Справа № 304/103/15-ц
Провадження № 2/304/142/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2015 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Шешені М. О.,
при секретарі - Готра І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, у якому просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн.00коп., щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 29 січня 2009 року. Від даного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_3, 04 серпня 2006, яка на даний час проживає разом з нею та проблемами якої та її матеріальним забезпеченням займається вона. Разом з цим, відповідач не відвідує свою малолітню дитину, не цікавиться її здоров'ям та вихованням, не виявляє бажання створити належні матеріально-побутові умови для її проживання та не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання такої. Оскільки таким чином відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому просить позов задовольнити.
У судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з"явилася, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд зі згоди позивачки ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Так, у судовому засіданні встановлено, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 17 лютого 2009 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області.
Також встановлено, що від даного шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим виконкомом Сусківської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, актовий запис №22 від 22 серпня 2006 року.
Крім цього встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фактично самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, а саме не має бажання створити належні матеріально-побутові умови проживання для своєї дитини, утримувати, виховувати і забезпечувати її.
Отже, такими діями, відповідач порушує свої зобов'язання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року та статті 180 Сімейного Кодексу України, згідно яких батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
Також, в принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: "Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення".
У ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: "Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи".
Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.
Згідно ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини... Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно ст. 12 даного Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що обов"язок виховувати, навчати, розвивати та утримувати дитину є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька.
З урахуванням того, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує обов"язок щодо утримання своєї малолітньої дитини, тому суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на її утримання.
Виходячи із змісту ч.3 ст.181 СК України, згідно якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі.
При визначенні розміру аліментів суд враховує, наявність обставин, передбачених ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я дитини є задовільний, та ту обставину, що мати дитини вважає, що з відповідача на утримання дітей необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі.
З урахуванням того, що згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, та того, що позовна заява ОСОБА_1 подано 27 січня 2015 року, тому суд вважає, що саме з цього часу повинно бути присуджено стягнення аліментів з відповідача на дитину.
В силу ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
Згідно ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.11,15,81,88,174 ч.4,212-215,218, 224-226,367 ЦПК України, ст.51 Конституції України, Декларацією прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року, ст.ст.155,180,182,183 СК України, Законом України "Про охорону дитинства", суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки АДРЕСА_2, аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 700 (сімсот) грн. 00 коп. щомісячно до настання повноліття, починаючи з 27 січня 2015 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.

Головуючий: Шешеня М. О.