Справа № 367/4213/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03 серпня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючого судді Кухленка Д.С.,
при секретарі Мельник І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа: Служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області про надання на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди батька та дозволу на оформлення документів,-
Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просили надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 на період з 20.07.2015 по 15.10.2015 р. до Російської Федерації та дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_2
Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, але проживали однією сім'єю більше 5 років. Вони мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 У грудні 2014р. відповідач залишив сім'ю та почав ухилятись від свого обов'язку утримувати дитину, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, чим ставить її у скрутне становище. Крім цього їхня спільна дитина потребує особливого лікування, адже від народження вона має діагноз двобічної вродженої клишоногості, дисплазія кульшових суглобів. Згідно рекомендації лікарів дитині періодично потрібно проводити медичні маніпуляції, масажі та купувати ортопедичне взуття. Позивачка стверджує, що самостійно виховує дитину, забезпечує її матеріальний, моральний та духовний розвиток. У червні 2015р. позивачка звернулась до відповідача з проханням надати згоду на виїзд дитини за кордон, зокрема до Російської Федерації з метою медичного обстеження та відпочинку з 20.07.15р. до 15.10.2015р. в її супроводі, проте відповідач безпідставно відмовляє у вказаному дозволі. Більш того, такими діями Відповідач чинить перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров'я дитини та її розвиток, без пояснень причин відмовляється надати позивачу дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення.
Позивач в судове засідання з'явилася, позов підтримала повністю та просила його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи міститься розписка про отримання ним судової повістки, а тому суд, керуючись статтею 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи в судове засідання з'явився, позов підтримав та просив вказану позовну заяву задовольнити.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, але проживали однією сім'єю більше 5 років. Вони мають спільну малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1. У грудні 2014р. відповідач залишив сім'ю та почав ухилятись від свого обов'язку утримувати дитину, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, чим ставить позивачку у скрутне становище. Крім цього їхня спільна дитина потребує особливого лікування, адже від народження вона має діагноз двобічної вродженої клишоногості, дисплазія кульшових суглобів, вказаний факт підтверджується довідкою від 30.04.15р. ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України». Згідно рекомендації лікарів дитині періодично потрібно проводити медичні маніпуляції, масажі та купувати ортопедичне взуття. Позивачка стверджує, що самостійно виховує дитину, забезпечує її матеріальний, моральний та духовний розвиток. У червні 2015р. позивачка звернулась до відповідача з проханням надати згоду на виїзд дитини за кордон, зокрема до Російської Федерації з метою медичного обстеження та відпочинку з 20.07.15р. до 15.10.2015р. в її супроводі, проте відповідач безпідставно відмовляє у вказаному дозволі. Більш того, такими діями Відповідач чинить перешкоди у здійсненні заходів спрямованих на покращення здоров'я дитини та її розвиток, без пояснень причин відмовляється надати позивачу дозвіл на виїзд дитини за кордон для відпочинку та оздоровлення.
Виїзд дитини разом з позивачкою за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини, добре позначиться на її духовному та інтелектуальному розвитку як особистості, так як дитина цікавиться багатьма речами, позитивно вплине на стан її психічного та фізичного здоров'я.
Дані правовідносини регулюються:
- ч. ч. 1, 2 статті 27 Європейської Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., ратифікованої 27.02.1991 р., за якою, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
- ст. 150 СК України, відповідно до якої, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток;
- ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності;
- ч. 2 ст. 155 СК України, за якою батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини;
- абз.2 ч.2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України", за яким за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду;
- п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 р., за яким виїзд за межі України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку;
- п. п. 17, 18 затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року №380 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документу дитини, за якими проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду.
Оскільки позивач самостійно утримує дитину ОСОБА_3, піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток в межах своїх здібностей і фінансових можливостей та умов життя, відповідач своїми діями перешкоджає позивачу забезпечити належний рівень життя і відпочинок, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, то приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів малолітньої дитини, суд визнає за необхідне надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 на період з 20.07.2015 по 15.10.2015 р. до Російської Федерації та дозвіл на оформлення документів для тимчасового виїзду за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_2
На підставі ст.27 Європейської Конвенції про права дитини, ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України", ст.ст. 150, 155 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити повністю.
Надати дозвіл на виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 до Російської Федерації на період з 20.07.2015р. по 15.10.2015р.
Дозволити ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 оформлювати документи для тимчасового виїзду або супроводу малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Російської Федерації на період з 20.07.2015р. по 15.10.2015р.
Копію рішення суду направити сторонам по справі для відома.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 (десяти) днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, - з дня отримання копії рішення.

Суддя: Д. С. Кухленко