Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Марцинкевич В.А.

при секретарі Бовкун О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за жилово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ «Новобудова" звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за жилово-комунальні послуги, мотивуючи вимоги тим, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 142 від 16.06.2004 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування. Відповідно до авізо № 215 від 01.11.2004 року АТ ХК «Київміськбуд» передало ТОВ «Новобудова» на баланс для зарахування в основні фонди житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності виданого 07.10.2004 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 29.09.2004 року № 1783-С/К1 та зареєстрованого в Київському міському БТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 12.10.2004 року у реєстрову книгу №393-49 за реєстровим № 43999.

Згідно з п.7 Акту прийому-передачі квартири інвестору від 22.09.2004 року підписаного ОСОБА_1, після відкриття будинку під заселення, інвестор - ОСОБА_1 зобов'язалася нести відповідальність за охорону своєї квартири та сплачувати комунальні послуги.

У будинку та квартирі за вказаною адресою ТОВ «Новобудова» безперебійно надавались і надаються житлово-комунальні послуги.

Відповідач зобов'язання щодо оплати житлово-комунальних послуг належним чином не виконує.

З липня 2012 року відповідач ОСОБА_1 користується житлово- комунальними послугами, але не вносить плату за них позивачу ТОВ «Новобудова», в результаті чого виникла заборгованість за період з липня 2012 року по серпень 2014 року у сумі 15925,15 грн.

Представник позивача ТОВ «Новобудова» в судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі з урахуванням збільшених позовних вимог у сумі 21428,25 грн. та визнати укладеним з 12.02.2015 року договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території між ОСОБА_1 та ТОВ «Новобудова».

Відповідач ОСОБА_1 за порушення порядку під час судового засідання та невиконання вимог головуючого відповідно до вимог ст. 92 ЦПК України була видалена із залу судового засідання. Відповідно поданим до суду заперечень відповідач просила в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, оскільки в квартирі № 90 за адресою: АДРЕСА_1 ніхто ніколи не проживав. Договір про надання житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 ні з ким не вкладала. Крім того відповідач зазначила, що ТОВ «Новобудова» не набула права виконувати ЖКП в житловому комплексі за адресою: АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України передбачено , що власність зобов'язує.

Згідно статті 322 Цивільного кодексу України , власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить , якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачу ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1, складається з 3 кімнат, жилою площею 65 кв. м. загальною площею 120,70 кв.м.

ТОВ «Новобудова» є балансоутримувачем будинку, в якому розташована квартира відповідача відповідно до авізо № 215 від 01.11.2004 року відповідно до якого АТ ХК «Київміськбуд» передало ТОВ «Новобудова» на баланс для зарахування в основні фонди житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням правління АТ ХК «Київміськбуд» № 142 від 16.06.2004 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування.

Згідно Акту прийому - передачі квартири інвестору від 22.09.2004 року підписаного відповідачем ОСОБА_1, після відкриття будинку під заселення, інвестор - ОСОБА_1 зобов'язалася нести відповідальність за охорону своєї квартири та сплачувати комунальні послуги.

В судовому засіданні встановлено, що свої обов'язки, визначені нормативно-правовими актами, виконавці житлово-комунальних послуг виконують належним чином, тобто своєчасно та якісно. Проте, відповідач ОСОБА_1 всупереч діючому законодавству України, протягом тривалого періоду, а саме з липня 2012 року по лютий 2015 року ухиляється від виконання своїх обов'язків по сплаті за житлово-комунальні послуги у зв'язку з чим у ОСОБА_1 перед виконавцями житлово-комунальних послуг виникла заборгованість у сумі 21428,25 грн.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.

Не укладення сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг, не звільняє відповідача від оплати отриманих від позивача цих послуг.

Посилання відповідача на його непроживання в квартирі та неспоживання житлово-комунальних послуг, як на підставу неоплати наданих послуг, суд вважає безпідставним, виходячи з наступного. Оплата послуг з теплопостачання здійснюється з моменту набуття права на квартиру, оскільки ця послуга надається незалежно від наявності мешканців у квартирі (в разі відсутності технічної можливості відключення квартири від мереж централізованого теплопостачання).

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР.

Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №5 від 14.01.2009р., власники та наймачі квартири, житлового приміщення у гуртожитку, зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 156, 162 ЖК України, власники квартир зобов'язані брати участь у витратах по утриманню квартири і придомової території, проведенню ремонту та своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Згідно зі ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим дотриманням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком-оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги підлягають до задоволення, та присуджує до стягнення з відповідачки на користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у на загальну суму 21428 грн. 25 коп.

Не підлягає задоволенню вимога щодо визнання укладеним з 12.02.2015 року договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території між ОСОБА_1 та ТОВ «Новобудова», оскільки позивачем не доведено факту відмови відповідача від укладення такого договору

На підставі вищевикладеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за жилово-комунальні послуги, підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розмірі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 319, 320, 322, 526, 610, 625 Цивільного кодексу України ЦК України, ст. 68, 156, 162 Житлового кодексу УРСР, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Законом України «Про захист прав споживачів» ст.ст. 10, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю ,,Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за жилово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Новобудова» заборгованість за жилово-комунальні послуги у сумі 21428 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Новобудова» судовий збір у справі в сумі 243,60 гривень.

В іншій частині позовних витмог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :