Справа № 522/604/15-ц
09 червня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого одноособово судді Донцова Д.Ю.,
при секретарі судового засідання Громова А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ОСОБА_2 Україна», ОСОБА_3 про стягнення позики,
Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з Приватного підприємства «ОСОБА_2 Україна» грошові кошти за договором позики від 16.12.2013 року у розмірі 2 177 920,00 грн. (два мільйоні сто сімдесят сім тисяч девятсот двадцять гривень 00 копійок); стягнути з Приватного підприємства «ОСОБА_2 Україна» грошові кошти у розмірі 9 000,00 грн. (девять тисяч гривень 00 копійок) за послуги згідно договору про надання юридичних послуг та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 654,00 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні 00 копійок).
Представник позивача у судове засідання не зявився, про час, день та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, згідно наданої до суду письмової заяви просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити у повному обсязі з підстав наведених у позові, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час, день та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за відсутності відповідачів до суду не надходило.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, суд прийшов до наступного.
Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 16 грудня 2013 року між ОСОБА_1 (далі Позикодавець) та Приватним підприємством «ОСОБА_2 Україна» в особі директора ОСОБА_3 (далі Позичальник) був укладений Договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 за реєстровим №1180, згідно якого позивач передала у борг ОСОБА_3 1 521 920,00 грн. (один мільйон пятсот двадцять одна тисяча девятсот двадцять гривень 00 копійок).
Пунктом 2 зазначеного Договору, встановлено, що позика передається Позичальнику безпосередньо при підписанні Сторонами Договору позики, готівкою, а підписання зазначеного Договору Позичальником, підтверджує факт одержання ним від Позикодавця грошових коштів в суму, визначеній в п. 1 Договору позики. Таким чином, підписання договору позики від 16.12.2013 р. є доказом передачі грошових коштів від Позикодавця до Позичальника.
Відповідно до п. 4 вищевказаного Договору позики, Сторони домовились, що Позичальник зобовязаний повернути (погасити) всю позику в повному обсязі, а саме 1 521 920,00 грн. (один мільйон пятсот двадцять одна тисяча девятсот двадцять гривень 00 копійок), в строк до 16 грудня 2014 року.
27 грудня 2013 року, між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «ОСОБА_2 Україна» в особі директора ОСОБА_3 укладено ще один Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_4 за реєстровим №1214, на загальну суму 656 000,00 грн. (шістсот пятдесят шість тисяч гривень 00 копійок) на строк до 27.12.2014 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_1, як Позикодавець, свої зобовязання виконала належним чином, грошові кошти передала в повному обсязі, що підтверджується наявними підписами Позичальника на Договорах позики від 16.12.2013 р. та 27.12.2013 р.
Загальна сума позики за Договорами складає 2 177 920 грн. (два мільйони сто сімдесят сім девятсот двадцять).
Позичальник, Приватне підприємство «ОСОБА_2 Україна» в особі директора ОСОБА_3, взяв на себе зобовязання повернути позичені суми за вимогою Позикодавця ОСОБА_1
На вимоги позивача щодо повернення суми позики, відповідач відмовляється виконувати зобовязання відповідно до Договорів позики, у судове засідання не зявився, письмових заперечень не надав.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що майнові права позивача підлягають захисту, шляхом стягнення заявленої грошової суми позики.
Також, суд повинен зазначити про таке.
Згідно позовних вимог, позивач просить стягнути на її користь судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу та витрат по сплаті судового збору.
Частиною 1 та 3 ст. 79 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 05 лютого 2015 року задоволено заяву позивача про відстрочення сплати судового збору за подання до суду позовної заяви до ухвалення рішення по даній справі. З огляду на це, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення на її користь судового збору з Приватного підприємства «ОСОБА_2 Україна» в особі директора ОСОБА_3 у розмірі 3654, 00 грн. та стягнути зазначену суму на користь держави.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України ст.ст. 3, 11, 57-60, 79, 88,169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ОСОБА_2 Україна», ОСОБА_3 про стягнення позики задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя