У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 лютого 2015 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» відхилено, рішення апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, врахувавши правові позиції, висловлені в постановах Верховного Суду України № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року та № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, дійшли обґрунтованого висновку про звернення позивача до суду поза межами позовної давності, про застосування якої подано відповідну заяву, вирішили спір в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Суд касаційної інстанції перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 25 березня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М. Мазур