УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із указаним позовом, в обґрунтування вимог посилаючись на те, що 12 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № DND0AE00006158, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 24 000 дол. США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 12 грудня 2011 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір застави, на підставі якого відповідач передав у заставу банку належний йому на праві власності транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_1.

Позивач зазначав, що ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконує, внаслідок чого станом на 02 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 47 281,82 дол. США.

Враховуючи викладене, банк просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 12 грудня 2006 року № DND0AE00006158 вилучити у ОСОБА_3 автомобіль НОМЕР_1, та передати у заклад банку автомобіль, комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; звернути стягнення на автомобіль НОМЕР_1, шляхом продажу предмета застави банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з наданням банку повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, зі зняттям автомобіля з обліку в органах ДАІ України, та усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття автомобіля з обліку.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати вказані рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року, яким відмовлено в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (далі - ПАТ «Акцент-Банк») про звернення стягнення на предмет застави, встановлено відсутність у ОСОБА_3 заборгованість перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 12 грудня 2006 року № DND0AE00006158.

Судами встановлено, що 12 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № DND0AE00006158, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 24 000 дол. США зі сплатою 12 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 12 грудня 2011 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»та ОСОБА_3 було укладено договір застави, на підставі якого відповідач передав у заставу банку належний йому на праві власності транспортний засіб - автомобіль НОМЕР_1.

Згідно з ч. 1 ст. 572 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843642/ed_2011_09_22/pravo1/T030435.html?pravo=1> в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 575 ЦK України закладом є застава рухомого майна, що дається у володіння заставодержателя або за його наказом у володіння третій особі.

Аналогічне поняття закладу міститься і в ст. 44 Закону України «Про заставу».

Також судами встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року відмовлено в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент-Банк» про звернення стягнення на предмет застави.

Вказаним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_3 виконані зобов'язання перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 12 грудня 2006 року № DND0AE00006158.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову та звернення стягнення на предмет застави.

Доводи касаційної скарги про те, що виконання в національній валюті кредитного договору, укладеного в іноземній валюті є необґрунтованими, оскільки не спростовують висновків суд про повне виконання умов кредитного договору, встановлених рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2013 року, яке має преюдиційне значення.

Інші доводи про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права є безпідставними, не спростовують висновків апеляційного суду та не дають підстав для скасування оскаржуваних рішення суду першої інстанції в незміненій частині та рішення апеляційного суду.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко