Справа № 182/2612/14-ц
Провадження № 2/0182/502/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10.06.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

за участю сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представників сторін - ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту; зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим; зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору кредиту невиконаним, суд -

Встановив:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») 07.04.2014 року звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.07.2007 року ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір кредиту № 110/11 - 0034 (далі - Договір кредиту), відповідно до якого позивач надав їй кредит у сумі 10000 у. о. (доларів США), а ОСОБА_1 зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти.

В той же день між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 110/11/2-010 (далі - Договір поруки), спрямований на забезпечення основного кредитного зобов'язання між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1

ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 11.03.2014 року у неї перед ПАТ «Укрсоцбанк» виникла заборгованість у розмірі 61603,76 грн., що є еквівалентом суми боргу у перерахунку на національну валюту, які позивач просить стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно.

Ухвалою суду від 16.07.2014 р. в зв'язку з укладенням шлюбу було змінено прізвище відповідачки «ОСОБА_2» на «ОСОБА_2». (а.с. 68)

Не погодившись з позовними вимогами ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання договору кредиту невиконаним, який неодноразово уточнювала.

Свої вимоги мотивує тим, що, вона хоча і уклала з ПАТ «Укрсоцбанк» Договір кредиту, однак кредитних коштів у тому обсязі, як зазначає банк, не отримала, а отримала неповну суму через касу банку.

29.07.2009 року під час укладення договору про внесення змін № 2 до Договору кредиту з ПАТ «Укрсоцбанк» вона отримала не 10000 доларів США, а 6516,97 доларів США, тобто значно менше, ніж це передбачалося Договором кредиту.

В подальшому вона неодноразово зверталася до ПАТ «Укрсоцбанк» з метою отримання залишку коштів, на що їй пообіцяли видати повністю передбачений Договором кредит, але жодним чином дану обіцянку не виконали.

Про існування в неї заборгованості за спірним Договором кредиту вона дізналася лише зі змісту позовної заяви ПАТ «Укрсоцбанк», до цього часу банк її жодним чином не сповіщав про заборгованість за договором кредиту, а тому вона вважала, що її зовсім немає.

Оскільки ПАТ «Укрсоцбанк» фактично не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а саме: не передав ОСОБА_1 кредитні кошти у обсязі, в строки та на умовах, передбачених кредитним договором, вона просить суд визнати даний договір кредиту невиконаним, посилаючись на норми матеріального та процесуального права.

Не погодившись з позовними вимогами ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим.

Посилаючись на ті ж обставини, що і ПАТ «Укрсоцбанк», зазначає, що 20 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до Договору кредиту, яким було збільшено процентну ставку за кредитом до 14%.

В порушення п. 3.3. Договору поруки, ПАТ «Укрсоцбанк» змінив умови Договору кредиту без її письмової, збільшивши при цьому обсяг її відповідальності.

Про таку зміну договору вона дізналася лише у травні 2014 року, в процесі розгляду даної цивільної справи.

Виходячи з наведеного, ОСОБА_2 просила суд задовольнити її зустрічний позов, в позові ПАТ «Укрсоцбанк» до неї відмовити.

Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 110/11 - 0034, відповідно до п. 1.1. якого ПАТ «Укрсоцбанк» зобов'язався надати ОСОБА_1 грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Пункт 1.1.1. Договору кредиту передбачав обсяг кредитного зобов'язання сторін у 10000 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення заборгованості - до 21 лютого 2017 року.

Згідно п. 1.2 Договору кредиту кошти надавались ОСОБА_1 на споживчі цілі (а.с. 5, 6).

На забезпечення основного кредитного зобов'язання в той же день між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 110/11/2-010 (а.с. 8).

13 червня 2007 року ОСОБА_2 уклала шлюб з гр. ОСОБА_6, у зв'язку з чим взяла собі прізвище «ОСОБА_2» (а.с. 26).

У подальшому, 29.06.2008 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредиту, якою було збільшено процентну ставку за кредитом - з 13 до 14 % (а. с. 46).

29.07.2009 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту (далі - Договору про внесення змін № 2), яким, зокрема, було змінено цільове призначення кредиту, уточнено порядок нарахування процентів, строки виконання окремих частин зобов'язання тощо (а. с. 90 - 94).

ОСОБА_1 свої зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим у неї станом на 11.03.2014 року утворилась заборгованість в розмірі 61603,76 грн. (у еквіваленті від валюти зобов'язання), з яких:

- заборгованість по тілу кредиту - 57219,82 грн.

· борг по відсоткам - 402 грн.

· пеня за несвоєчасне повернення тіла кредиту - 3776,30 грн.

· пеня по відсотках - 205,03 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За доводами ОСОБА_1 про невиконання ПАТ «Укрсоцбанк» своїх зобов'язань за Договором кредиту судом встановлено.

Відповідно до заяви на видачу готівки № 8 - 002 від 22.02.2007 року, на підставі якої була здійснена касова операція змістом - видача споживчого кредиту згідно договору № 110/11 - 0034, ОСОБА_1 отримала 10000 доларів США, що було еквівалентно на той час 50500 грн.

Дана заява була засвідчена печаткою банку, а крім того - власноручними підписами ОСОБА_1, контролера, бухгалтера та касира ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 109). Справжність цих підписів ОСОБА_1 під сумнів не поставила, клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи суду не заявляла.

Крім того, суд звертає увагу на те, що зазначені кошти згідно цієї ж заяви були списані з банківського рахунку 7091, як це і було передбачено умовами Договору кредиту з подальшими змінами (а.с. 5, 90 зв.).

При таких обставинах суд не має підстав вважати, що ОСОБА_1 не отримала від ПАТ «Укрсоцбанк» коштів у обсязі, передбаченому Договором кредиту.

На думку суду не заслуговують на увагу доводи ОСОБА_1 про те, що вона не знала про наявну у неї заборгованість за кредитним договором, а дізналася про неї лише з позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у всіх договорах з ПАТ «Укрсоцбанк» зазначала єдину адресу свого проживання: АДРЕСА_1 (а. с. 6 зв., 8 зв., 46, 94, 110).

Спочатку цю ж саму адресу ОСОБА_1 вказувала і в усіх процесуальних документах, які подавалися нею до суду (а. с. 57, 60, 74, 75, 78), хоча адреса її реєстрації на той час вже була іншою з 28.03.2008 року (а. с. 18).

Лише із документів, яка надійшли на адресу суду від імені ОСОБА_1 30.09.2014 р. суду і сторонам у справі стало відомо про те, що вона змінила адресу свого проживання на: АДРЕСА_2, що відповідає місцю її реєстрації, без зазначення дати такої зміни та доказів повідомлення про це ПАТ «Укрсоцбанк» (а. с. 86, 87). В подальшому ОСОБА_1 зазначала вже саме адресу проживання АДРЕСА_1 (а. с. 124, 135).

В той же час, повідомлення про погашення кредитної заборгованості від 20 жовтня 2010 року № 2 та від 20 січня 2011 року № 2; листи - претензії від 20.10.2010 року № 16 - 15/110 - 23 та від 25.10.2010 року № 24/9-07/96-6666; претензії від 26.07.2012 року № 191 - 14/96 - 9671 та від 25.04.2013 року № 19401-86-96-5667, які було направлено ОСОБА_1 банком листами з рекомендованими повідомленнями на адресу, зазначену у Договорі кредиту та інших договорах, завжди поверталися на адресу банку або з мотивів непроживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, або з мотивів закінчення строку зберігання листа (а. с. 111 - 120).

Інформацією про іншу адресу ОСОБА_1 банк не володів, оскільки навіть при поданні позовної заяви до суду зазначав місце її проживання АДРЕСА_1 (а. с. 2).

Таким чином, ОСОБА_1 неодноразово повідомлялася про наявну у неї заборгованість перед ПАТ «Укрсоцбанк», але з власної волі не бажала отримувати спрямовані на її адресу повідомлення; змінивши місце проживання, не повідомила про це банк, який був фактично позбавлений можливості відшукати ОСОБА_1 та вручити їй повідомлення про заборгованість.

При таких обставинах суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 ухилялася від отримань повідомлень та претензій ПАТ «Укрсоцбанк» свідомо, з метою невиконання взятих на себе кредитних зобов'язань, умисно приховуючи при цьому зміну адреси свого проживання протягом шести з половиною років.

Суд вважає, що ПАТ «Укрсоцбанк» виконав перед ОСОБА_1 свої зобов'язання за Договором кредиту у повному обсязі, а саме: передав їй кредитні кошти у розмірі 10000 доларів США, що в повній мірі спростовує доводи ОСОБА_1 про невиконання банком Договору кредиту.

Крім того, суд звертає увагу на наступне.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як зазначено у ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Способи захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів судом визначені у статті 16 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Додаткових засобів захисту прав та законних інтересів сторін Договором кредиту не встановлено.

Законом України «Про захист прав споживачів», на який посилається ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог та заперечень, не встановлено такого способу захисту цивільного права як «визнання договору невиконаним».

Інших підстав своїх позовних вимог ОСОБА_1 не заявила, а суд позбавлений можливості обирати їх самостійно за неї.

При таких обставинах суд приходить до висновку про необхідність відмови у зустрічному позові ОСОБА_1 за безпідставністю.

Разом з тим, суд знаходить обґрунтованими вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 57219,82 грн. та процентами в розмірі 402 грн.

Вимоги банку в цій частині є законними та обґрунтованими, витікають з неналежного виконання ОСОБА_1 своїх кредитних зобов'язань та безумовному її обов'язку сплачувати проценти за кредитом, незалежно від сплати штрафу та/чи пені (неустойки) в якості відповідальності за прострочення виконання зобов'язання (ст. 552 ЦК України).

Заперечень та заяв від сторін щодо застосування у спорі строків позовної давності до суду не надходило, а тому суд не має підстав застосовувати їх у даному спорі відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Щодо стягнення з ОСОБА_1 пені, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 4.1. Договору про внесення змін № 2 у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4, 2.10 цього Договору, комісій, передбачених умовами цього Договору, а також прострочення строків повернення Кредиту (Траншу Кредиту), визначених п. 1.1., 1.1.1.1.2, 3.2.3., 3.3.14 цього Договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення (а. с. 91 зв.).

Таким чином, умовами договору між сторонами була передбачена сплата пені окремо, як за тілом кредиту, так і за належними до сплати процентами (відсотками).

Відносно пені за тілом кредиту в розмірі 3776,70 грн. суд не має сумнівів щодо її стягнення, оскільки вона є незначною по відношенню до основного боргу за тілом кредиту - 57219,82 грн.

Стосовно пені за відсотками суд вважає за необхідне скористатися своїм правом, встановленим ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи таке.

Розмір пені за відсотками, яку просить стягнути банк, становить більше половини від сплачених ОСОБА_1 відсотків, а саме: сплачені відсотки - 402,22 грн., пеня - 205,03 грн.

З урахуванням ступеню виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань перед банком щодо сплати відсотків; беручи до уваги малозначність частки боргу по відсоткам у загальному боргу ОСОБА_1, суд, з огляду на принципи розумності та справедливості вважає, що сума пені по відсоткам має бути зменшена з 205,03 грн. до 100 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, в межах 61498,34 грн., з яких:

· заборгованість по тілу кредиту - 57219,82 грн.

· борг по відсоткам - 402 грн.

· пеня за несвоєчасне повернення тіла кредиту - 3776,30 грн.

· пеня по відсотках - 100 грн.

·

Підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 щодо визнання договору поруки припиненим.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до умов п. п. 3.3.2 п. 3.3. Договору поруки Кредитор зобов'язаний до припинення цього Договору не змінювати умов Договору кредиту без попередньої згоди Поручителя, якщо внаслідок цього збільшується обсяг його відповідальності.

Судом було встановлено, що 29.06.2008 року, між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1 до Договору кредиту, якою було збільшено процентну ставку за кредитом - з 13 до 14 %.

Всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України ПАТ «Укрсоцбанк» не надав суду доказів письмової згоди ОСОБА_2 на таку зміну умов основного зобов'язання.

Зміною основного зобов'язання було, в обхід волі ОСОБА_2 та її письмової згоди, збільшено обсяг її відповідальності перед ПАТ «Укрсоцбанк» в частині процентної ставки за кредитом.

При таких обставинах суд приходить до висновку про необхідність припинення Договору поруки, що був укладений з ОСОБА_2, оскільки з приводу даного договору виникає спір про право і банком в односторонньому порядку, без згоди ОСОБА_2 було збільшено обсяг її відповідальності, встановлений порукою.

У зв'язку із задоволенням вимог ОСОБА_2 у позовних вимогах ПАТ «Укрсоцбанк» до неї слід відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судових витрат відповідно до задоволеної частки позовних вимог, - в межах 614,98 грн. Дані витрати складаються зі сплаченого банком судового збору (а. с. 1). Документальних підтверджень понесення банком інших судових витрат судом не добуто.

Судові витрати, пов'язані зі звернення ОСОБА_1 з позовом на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 243,60 грн., підлягають компенсації за рахунок держави.

Судові витрати, понесені ОСОБА_2, в якості судового збору в розмірі 243,60 грн. (а. с. 33) підлягають стягненню з ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, по 121,80 грн. з кожного у зв'язку із задоволенням її вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 16, 526, 551, 559, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 14, 15, 60, 88, 212, 213 - 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 110/11-0034 від 22 лютого 2007 року в , а саме:

заборгованість по тілу кредиту - 57219,82 грн.

борг по відсоткам - 402 грн.

пеня за несвоєчасне повернення тіла кредиту - 3776,30 грн.

пеня по відсотках - 100 грн.,

судовий збір в розмірі 614,98 грн., а всього до стягнення - 62113, 34 грн. (шістдесят дві тисячі сто тринадцять) грн. 34 коп.

В іншій частині в позові відмовити.

В позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки № 110/11/2-010 від 22 лютого 2007 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 в якості забезпечення договором кредиту № 110/11-0034 від 22 лютого 2007 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

В зустрічному позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання договору кредиту невиконаним відмовити за безпідставністю.

Судовий збір за вимогу немайнового характеру ОСОБА_1 в розмірі 243,60 грн., - компенсувати за рахунок держави.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні, можуть оскаржити рішення суду першої інстанції в такий самий строк з моменту отримання його копії.

Суддя: І. В. Тихомиров