому документу у вказаній справі і суперечить ч. 2 ст. 19, ст. 124 Конституції України та ч. 1 ст. 6, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження». Тому він звернувся до суду із даною скаргою та просив дії державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Плюти А.М. при ухваленні ним 16 грудня 2014 року постанови у виконавчому провадженні ВП № 45849811, яка Законом України «Про виконавче провадження» не передбачена , і при складанні розрахунку про стягнення з нього сум аліментів, що перевищує суми встановлені судовим рішенням Христинівського районного суду від 28 листопада 2014 року визнати такими, що не відповідають вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», містить всі ознаки перевищення ним його повноважень визначених Конституцією та Законом України «Про виконавче провадження»; постанову головного державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Плюти А.М., як незаконну - скасувати; зобов'язати державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ привести усі його дії та рішення у відповідність до рішення Христинівського районного суду від 28 листопада 2014 року та виконавчого документа у вказаній справі розрахунок помісячних сум стягуваних з нього аліментів та стягнути з Державного бюджету на його користь судові витрати у вказаній справі.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року у задоволенні скарги ОСОБА_6 на дії Відділу державної виконавчої служби Христинівського районного управління юстиції на рішення (постанову) головного державного виконавця Плюти А.М. від 16 грудня 2014 року про звернення стягнення на заробітну плату відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт посилалася на те, що ухвала суду ухвалена упередженим та несправедливим судом, не по суті обставин та заявлених вимог у скарзі, є незаконною. Просить ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року скасувати та ухвалити нову, якою повністю задовольнити вимоги скарги та стягнути з Державного бюджету на його користь усі судові витрати у вказаній справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представників скаржника та відділу ДВС, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Крім того, порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби, передбачений також ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем виконано вимоги чинного законодавства, постанова про звернення стягнення на заробітну плату, винесена державним виконавцем з дотриманням вимог ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження», відповідає обставинам справи, тому судне вбачав, що скаржником доведено порушення його прав.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду, вважає , що висновки суду першої інстанції є необґрунтованими, і такими, що не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції постановою головного державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Плюти А.М. від 16 грудня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 706/1468/14-ц, виданого 11 грудня 2014 року Христинівським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2014 року, до досягнення дітьми повноліття.

16 грудня 2014 року головним державним виконавцем ВДВС Христинівського РУЮ Плютою А.М. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яка була направлена сторонам виконавчого провадження для відому та товариству, де працює боржник - для виконання.

Із матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем ВДВС Христинівського РУЮ Плютою А.М. складено розрахунок заборгованості ОСОБА_6 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_8 по вищевказаному виконавчому листу.

Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Обмеження розміру відрахувань із заробітної плати встановлюється законодавством про працю.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів - п'ятдесят відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Відповідно до вимог ст. 74 вказаного Закону порядок стягнення аліментів визначається законом.

Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику: у разі, якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв'язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.

У разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі, якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Статтею 82 Закону визначено, що боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, виходячи з правил ст. 74 Закону № 606-XIV, відповідних норм сімейного законодавства, а також постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Як вбачається із матеріалів справи оскаржувана постанова державного виконавця від 16 грудня 2014 року про звернення стягнення на заробітну плату направлялася на адресу боржника. Однак, на його адресу не було направлено розрахунку про розмір заборгованості із сплати аліментів, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Із заперечення на скаргу ОСОБА_6, надісланого на адресу апеляційного суду вбачається, що 23.12. 2014 року з поштового відділення с. Шельпахівка Христинівського району Черкаської області до відділу ДВС повернуто конверт, адресований скаржнику ОСОБА_6, з вказаною причиною повернення « за зазначеною адресою не проживає».

25.12. 2014 року ОСОБА_6 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження особисто у державного виконавця, про що власноручно підписався.

Із оскаржуваної ОСОБА_6 постанови про звернення стягнення на заробітну плату, а саме із її п. 2, вбачається, що розрахунок розміру аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на утримання дітей, не відповідає рішенню Христинівського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2014 року.

Скаржник не погоджується з тим, що в рішенні районного суду не було зазначено у визначеному судом розмірі стягнення аліментів слова «на кожну дитину», а лише встановлено : 1/ 3 частина всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2014 року, до досягнення дітьми повноліття, що відповідно і було вказано у виконавчому листі.

Невідповідність розміру стягнутих аліментів, зазначеному розміру аліментів в постанові державного виконавця, яким збільшено розмір стягнення аліментів вдвічі, вказує скаржник, рішенню суду і виконавчому листу , і є підставою для подання скарги на дії державного виконавця та апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції , оскільки суд не звернув на це належної уваги та необґрунтовано відмовив в її задоволенні.

Виходячи з викладеного, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги, задовольняючи скаргу в частині щодо скасування ухвали суду першої інстанції, визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови державного виконавця від 16 грудня 2014 року та зобов'язання державного виконавця здійснити розрахунок розміру аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь ОСОБА_8 на утримання двох дітей у відповідності із рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2014 року. Однак, підстав для задоволення вимог скарги та апеляційної скарги в частині стягнення судових витрат з державного бюджету на користь скаржника, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала Христинівського районного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали з цього питання, оскільки воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, а тому скарга ОСОБА_6 на дії Відділу державної виконавчої служби Христинівського РУЮ підлягає частковому задоволенню, дії державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Плюти А.М. при винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 16 грудня 2014 року ВП № 45849811 визнанню незаконними, вказана постанова підлягає скасуванню, зобов'язати державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ здійснити розрахунок розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на утримання двох дітей у відповідності із рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2014 року. Відмовити ОСОБА_6 в задоволенні вимог щодо стягнення судових витрат з державного бюджету.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, п.2 ч.1 ст. 312, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_6 на дії Відділу державної виконавчої служби Христинівського районного управління юстиції на рішення (постанову) головного державного виконавця Плюти А.М. від 16 грудня 2014 року про звернення стягнення на заробітну плату - скасувати та постановити нову ухвалу.

Скаргу ОСОБА_6 на незаконні дії державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Плюти А.М. при винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 16 грудня 2014 року ВП № 45849811 задовольнити частково .

Визнати незаконними дії державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Плюти А.М. при винесені постанови про звернення стягнення на заробітну плату від 16 грудня 2014 року ВП № 45849811.

Скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ Плюти А.М. про звернення стягнення на заробітну плату від 16 грудня 2014 року ВП № 45849811 з примусового виконання рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2013 року № 706/1468/14-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 жовтня 2014 року , до досягнення дітьми повноліття.

Зобов'язати державного виконавця ВДВС Христинівського РУЮ здійснити розрахунок розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 на утримання дітей ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності із рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 28 листопада 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :