Головуючий суду 1 інстанції - Юзефович І.О.
Доповідач - Украінцева Л.Д.
Справа № 428/2214/15-ц
Провадження № 22ц/782/333/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» липня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді - Украінцевої Л.Д.

суддів - Лісіциної А.І., Романченка В.О.

при секретарі - Козубській А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2

на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 червня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Сєвєродонецької міської ради про визнання недійсною додаткової угоди №б/н від 22.06.2011 року до договору НОМЕР_1 оренди землі від 27.03.2009 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до Сєвєродонецької міської ради про визнання недійсною додаткової угоди №б/н від 22.06.2011 року до договору НОМЕР_1 оренди землі від 27.03.2009 року, а саме просить визнати недійсною додаткову угоду від 22.06.2011 року, зареєстровану Управлінням Держкомзему у м.Сєвєродонецьк Луганської області 13.07.2011 року №00189, до договору оренди землі НОМЕР_1 від 27.03.2009 року, зареєстрованого Управлінням Держкомзему у м.Сєвєродонецьк Луганської області 09.04.2009 року під НОМЕР_1, укладені між ОСОБА_2 та Сєвєродонецькою міською радою; стягнути з Сєвєродонецької міської ради на його користь судовий збір в сумі 243,60 грн.

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 червня 2015 року провадження закрито в зв'язку з тим, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Роз'яснено позивачу, що даний позов віднесено до компетенції господарського суду Луганської області.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі та направити справу на новий розгляд до Сєвєродонецького міського суду Луганської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

При цьому апелянт зазначає, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, оскільки згідно п.1 та п.6 ст.12 ГПК України господарським судам, зокрема, підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав; справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року, спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі ст.15 ЦПК України розглядається в порядку цивільного судочинства. Тому, справа підсудна в порядку цивільного судочинства Сєвєродонецькому міському суду Луганської області.

Позивач та представник відповідача - Сєвєродонецької міської ради у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про що свідчать зворотні повідомлення (а.с.101-102).

За таких обставин колегія суддів вважає за можливим розглянути апеляційну скаргу за їх відсутністю.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи та вимоги викладені в апеляційній скарзі підтримав в повному обсязі та просив задовольнити апеляційну скаргу.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, представника позивача, розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі залишити без змін за наступне.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини виникли між юридичною особою та фізичною особою, яка є приватним підприємцем: Сєвєродонецькою міською радою і підприємцем, при цьому суд врахував зміст договору, на підставі якого оформлено передачу землі в оренду, і яке було підставою для отримання у користування земельної ділянки, також суд врахував господарське призначення земельної ділянки, що також вказує на те, що в даному випадку є спір між суб'єктом владних повноважень та суб'єктом господарювання.

Зазначений висновок ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України та роз'яснень, викладених в абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 (v0002700-09) "Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за чч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами адміністративного судочинства України (ст. 17) або Господарським процесуальним кодексом України (1798-12) (ст. ст. 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Вирішуючи, чи належить спір про визнання недійсною додаткової угоди до цивільної чи господарської юрисдикції, у разі виникнення такого спору між Сєвєродонецькою міською радою і фізичною особою, яка є приватним підприємцем, суду належить з'ясувати, з використанням якого правового статусу при укладенні договору діяла фізична особа: як фізична особа чи як фізична особа-підприємець, а також враховувати, які саме правовідносини між сторонами виникли.

З матеріалів справи вбачається, що договір № 24 від 27.03.2009р. на право тимчасового користування землею на умовах оренди був укладений між Сєвєродонецькою міською радою і ОСОБА_2., згідно п. 14 земельна ділянка надається на умовах оренди під відкриту автостоянку легкового транспорту на 160 машиномісць з шиномонтажною майстернею, у п. 15 договору вказано, що цільове призначення земельної ділянки - землі комерційного використання.

Відповідно до п. 3 П О С Т А Н О В И ПЛЕНУМУ ВИЩОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ УКРАЇНИ від 24.10.2011 N 10 ''Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам'' вказано, що у вирішенні питання про те, чи є правовідносини господарськими, а спір - господарським, слід виходити з визначень, наведених у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов:

- участь у спорі суб'єкта господарювання;- наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин

Суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що спір виник за зобов'язаннями між юридичною особою- міською радою та громадянином, який здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набув статусу суб'єкта підприємницької діяльності -ОСОБА_2, при виконанні господарського договору, який відповідно до п.1 ч. 1 ст. 12 ГПК України підвідомчий господарським судам.

Апелянт посилається на ту обставину, що за умовами спірного договору орендатором земельної ділянки є ОСОБА_2., як фізична особа.

Однак це твердження на увагу не заслуговує за наступне.

Так, відповідно до приписів статті 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Частиною 3 статті 22 Закону України "Про судоустрій України" передбачено, що місцеві господарські суди розглядають справи, які виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності. Згідно з частиною 1 статті 21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу.

Перелік категорій справ, які підвідомчі господарським судам, наведено у статті 12 Господарського процесуального кодексу України, частиною першою якої визначено, що господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав (п. 1).

Таким чином, господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає статті 1 Господарського процесуального кодексу України, а правовідносини, щодо яких виник спір, носять господарський характер.

Хоча договір і укладено міжСєвєродонецькою міською радою та фізичною особою ОСОБА_2, однак підстави укладання договору є підприємницька діяльність відповідача, тобто між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини, що вказано у самому договорі оренди, також з договору оренди вбачається, що договір укладено з ОСОБА_2 саме як з фізичною особою - підприємцем та земельна ділянка використовується ним в комерційних цілях з метою отримання прибутку від автостоянки автомобілів.

Враховуючи, що сторонами у даній справі є суб'єкти, які згідно положень наведених норм права можуть бути стороною в господарському процесі, а позов виник. при виконанні господарського договору, то даний спір підвідомчий господарським судам, а висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Згідно із п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 303,307,п.1.ч.1 ст.312,313-315 ЦПК України, колегія суддів-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - відхилити..

Ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак її може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції: Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: