У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Луспеника Д.Д.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Київської області від 1 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, Фастівської міської ради Київської області, третя особа - комунальне підприємство Київської обласної ради «Фастівське міжміське бюро технічної інвентаризації», про скасування приватизації квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Київської області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_5 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є донькою ОСОБА_4 Рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 29 січня 1991 року, відповідачу як дільничному інспектору міського відділу внутрішніх справ на склад сім'ї було надано квартиру АДРЕСА_1. У даній квартирі вона проживала з дня свого народження, а з 9 березня 1991 року була прописана. Спільне життя батьків не склалось і вони розлучились. У 1994 році відповідач здійснив приватизацію вказаної квартири, не включивши її в приватизацію, чим позбавив її права на житло. Ураховуючи наведене, позивачка просила задовольнити позов та скасувати приватизацію квартири.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 1 листопада 2012 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним розпорядження органу приватизації від 21 березня 1994 року № 1594 про приватизацію квартири АДРЕСА_1. Визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19 січня 2007 року НОМЕР_1, яке видане Фастівським міським бюро технічної інвентаризації на підставі розпорядження органу приватизації від 21 березня 1994 року № 1594 про приватизацію квартири на ім'я ОСОБА_4 В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 листопада 2012 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до апеляційного суду Київської області із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення суду апеляційної інстанції, яку надалі доповнив і мотивував тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 травня 2012 року було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_5 Вказував, що після ухвалення вказаних судових рішень, а саме 17 листопада 2014 року, йому стали відомі обставини, які є істотними для справи і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи, зокрема, що використана в апеляційному суді Київської області позивачкою ОСОБА_5 довідка Фастівської ЖЕК була підроблена. У зв'язку з цим він звернувся до Фастівського МВ ГУ МВС України в Київській області із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої розпочато кримінальне провадження № 001861. Крім того, вказував, що при ухваленні рішення апеляційним судом Київської області було беззаперечно прийнято доводи позивачки ОСОБА_5 про постійне проживання з батьком у м. Фастові, в тому числі з урахуванням того, що вона з 1993 року по 1996 рік відвідувала дошкільний заклад «Джерельце». Проте у грудні 2014 року йому стало відомо, що насправді ОСОБА_5 відвідувала дитячий садок «Джерельце» у інший час. Із довідки від 23 грудня 2014 року № 653 дошкільного закладу вбачається, що позивачка відвідувала дошкільний заклад «Джерельце» лише із 1 листопада 1994 року по 18 червня 1997 року, в той час як приватизація квартири відбулася у березні 1994 року. Вказані обставини є нововиявленими обставинами у справі, оскільки є істотними для справи і не були відомими йому на час розгляду справи. Посилаючись на дані обставини як на нововиявлені згідно із ст. 361 ЦПК України, просив переглянути рішення апеляційного суду Київської області від 1 листопада 2012 року.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 29 січня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення апеляційного суду від 1 листопада 2012 року було задоволено частково, рішення апеляційного сулу Київської області від 1 листопада 2012 року скасовано, рішення Фастівського міськрайонного суду від 24 травня 2012 року змінено. Виключено із мотивувальної частини посилання на пропуск ОСОБА_5 строку звернення до суду за захистом свого права як підставу відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення апеляційного суду Київської області від 1 листопада 2012 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що у березні 1994 року на момент приватизації у спірній квартири мешкав та був зареєстрований один відповідач ОСОБА_4 Позивач ОСОБА_5 мешкала окремо від відповідача, разом із матір'ю у м. Луганську.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І. Журавель

Д.Д. Луспеник