Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2169/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Іванова Л. А.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

26.08.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів - Карпенка О.Л., Фомічова С.Є.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 липня 2015 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особиа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнаробний банк», про покладання на співвласника зобов'язання щодо виконання кредитного договору, внесення змін до кредитного договору та стягнення коштів і

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що в період шлюбу з ОСОБА_3, який було зареєстровано 19.10.2002 року, ним, в інтересах сімї, було укладено кредитний договір № 6138551 від 21.02.2008 року та отримано в кредит 30 000 доларів США для купівлі жилого будинку в АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 31.08.2012 року шлюб між ними було розірвано. Рішенням цього ж суду від 11.09.2013 року, в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, за відповідачем було визнано право власності на 1/2 частину вищевказаного жилого будинку.

Оскільки відповідач є власником 1/2 частини будинку набутого за кредитні кошти, то вона повинна сплачувати банку 1/2 частину щомісячних платежів в погашення заборгованості за кредитом та процентами в розмірі 182 долари США, що є 1/2 частиною від щомісячного платежу.

Також, просив суд встановити дольову відповідальність позивача та відповідача перед третьою особою по сплаті щомісячних платежів в погашення заборгованості по сумі кредиту та процентам по кредиту в розмірі 1/2 частини щомісячного платежу кожному в погашення суми кредиту та процентів за кредитом в порядку виконання умов кредитного договору № 6138551 від 21.02.2008 року станом на час винесення рішення за позовом в сумі 47 457, 94 долари США; визнати відповідача позичальником на суму кредиту та сплаті відсотків по кредиту в загальній сумі 23 728,97 доларів США по кредитному договору №6138551 від 21.02.2008 року, який було укладено між ним та ЗАТ «ПУМБ», та розповсюдити на відповідача всі умови кредитного договору

Крім цього, ураховуючи, що за період 2012-2014 років ним було сплачено за кредитним договором 10 433 доларів США, відповідач має відшкодувати йому ? частину цих витрат в сумі 5 216 доларів США 50 центів, що становить суму 120 669,50 грн.(а.с. 2-4, 77, 113)

Ухвалою суду від 28 липня 2015 року позовні вимоги про встановлення дольової відповідальності позивача та відповідача перед третьою особою по сплаті щомісячних платежів в погашення заборгованості по сумі кредиту та процентам по кредиту в розмірі 1/2 частини щомісячного платежу кожному в погашення суми кредиту та процентів за кредитом в порядку виконання умов кредитного договору № 6138551 від 21.02.2008 року станом на час винесення рішення за позовом в сумі 47 457, 94 долари США; про визнання відповідача позичальником на суму кредиту та сплаті відсотків по кредиту в загальній сумі 23 728,97 доларів США по кредитному договору №6138551 від 21.02.2008 року, який було укладено між ним та ЗАТ «ПУМБ» та розповсюдити на відповідача всі умови кредитного договору залишено без розгляду. (а.с. 126,127)

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 липня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1/2 частину сплачених за кредитним договором коштів в розмірі 84 200,69 грн.

В задоволенні вимоги про стягнення на користь позивача щомісячних платежів в гривнях в сумі, еквівалентній 182 доларам США, починаючи щомісячне стягнення із дати винесення судом рішення по справі до повного погашення суми кредиту та процентів по кредиту, встановлених кредитним договором відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення в частині стягнення ? частини сплачених ним за кредитним договором коштів, збільшивши розмір стягнутої суми до 120 669,50 грн. та скасувати рішення суду в частині вирішення вимоги про стягнення на користь позивача щомісячних платежів в гривнях в сумі, еквівалентній 182 доларам США і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цієї вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що суд неправильно визначився зі строком нарахування сплачених ним за кредитним договором коштів та не застосував ст. 360 ЦК України, згідно якої, співвласник майна, яким є відповідач, зобов'язана нести відповідальність перед третіми особами по зобовязанням повязаними із спільним майном.

ОСОБА_3, в поданій апеляційній скарзі, просить скасувати рішення та закрити провадження у справі. Скаргу обґрунтовує тим, що вона не укладала кредитний договір та не була обізнаною з його умовами. Крім того, право власності на ? частку будинку, який придбано за кредитні кошти за нею не зареєстровано, тому згідно ч.4 ст. 334 ЦК України вона не набула на нього право власності.

ОСОБА_2, який був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не прибув, про причини неявки не повідомив.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 доводи поданої нею скарги підтримала і заперечила проти доводів викладених у скарзі позивача.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволенню не підлягають. Встановивши факт набуття сторонами за час шлюбу будинку за кредитні кошти і факт виконання позивачем після припинення шлюбних відносин зобов'язань по кредиту, взятого в інтересах сім'ї, суд першої інстанції стягнув з ОСОБА_3 половину кредитних коштів, сплачених ОСОБА_2 Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення на користь позивача щомісячних платежів в гривнях в сумі еквівалентній 182 доларам США, суд зазначив, що вказані вимоги не ґрунтуються на законі.

Суд апеляційної інстанціх погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує наступні питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 2002 року до 31 серпня 2012 року, що підтверджується копією рішення суду про його розірвання. (а.с. 33)

03 жовтня 2014 року ОСОБА_3, уклавши шлюб, змінила призвіще на ОСОБА_3. (а.с.81)

21 лютого 2008 року ОСОБА_2 з метою придбання будинку по пров. Красіна, 9 в м.Кіровограді, уклав з ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», кредитний договір №6138551, відповідно до умов якого отримав кредит у розмірі 30 000 доларів США, строком до 21 лютого 2028 року зі сплатою 13,49% відсотків річних, в обмін на зобовязання позичальника використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку. (а.с. 36-43)

З метою забезпечення боргових зобов'язань між ОСОБА_2 та ЗАТ «Перший Український Міжнародний Банк», укладено договір іпотеки, предметом якого є спірний будинок, який належить позивачу на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу будинку від 21 лютого 2008 року. (а.с. 47-50)

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2013 року, що набрало законної сили, за кожною із сторін визнано право власності на ? частку будинку по пров. Красіна, 9 в м.Кіровограді.(а.с. 34,35)

Згідно із частиною 3 статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за загальним правилом майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини.

Частиною 4 ст. 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Із роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 1 ст. 544 ЦК України).

Як вбачається з доданих до матеріалів справи платіжних квитанцій позивач за період з січня 2012 року по листопад 2014 року на виконання умов кредитного договору №6138551 від 21.02.2008 року сплатив банку грошові кошти розмірі 10 433 долари США.(а.с. 5-32)

Відповідачем зазначений факт щодо сплати позивачем одноособово коштів на погашення кредиту та процентів за користування кредитом не заперечується.

Половина від зазначеної суми за вказаний період складає 5 216, 50 доларів США.

Проте, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися у липні 2014 року, то суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача половину внесених ним на погашення кредиту кошти за період з серпня 2014 року по листопад 2014 року в розмірі 3816,50 доларів США, (7633 : 2= 3816,50), що враховуючи гривневий еквівалент (23,00 грн. за один долар США) складає 84 200, 68 грн.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2, які зводяться до того, що суд першої інстанції неправильно визначився зі строком нарахування сплачених ним за кредитним договором коштів та не застосував ст. 360 ЦК України, згідно якої, співвласник майна, яким є відповідач, зобов'язана нести відповідальність перед третіми особами по зобов'язанням повязаними із спільним майном не ґрунтуються на законі та доказах.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що шлюбні відносини між сторонами припинилися в січні 2014 року, а тому суд обґрунтовано визначив термін, починаючи з якого відповідач має сплатити в порядку регресу кошти у розмірі 50% від сплачених сум за кредитним договором саме з липня 2012 року.

Також, немає підстав вважати, що положеня ст. 360 ЦК України регулюють спірні правовідносини, оскільки зазначена норма права унормовує питання щодо утримання майна, що є у спільній власності, і не може бути застосованою до кредитних зобов'язань, що виникли в інтересах сім'ї.

Ураховуючи, що позивач, а не відповідач, є стороною у зобов'язанні яке виникло із кредитного договору, тому вимога про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 щомісячних платежів в гривнях в сумі еквівалентній 182 доларам США є безпідставною.

Не спростовують висновків суду і доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 про те, що вона не повинна відповідати за кредитними зобов'язаннями колишнього чоловіка, оскільки не укладала кредитний договір та не була обізнаною з його умовами.

Ураховуючи, що ОСОБА_3 надала згоду на купівлю жилого будинку в АДРЕСА_2 (п.10 договору купівлі-продажу), а кредитні кошти одержано на придбання зазначеного житла, тобто в інтересах сімї, тому суд обґрунтовано стягнув з відповідача, за період припинення шлюбних відносин між сторонами ? частину сплачених позивачем коштів банку.

Посилання апеляційної скарги на те, що відповідач не зареєструвала право власності на ? частку будинку теж не є обставиною яка впливає на кредитні зобов'язання, що виникли в інтересах сім'ї.

За таких обставин рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи і відповідно до положень ст. 308 ЦПК України підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскарженою шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: