Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 21 Доповідач Кочетов Л. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Кочетова Л.Г.,

суддів: Товянської О.В., Микитюк О.Ю.,

при секретарі: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, договору купівлі-продажу та визнання нечинним витягів з Реєстру прав власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом та в обгрунтування вимог зазначила, що 08.09.2003 року між нею та її сином, ОСОБА_2, був укладений договір дарування квартири АДРЕСА_1. Зазначає, що даний договір укладений внаслідок обману, оскільки вважала, що укладається договір довічного утримання. В серпні 2014 року позивач дізналася, що 08.02.2008 року ОСОБА_2 уклав договір купівлі-продажу даної квартири з її дочкою, ОСОБА_3 з метою штучної передачі прав власності на квартиру і недопущення можливості її повернення їй, через невиконання свої обовязків по утриманню і догляду. Просила визнати недійсними договори дарування та купівлі-продажу, застосувавши наслідки недійсності правочину і визнати нечинним витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2014 року позов задоволено частково. Визнано недійсним з моменту укладення договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений 08 вересня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, постановити нове про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що позов був спрямований на реальне виведення квартири з іпотеки з метою невиконання перед апелянтом грошових зобовязань ОСОБА_5 та ОСОБА_3, справа розглянута без залучення його до розгляду.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08 вересня 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір дарування квартири АДРЕСА_3 (а.с. 8).

08 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 (а.с. 6-7).

Задовільняючи позов в частині визнання договору дарування квартири недійсним, суд виходив з того, що позивач була введена в оману та вважала, що укладає договір довічного утримання, відповідачі визнали позов.

З таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з договору іпотеки від 03.04.2014 року, ОСОБА_3 спірну квартиру передала в іпотеку в забезпечення договору позики, укладеного між апелянтом та ОСОБА_5 (а.с. 35-38), у зв»язку з чим нотаріусом накладена заборона на відчудження вказаного майна та внесені відповідні записи в Реєстр.

Вказана обставина сторонами суду повідомлена не була.

У відповідності до вимог ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Проте суд не з»ясувавши належність на праві власності спірної квартири на час розгляду справи відповідачу, існування обмежень та заборон щодо її відчудження.

Не пересвідчишись у відсутності прав інших осіб на спірне майно, суд передчасно постановив рішення про задоволення позову, не залучивши до розгляду осіб, на права яких воно впливає, тим самим порушивши їх права.

Оскільки будь-яких доказів того, що при укладенні договору дарування квартири, позивач була введена в оману суду не надано, підстав для задоволення позову у цій частині, немає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення в частині задоволення позову підлягає скасуванню та постановлює нове про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовільнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 25 вересня 2014 року в частині задоволення позову та стягнення судових витрат скасувати, постановивши нове.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді