Справа № 2-1841/2010
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
18 червня 2010 року м. Одеса
Малиновський районний суд м.Одеси у складі:
головуючого судді - Бурана О.М.,
при секретарі - Татар Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виконання обов*язку в натурі, суд
В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та пояснила, що їй на праві приватної власності налети автомобіль марки АЗЛК, модель 2141, 1992 року випуску, № к. 061646, тип ТЗ Легковий комбі, р/н НОМЕР_1.
23.12.2008 року позивачка видала на ім*я відповідача довіреність строком на 5 місяців на право користування даним автомобілем. Дана довіреність була закріплена розпискою, в якій відповідач зобов*ячався купити спірний автомобіль за 2500 доларів США із розстроченням платежу. Відповідач сплатив незначну суму боргу і посилаючись на скрутне становище перестав виплачувати кошти за автомобіль, хоча продовжував ним користуватися. По теперішній час відповідач гроші позивачці не повернув. ЇЇ неодноразові звернення з вимогою виконати зобов'язання, відповідач не виконав, пославшись на те, що грошей у нього немає.
Позивачка у судове засідання з*явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила її позов задовольнити та стягнути з відповідача 20 000 гривень та судові витрати.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце слухання справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. До суду відповідач надав розписку, про те, що позов визнає та має намір виплатити заборгованість.
Згідно до вимог ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи й оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить автомобіль марки АЗЛК, модель 2141, 1992 року випуску, об*єм двигуна 1600 см кубічних, шасі № к. 061646, тип ТЗ Легковий комбі, р/н НОМЕР_1 (а.с. ).
Відповідач ОСОБА_2 запропонував позивачці викупити у неї вищевказаний автомобіль. Але належну до сплати суму грошей на той час не мав. У свою чегру позивачка вирішила перестрахуватися та укласти не договір купівлі продажу, а видати на його ім*я довіреність на представництво своїх інтересів у будь-яких установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкуванню, пов*язаних із реалізацією своїх прав як власника транспортного засобу.
Як було встановлено у засіданні, довіреність була укладена 23 грудня 2008 року строком на 5 (п*ять) місяців і посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_3 (а.с ).
Як пояснила ОСОБА_1М, у судовому засідані, довіреність, про яку йдеться вище мова, вони з відповідачем закріпили розпискою, в якій йдеться про те, що відповідач купує у неї вищевказаний автомобіль за 2500 доларів США із розстроченням платежу оплата повинна проводитись щомісячно рівними частками протягом 5 (п*яти) місяців.
Згідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Ст.1046 ЦК України передбачено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У лютому 2009 року відповідач слатив позивачці 200 (двісті) доларів США, у березні сплатив ще 100 доларів США. Після цього, посилаючись на скрутне становище, відповідач не сплатив позивачці нічого, незважаючи на те, що продовжував користуватися автомобілем.
Сума боргу складає 20 000 гривень, яку позивачка просить стягнути з відповідача.
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Суд вважає, що відповідач має повернути позивачці гроші у розмірі вказаному у розписці, згідно чинного законодавства України.
З огляду на вищевказане, керуючись ст. ст. 15, ст.625, ст.1046, ст. 1047, ст. 1049 ЦК України, ст.ст.4-8, 11, 15, 88, ч.3 ст.208, ст.ст.209, 212-215, 218, 223 - 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 51 (п*ятдесят одна) гривень та витрати на інформаційно технічне забезпечення справи у розмірі 120 (сто двадцять) гривень.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо заяву про апеляційне оскарження подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення, але апеляційна скарга не була подана протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.М. Буран