Справа № 750/9685/14
Провадження № 2/750/76/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м.Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі головуючого - судді Логвіної Т.В.

при секретарях Корж Ю.В., Примак Т.В.,

з участю позивача, представника позивача, представників відповідачів та представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернігівської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання права власності,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів та просить визнати за нею право власності на самочинно здійснені до будинку № 15 квартири № 2 по провулку Партизанському в м. Чернігові прибудови самовільно збудований тамбур «б-6-1», прибудову «Б-2-1» та на переобладнаний з сараю будинок «Б-1» з прибудовами, що знаходяться у дворі вказаного будинку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником 1/4 частини будинку № 15 по провулку Партизанський в м. Чернігові згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою чернігівською державною нотаріальною конторою 27.04.2011 року за реєстровим номером 2-800, право власності зареєстровано в КП ЧМБТІ 03.08.2011 року. Спадщину по 1/4 частині будинку №15 по провулку Партизанському 20.06.1988 року одержали також два брати батька та сестра. Всі спадкоємці після одержання спадщини з своїми сімями проживали у спадковому будинку. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.07.1989 року був встановлений порядок користування будинком, що знаходився у спільній власності всіх спадкоємців. Батьку позивача в користування була виділена одна кімната 1-4 в будинку площею 17,8 кв.м. та сарай, який ще дід переобладнав у будинок, де було кімната 9,2 кв.м. та кухня 6,3 кв.м. В цьому сараї переобладнаному в жиле приміщення з 1970-х років жили дід з бабою, а сімї дітей жили у будинку. Рішенням суду батька позивача зобовязано було обладнати собі окремий вихід. Після одержання спадщини в 1988 році всі спадкоємці вирішили ізолювати для своїх сімей жилі приміщення, обладнати кожен з своєї 1/4 частини будинку кухні та окремі виходи, тому, що ніхто не мав іншого житла. Рішенням райвиконкому Деснянської районної ради м. Чернігова № 505 від 13.11.1989 року батьку був наданий дозвіл зробити прибудову до будинку розміром 4,5 х 2 м, де розмістити кухню та коридор. Рішенням виконкому Чернігівської міської ради від 08.11.2004 року № 249 позивачу, яка на той час не була ще власником, було надано дозвіл на прибудову до квартири № 2 у вказаному будинку, де вона проживала зі своєю сімєю, кімнату площею 2,6 х 4 м. зі збільшенням житлової площі до 7 кв.м. Проект було погоджено з завідуючим відділом архітектури. Позивач прибудувала прибудову не 7 кв.м., а три приміщення 5,9 кв.м., 4,7 кв.м. та веранду 4,7 кв.м. Веранда позивачем була знесена в зв'язку зі скаргами співвласника ОСОБА_1 Перед винесенням обох вказаних рішень вже були здійснені прибудови, вони були оглянуті комісіями виконкому, якими не були встановлені порушення архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, пожежних норм та правил. Рішенням виконкому Чернігівської міської ради від 15.05.1991 року №112 батьку позивача ОСОБА_3 було дозволено здати в експлуатацію самовільно збудований другий будинок розміром 21,8 кв.м., що знаходився у дворі загального користування по провулку Партизанському, 15 в м. Чернігові, це саме той будинок, який переобладнано з сараю. Перед прийняттям вказаного рішення переобладнаний в будинок сарай оглядався комісією Чернігівського міськвиконкому, ніяких порушень будь-яких норм та правил при переобладнаннях виявлено не було і батьку було запропоновано звернутися до виконкому Чернігівської міської ради з заявою про надання дозволу на прийняття в експлуатацію будинку, але батько з невідомих причин так і не ввів в експлуатацію вказаний будинок. Всі прибудови, переобладнання сараю були здійснені майже 20 років тому за згодою всіх співвласників будинку та до 2011 року ніхто з співвласників, які згодом змінювались, не мали до сімї позивача будь-яких претензій з приводу споруджених прибудов. В 2002 року власником квартири № 2 по пров. Партизанському стала ОСОБА_1 на підставі договору дарування. Всі прибудови, переобладнання в кожній квартирі існували на час прийняття в дар ОСОБА_1 1/4 частини будинку і до 2011 року, її все влаштовувало і не створювало довгий час будь-які перешкоди в користуванні своєю власністю, але після того, як відносини між ними зіпсувались, ОСОБА_1 почала звертатись до Інспекції ДАБК в Чернігівській області з приводу знесення прибудов позивача та постановами інспекції позивач притягувалась до адміністративної відповідальності та за приписами інспекції зобовязувалась знести прибудови Б2-1, тамбуру бб-1 та веранду. Вважає, що відповідно до ст. 376 ЦК України є підстави для визнання за позивачем права власності на самочинно здійснені прибудови, оскільки такі збудовані без істотних порушень будівельних норм і правил та не порушують права інших осіб.

Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлений позов та просили суд його задовольнити.

Представники відповідачів проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність. Представник Чернігівської міської ради посилалась на те, що земельну ділянку було надано батьку позивача, позивачу право користування земельною ділянкою, на якій розташовані прибудови, не надавалося, відсутня технічна документація на сьогоднішній день на здійснене позивачем самочинне будівництво та це будівництво порушує права інших співвласників та землекористувачів, враховуючи притягнення позивача до адміністративної відповідальності за самочинне будівництво та приписи про його знесення. Представник Державної архітектурно будівельної інспекції України пояснив, що позивач не позбавлена можливості у встановленому законом порядку здати в експлуатацію самочинно збудовані прибудови, враховуючи надання відповідних дозволів на таке будівництво.

Представник третьої особи ОСОБА_1 просила у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення позивачем прав ОСОБА_1 як співвласника будинку № 15 по провулку Партизанський в м. Чернігові та на порушення її прав землекористувача, оскільки земельна ділянка, на якій розташовані прибудови, знаходиться у спільному користуванні співвласників будинку.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником 1/4 частини домоволодіння з надвірними будівлями по пр. Партизанському, 15 в м. Чернігові на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою чернігівською державною нотаріальною конторою 27.04.2011 року за реєстровим номером 2-800, право власності зареєстровано в КП ЧМБТІ 03.08.2011 року. Іншими співвласниками будинку є треті особи по справі ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Відповідно до рішення виконкому Деснянської районної Ради народних депутатів м. Чернігова від 13.11.1989 року № 305 було дозволено прибудову на своїй земельній ділянці ОСОБА_3 розміром 4, 5х2, 0 м з розміщенням на ній кухні, коридору без збільшення жилої площі по провулку Партизанському, 15. Рішенням виконкому Деснянської районної Ради народних депутатів м. Чернігова від 15.05.1991 року № 112 прийнято прибудову та частину самовільно збудованого будинку до експлуатації.

Відповідно до рішення виконкому Деснянської районної Ради народних депутатів м. Чернігова від 15.05.1991 року дозволено ОСОБА_3 прийом в експлуатацію самовільно збудований другий будинок розміром 21, 8 кв. м у дворі загального користування по провулку Партизанський, 15 в м. Чернігові. Згідно листа-дозволу на прибудову до коридору від 15.06.1999 року ОСОБА_6 претензій до прибудови коридору 1,8х2, 5 м ОСОБА_3 до своєї частини будинку не має.

Згідно рішення виконкому Деснянської районної Ради народних депутатів м. Чернігова від 08.11.2004 року № 249 дозволено ОСОБА_2 прибудову кімнати розміром 2, 6х4, 0 м зі збільшенням жилої площі на 7 кв. м АДРЕСА_1, згідно проекту, погодженому завідувачем відділу архітектури. Прибудова виконана зі збільшенням площі фактична площа прибудови складає 15, 3 кв. м, в якій житлова площа 5, 9 кв. м, що в процентному важенні перевищує на 53 % дозволене збільшення.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що за самовільне будівництво тамбуру «б-6-1», прибудови «Б-2-1», веранди «а-3-1» по провулку Партизанському, 15/2 в м. Чернігові ОСОБА_2 притягувалась до адміністративної відповідальності за самовільне будівництво та ДАБІ було внесено припис про знесення зазначених самочинно збудованих прибудов.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Із позовної заяви та доданих до неї документів випливає, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи, які б давали їй право на будівництво зазначеної земельної ділянки або підтверджували факт прийняття в спадщину земельної ділянки, на якій таке будівництво проведено.

У своїй позовній заяві позивач та його представник в судовому засіданні посилалися на ч. 5 ст. 376 ЦК України, відповідно до норми якої на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Діючим законодавством передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, що не була їй відведена для цієї мети, лише у випадках, передбачених ст. 376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

При цьому позивач не є власником або користувачем земельної ділянки, на якій зведене самочинне будівництво, що є обов'язковою умовою для визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Між тим, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних,санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Повно і всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, враховуючи відсутність надання позивачу у користування земельної ділянки, на якій розташовані самовільно здійснені прибудови та заперечення співвласника будинку ОСОБА_1, що свідчить про порушення прав інших осіб, а також відсутність технічних характеристик прибудов станом на сьогоднішній день та можливість введення в експлуатацію прибудов відповідно до вимог діючого законодавства, що не заперечується представником Державної архітектурно-будівельної інспекції України, у звязку з чим позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 61, 209, 212, 213 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення в порядку ч. 1 статті 294 ЦПК України.

Суддя