АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Левенця Б.Б.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», поданою через представника Шапкіна Олега Анатолійовича, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про розірвання договору та повернення суми грошових коштів,

в с т а н о в и л а :

у вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в якому, з урахуванням збільшення та уточнення позовних вимог, просила розірвати договір № 6250/370-13 строкового банківського вкладу від 29.04.2013 року, стягнути з останнього на свою користь суму банківського вкладу в розмірі 17 700 євро та проценти за весь час фактичного користування вкладом у розмірі 1 771, 60 євро. Посилаючись на те, що звернувшись 23.05.2014 року з письмовою заявою до банку про повернення суми вкладу та нарахованих процентів, отримала відмову. 01.07.2014 року вона направила банку письмову претензію щодо негайного повернення банківського вкладу, проте ні вклад, ні відсотки їй не повернули.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05.05.2015 року позов задоволено. Розірвано договір № 6250/370-13 про банківський строковий вклад від 29.04.2013 року, укладений між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 суму банківського вкладу в розмірі 17 700 євро, проценти за користування вкладом у розмірі 1 771, 60 євро. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Справа № 761/26741/14-ц
Апеляційне провадження № 22-ц-796/8575/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Сіромашенко Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить змінити рішення суду в частині стягнутої суми банківського вкладу, виключивши суму списаної банком комісії за розрахунково - касове обслуговування рахунку вкладника у розмірі 80 євро. Таким чином сума вкладу, яка підлягає стягненню складає 17 620 євро (17 700 - 80 = 17620). Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не було враховано наявність відповідної комісії за розрахунково - касове обслуговування рахунку позивача, що підлягає сплаті відповідно до умов договору і яка була списана з рахунку позивача. Крім того, судом не було застосовано положення закону щодо визначення умов розміщення банківського вкладу в договірному порядку та обов'язковості умов договору для сторін правочину в частині нарахування та списання банком комісії за розрахунково - касове обслуговування рахунку вкладника відповідно до умов договору, а саме положення ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 629, ч. 1 ст. 1058 ЦК України. Крім того, судом не було враховано висновок, викладений у п. 14 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 14 від 18.12.2009 року, оскільки в мотивувальній частині рішення не наведено розрахунки з переведенням іноземної валюти у гривну за курсом встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

У судовому засіданні представник апелянта Волошин В.А. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Позивач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.04.2013 року між ОСОБА_2 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір банківського вкладу «Класік» № 6250/370-13, за умовами якого останній прийняв на вкладний рахунок позивача 17 700 євро під 9 % річних терміном до 04.05.2014 року.

Проте, після закінчення строку договору відповідач на неодноразові вимоги позивачки не повернув ні суму вкладу, ні нараховані відсотки.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач порушив умови договору банківського вкладу щодо повернення вкладу та нарахованих відсотків.

Рішення суду в частині стягнення вкладу у розмірі 17 620 євро та відсотків за користування вкладом у розмірі 1 771,60 євро не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не переглядається.

Предметом апеляційного оскарження є 80 євро, які апелянт вважає комісією за розрахунково - касове обслуговування рахунку позивача та які були утримані з останнього.

Відповідно до п. 1. 3 договору про банківський вклад, укладений між сторонами 29.04.2013 року клієнт підписанням цього договору підтверджує, що він ознайомлений з чинними на момент підписання цього договору тарифами комісійної винагороди банку за розрахунково - касове обслуговування депозитних рахунків фізичних осіб (надалі тарифи банку) та погоджується з ними.

Відповідно до п. 2.1.6 цього договору банк має право в односторонньому порядку змінювати розміри тарифів банку у випадках відповідної зміни облікової ставки НБУ, зміни кон`юнктури на ринку фінансових послуг та в інших випадках. Рішення банку про зазначені зміни доводиться до відома клієнта шляхом розміщення повідомлень з відповідною інформацією на інтернет - сайті банку та в місцях обслуговування фізичних осіб в установах банку не пізніше 10 календарних днів до дати початку дії нових розмірів тарифів банку.

З виписки по особовому рахунку вбачається, що банк нараховував позивачці комісію за розрахунково - касове обслуговування щомісячно у розмірі 10 євро за період з вересня 2014 року по квітень 2015 року.

Разом з тим, строк договору закінчився 04.05.2014 року.

Відповідно до п. 4.1 договору після закінчення строку кошти з депозитного рахунку повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахуванням на його власний поточний/картковий рахунок, або інший депозитний рахунок, а дія цього договору припиняється.

Відповідно до п. 2.3.2 банк зобов'язаний при припиненні дії договору здійснити розрахунок, повернути клієнту суму вкладу та закрити рахунок.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач подала письмову заяву, у якій просила повернути суму вкладу та нараховані відсотки, проте у порушення умов договору банк не виконав свої зобов`язання по поверненню вкладу та сплати відсотків за користування вкладом. Факт порушення цих зобов`язань відповідач не оспорює.

За вказаних обставин нарахування комісії за розрахунково - касове обслуговування після закінчення строку договору суперечить як умовам договору так і вимогам чинного законодавства.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції мав вирахувати ці суми з суми вкладу колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Доводи представника апелянта про те, що позивач не зверталася до них з вимогою про повернення вкладу спростовуються письмовою заявою позивачки від 23.05.2014 року (а.с.11), претензією від 01.07.2014 року та самим фактом подачі позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визначення суми вкладу, яка підлягає стягненню є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Як уже зазначалося в іншій частині рішення суду не оскаржується, підстав виходу за межі апеляційного оскарження колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді