Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/373/15-ц
Провадження № 2/499/229/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
"22" червня 2015 р. смт. Іванівка
Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука О.О., при секретарі Кирилової С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком,
ОСОБА_1, ОСОБА_2 (далі позивачі) звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі відповідачі) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками будинку з господарськими будівлями та спорудами №8 «б», по вул. Калініна селища Петрівка Іванівського району Одеської області (далі будинок) в якому зареєстровані проте не проживають колишні власники, що проживають за іншою не відомою їм адресою, їх реєстрація у будинку перешкоджає їм вільно користуватися власністю, у звязку з чим просять суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком.
Позивачі в судове засідання не зявилися, направили до суду заяви, в яких просили розглядати справу без їх участі.
Відповідач в судове засідання не зявилася, у звязку з чим судом 22 червня 2015 року було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із встановлених обставин і визначених відповідно до них наступних правовідносин.
13 березня 2015 року відповідачі продали позивачам будинок, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с. 11-16).
Відповідно до копії домової книги в будинку зареєстровані відповідачі (а.с.9-10).
З копії домової книги вбачається, що відповідачі зареєстровані в будинку (а.с.9-11).
Відповідач ОСОБА_3 дала свою згоду на зняття її з реєстраційного обліку, що підтверджується заявою від 13 березня 2015 року (а.с. 19).
Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.
Статтею 41 Конституції України, передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ст. 310 ЦК України, фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
В силу ст.ст. 317, 319 ЦК України, власнику належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Оскільки судом встановлено, що відповідачі відсутні за місцем реєстрації без поважних причин, надали згоду на зняття їх з реєстраційного обліку, позивачі не можуть володіти, користуватися та розпоряджатися будинком, відповідачів слід визнати такими що втратили право користування будинком.
Вирішуючи справу керуючись процесуальними нормами суд зазначає, що за ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, в межах позовних вимог та на підставі поданих ними доказів.
З ч.1 ст.58 ЦПК України вбачається, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Керуючись ст.ст. 225, 213-215 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами №8 «б» по вул. Калініна в смт. Петрівка Іванівського району Одеської області.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою до Іванівського районного суду Одеської області протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення.
СуддяОСОБА_5