Справа № 127/4201/14-ц
Провадження № 2/127/434/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача-відповідача ОСОБА_1,

представника відповідача-позивача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» в особі Вінницького центрального регіонального відділення до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Луїзи, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення та зняття з реєстрації місця проживання та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Мегабанк» в особі Вінницького центрального регіонального відділення про припинення договору іпотеки від 15.08.2008 року за реєстровим №7007, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «Мегабанк» в особі Вінницького центрального регіонального відділення звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Луїзи, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення та зняття з реєстрації місця проживання, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір №ГД-03г/2008-з/1, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 15.08.2008 року та зареєстрований в реєстрі за №7077, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №ГД-03-г/2008-2 та №ГД-03-г/2008-183-01ПВ/2008 від 15.08.2008 року, укладеним між ПАТ «Мегабанк» та ПП «Вудмастер плюс».

Відповідно до умов вищезазначеного іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1, яка належить відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках (по 1/4 кожному) на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконкомом Вінницької міської ради 13.09.2007 року, та право власності на яку зареєстровано КП «ВООБТІ» за реєстровим №801/47731 та записано в реєстрову книгу №755 від 29.10.2007 року.

У звязку з невиконанням ПП «Вудмастер плюс» своїх зобовязань по кредитних договорах 24.04.2009 року Постійно діючим третейським судом при асоціації «Слобожанська перспектива» було прийнято рішення, яким стягнуто заборгованість по кредитному договору та звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №ГД-03г/2008-з/1 від 15.08.2008 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу її ПАТ «Мегабанк» від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Проте, відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» вих.№3735 від 19.12.2013 року у вищезазначеній квартирі, яка являється предметом іпотеки, проживають відповідачі по справі.

Листами від 10.01.2014 року №76-14/44 позивач предявив до відповідачів вимогу про виселення, яка була отримана останніми 16.01.2014 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Однак, станом на 28.02.2014 року вимога про виселення з квартири, що є предметом іпотеки, не виконана, квартира не звільнена.

29.12.2014 року до початку розгляду справи по суті позивачем на підставі ст.31 ЦПК України було подано заяву про зміну підстав позову (а.с.241-242 т.1), яка була прийнята судом та відповідно до змісту якої, керуючись положеннями ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку», вимогами п.п.5.1, 5.2 іпотечного договору №ГД-03г/2008-з/1 від 15.08.2008 року, позивач як іпотекодержатель, задовольнив свої вимоги за основним зобовязанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством України, звернувшись до державної реєстраційної служби із заявою про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: м. Вінниця, вул. І. Бевза, 16/6, в рахунок виконання зобовязань по кредитних договорах ПП «Вудмастер плюс» №ГД-03-г/2008-2 та №ГД-03-г/2008-183-01ПВ/2008 від 15.08.2008 року.

Вказана заява позивача була задоволена, в результаті чого за позивачем зареєстровано право власності на квартиру за адресою: м. Вінниця, вул. І. Бевза, 16/6, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.11.2014 року.

А тому, з моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки за позивачем відповідачі втратили відповідно право володіння, користування та розпорядження даним житловим приміщенням у звязку з переходом права власності на квартиру до іншої особи.

Вищевикладені обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом, в якому позивач просив виселити та зняти з реєстрації місця проживання відповідачів, що проживають та зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, з наданням іншого жилого приміщення.

26.03.2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Мегабанк» в особі Вінницького центрального регіонального відділення про припинення договору іпотеки від 15.08.2008 року за реєстровим №7007, який в процесі судового розгляду уточнив, та який ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.03.2014 року був прийнятий до спільного розгляду із первісним позовом (а.с.87 т.1).

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір №ГД-03г/2008-з/1, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 15.08.2008 року та зареєстрований в реєстрі за №7077, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №ГД-03-г/2008-2 та №ГД-03-г/2008-183-01ПВ/2008 від 15.08.2008 року, укладеним між ПАТ «Мегабанк» та ПП «Вудмастер плюс».

Відповідно до умов вищезазначеного іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1, яка належить відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках (по 1/4 кожному) на праві приватної власності.

У звязку з невиконанням ПП «Вудмастер плюс» своїх зобовязань по кредитних договорах 24.04.2009 року Постійно діючим третейським судом при асоціації «Слобожанська перспектива» було прийнято рішення, яким стягнуто заборгованість по кредитному договору та звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №ГД-03г/2008-з/1 від 15.08.2008 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу її ПАТ «Мегабанк» від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Проте, позивач стверджує, що станом на 24.04.2009 року чинна редакція Закону України «Про третейські суди» виключала розгляд в третейському суді такого роду правовідносин, що склались між сторонами.

Окрім того, позивач зазначає, що господарським судом Вінницької області 21.06.2012 року винесено ухвалу про припинення провадження у справі про банкрутство №5/39-10, згідно якої ПП «Вудмастер плюс» як юридичну особу ліквідовано.

Запис про припинення ПП «Вудмастер плюс» внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 03.07.2012 року.

У звязку з ліквідацією юридичної особи в силу ст.609 ЦК України всі зобовязання ПП «Вудмастер плюс», в тому числі за кредитним договором №ГД-03-г/2008-2 та №ГД-03-г/2008-183-01ПВ/2008 від 15.08.2008 року, припиняються.

Оскільки, договір іпотеки має додатковий (акцесорний) до основного зобовязання кредитного договору характер і укладається для виконання останнього, за таких обставин, зважаючи на припинення зобовязання за кредитним договором, припиняються зобовязання за договором іпотеки.

А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просив визнати договір іпотеки №ГД-03г/2008-з/1 від 15.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 та зареєстрований за реєстровим №7077, що укладений між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, припиненим з 03.07.2012 року; скасувати заборону, накладену 15.08.2008 року за реєстровим №7078 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10, на підставі ст.73 Закону України «Про нотаріат» на нерухомість трикімнатну квартиру за адресою: м. Вінниця, вул. Бевза, 6/16.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом за довіреністю ОСОБА_1 первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Зустрічні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні останніх відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6, який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 Луїзи за довіреністю ОСОБА_2 первісні позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні останніх відмовити, зустрічні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у зустрічній позовній заяві.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області за довіреністю ОСОБА_3 поклався на розсуд суду при вирішенні даного спору.

Відповідачі за первісним позовом ОСОБА_4, ОСОБА_6 до судового засідання не зявились, однак матеріали справи містять письмові заяви від останніх, відповідно до змісту яких позовні вимоги не визнають та просять в задоволенні останніх відмовити (а.с.14, 15 т.2).

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_5 до судового засідання не зявилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином через оголошення в газеті «Урядовий курєр» від 03.03.2015 року №39 (5413) (а.с.37 т.2).

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Вінницької міської ради за довіреністю ОСОБА_11 до судового засідання не зявилась, однак від останньої в матеріалах справи міститься письмова заява про розгляд справи у її відсутність, при прийнятті рішення просить врахувати інтереси неповнолітніх дітей (а.с.18 т.2).

Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що первісний позов публічного акціонерного товариства «Мегабанк» в особі Вінницького центрального регіонального відділення до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Луїзи, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення та зняття з реєстрації місця проживання підлягає до часткового задоволення, натомість в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Мегабанк» в особі Вінницького центрального регіонального відділення про припинення договору іпотеки від 15.08.2008 року за реєстровим №7007 слід відмовити з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір №ГД-03г/2008-з/1, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 15.08.2008 року та зареєстрований в реєстрі за №7077, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №ГД-03-г/2008-2 та №ГД-03-г/2008-183-01ПВ/2008 від 15.08.2008 року, укладеним між ПАТ «Мегабанк» та ПП «Вудмастер плюс» (а.с.16-17, 6-10, 11-15 т.1).

Відповідно до умов вищезазначеного іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1, яка належить відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках (по 1/4 кожному) на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконкомом Вінницької міської ради 13.09.2007 року, та право власності на яку зареєстровано КП «ВООБТІ» за реєстровим №801/47731 та записано в реєстрову книгу №755 від 29.10.2007 року.

За змістом ч.1 ст.575 ЦК України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст.589 ЦК України, ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку».

Згідно із ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме зі змісту іпотечного договору, останній містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, відповідно до п.п. 5.1, 5.2 іпотечного договору №ГД-03г/2008-з/1 від 15.08.2008 року у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання, а також з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством України. Іпотекодержатель має право при зверненні стягнення на предмет іпотеки отримати на праві власності предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

А відтак, з огляду на вищенаведене, позивач ПАТ «Мегабанк» правомірно звернувся до Державної Реєстраційної служби із заявою про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: м. Вінниця, вул. І. Бевза, 16/6, в рахунок виконання зобовязань по кредитних договорах ПП «Вудмастер плюс» №ГД-03-г/2008-2 та №ГД-03-г/2008-183-01ПВ/2008 від 15.08.2008 року. І як наслідок вказана заява позивача була задоволена, в результаті чого за позивачем зареєстровано право власності на квартиру за адресою: м. Вінниця, вул. І. Бевза, 16/6, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №29564831 від 17.11.2014 року, наданого Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.243-244 т.1).

Зі змісту статті 317 ЦК України вбачається, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном

А тому, з огляду на вищенаведене можна дійти обґрунтованого висновку про те, що з моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки за позивачем відповідачі втратили право володіння, користування та розпоряджання даним житловим приміщенням у звязку з переходом права власності на квартиру до іншої особи.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Окрім того, частиною 1 статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст.109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до довідки ТОВ «ЖЕО» вих.№3735 від 19.12.2013 року у квартирі АДРЕСА_2, яка являється предметом іпотеки, проживають відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_9 Луїза (а.с.23 т.1).

Листами від 10.01.2014 року №76-14/44 позивач предявив до відповідачів вимогу про виселення, яка була отримана останніми 16.01.2014 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.24-26 т.1). Однак, станом на момент розгляду справи вимога про виселення з квартири, що є предметом договору іпотеки, не виконана, квартира не звільнена, що не заперечувалось представником відповідача в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК УРСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами було передано в іпотеку житлову квартиру, яка була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, а відтак відповідачі підлягають виселенню з наданням іншого житлового приміщення.

Вищевикладені висновки також узгоджуються з висловленою правовою позицією Верховного Суду України у своїй постанові від 18.03.2015 року у цивільній справі №6-39цс15 за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Що ж стосується проживання та реєстрації в спірній квартирі малолітніх осіб ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_9 Луїзи, ІНФОРМАЦІЯ_3, то суд звертає увагу, що іпотечний договір №ГД-03г/2008-3/1 між сторонами було укладено 15.08.2008 року, тоді як малолітні діти народились 03.12.2009 року та 02.02.2012 року відповідно, тобто після укладення договору іпотеки.

Окрім того, відповідно до договору іпотеки, зокрема відповідно до п.3.1.10, іпотекодавець зобовязався протягом строку дії основного зобовязання нікого крім себе (іпотекодавця) не реєструвати (не прописувати) за місцем знаходження предмету іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, при укладенні у 2008 році договору іпотеки, предметом якої є квартира за адресою: м. Вінниця, вул. Бевза, 16/6, банк не знав і не міг знати, що в майбутньому правом користування квартирою, що є предметом договору, будуть мати неповнолітні діти. А відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мали законних на те підстав реєструвати місце проживання неповнолітніх осіб у вищезазначеному житлі. Проте, враховуючи, що відповідачі підлягають виселенню з наданням іншого житлового приміщення, суд приходить до висновку, що права неповнолітніх дітей ніяким чином не порушено.

Однак, що стосується вимог позивача щодо зняття з реєстрації місця проживання відповідачів, які зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_4, то суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в цій частині в задоволенні позову з наступних міркувань.

Як вбачається зі змісту ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній, установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

А відтак, вимоги позивача щодо зняття відповідачів з реєстраційного обліку за зазначеною адресою, є безпідставними, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється відділом громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб ДМУ УМВС протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду, в тому числі рішення суду про виселення.

А тому, з огляду на вищенаведене, суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення первісних позовних вимог, шляхом виселення ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9 Луїзу, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири АДРЕСА_3, з наданням іншого житлового приміщення.

З огляду на вищевикладене, судовий збір, понесений позивачем у розмірі 243,60 грн., що підтверджується меморіальним ордером №1396-2 від 25.02.2014 року (а.с.1), підлягає стягненню у розмірі 121,80 грн. в рівних частках з відповідачів, так як у відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_6 по ПАТ «Мегабанк» в особі Вінницького центрального регіонального відділення про припинення договору іпотеки від 15.08.2008 року за реєстровим №7007, то суд приходить до висновку, що в задоволенні останнього слід відмовити з наступних міркувань.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір №ГД-03г/2008-з/1, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_10 15.08.2008 року та зареєстрований в реєстрі за №7077, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором №ГД-03-г/2008-2 та №ГД-03-г/2008-183-01ПВ/2008 від 15.08.2008 року, укладеним між ПАТ «Мегабанк» та ПП «Вудмастер плюс» (а.с.16-17, 6-10, 11-15 т.1).

Відповідно до умов вищезазначеного іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира АДРЕСА_1, яка належить відповідачам ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках (по 1/4 кожному) на праві приватної власності.

У звязку з невиконанням ПП «Вудмастер плюс» своїх зобовязань по кредитних договорах 24.04.2009 року Постійно діючим третейським судом при асоціації «Слобожанська перспектива» було прийнято рішення, яким стягнуто заборгованість по кредитному договору та звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно іпотечного договору №ГД-03г/2008-з/1 від 15.08.2008 року, а саме: квартиру АДРЕСА_1, шляхом продажу її ПАТ «Мегабанк» від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу (а.с.18-22 т.1).

Позивач, як на підтвердження своїх вимог стверджував, що станом на 24.04.2009 року чинна редакція Закону України «Про третейські суди» виключала розгляд в третейському суді такого роду правовідносин, що склались між сторонами.

Так, дійсно ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 31.07.2014 року, яка ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16.10.2014 року залишена без змін, заява ОСОБА_4 про часткове скасування рішення третейського суду задоволено, скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Слобожанська перспектива» від 24.04.2009 року по справі №2/50-2009 за позовом ВАТ «Мегабанк» до ПП «Вудмастер плюс», ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14 про стягнення заборгованості та звернення стягнення, в частині звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором №ГД-03г/2008-з/1 від 15.08.2008 року, а саме на трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: м. Вінниця, вул. І. Бевза, 16/6, шляхом продажу предмету іпотеки ВАТ «Мегабанк» від свого імені будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу (а.с.183-184 т.1), тоді як в іншій частині рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Слобожанська перспектива» від 24.04.2009 року про стягнення заборгованості залишається в силі.

Відповідно до положень ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 21.06.2012 року у справі №5/39-10 за заявою Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Вінниці до приватного підприємства «Вудмастер плюс» про визнання банкрутом затверджено наданий ліквідатором звіт та ліквідаційний баланс ПП «Вудмастер плюс», а ПП «Вудмастер плюс» як юридичну особу ліквідовано (а.с.72-76 т.1).

Відповідно до ч.2 ст.104 ЦК України, яка кореспондується із ч.2 ст.33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до Єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Натомість, як вбачається з ОСОБА_10 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про припинення ПП «Вудмастер плюс» внесено до Єдиного державного реєстру 03.07.2012 року (а.с.77-81 т.1).

Проте, суд звертає увагу, що з прийняттям рішення Постійно діючого третейського суду при асоціації «Слобожанська перспектива» від 24.04.2009 року про стягнення заборгованості відносини між кредитором та боржником перейшли в іншу площину і на даний момент регулюються законодавчими нормами, що встановлюють порядок виконання рішення суду.

Більше того, у відповідності до положень ст.37 Закону України «Про іпотеку», п.п.5.1, 5.2 іпотечного договору відповідач ПАТ «Мегабанк» правомірно звернувся до Державної Реєстраційної служби із заявою про реєстрацію права власності на квартиру за адресою: м. Вінниця, вул. І. Бевза, 16/6, в рахунок виконання зобовязань по кредитних договорах ПП «Вудмастер плюс» №ГД-03-г/2008-2 та №ГД-03-г/2008-183-01ПВ/2008 від 15.08.2008 року. І як наслідок вказана заява позивача була задоволена, в результаті чого за позивачем зареєстровано право власності на квартиру за адресою: м. Вінниця, вул. І. Бевза, 16/6, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №29564831 від 17.11.2014 року, наданого Реєстраційною службою Вінницького міського управління юстиції Вінницької області (а.с.243-244 т.1).

Суд звертає увагу, що державна реєстрація права власності на вищезазначену квартиру за відповідачем на момент розгляду справи є чинною та ніким не скасована.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», п.4 с.1 ст.593 ЦК України іпотека припиняється у разі набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки.

Згідно ч.4 ст.334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Таким чином, оскільки ПАТ «Мегабанк» реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього, договір іпотеки є припиненим на підставі п.3 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», а отже, предмет спору у даному позові відсутній.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги позивача про припинення договору іпотеки від 15.08.2008 року за реєстровим №7007, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.1 ,12, 17, 33, 37, 40 Закону України «Про іпотеку», ст.109 ЖК УРСР, ст.ст.104, 317, 319, 334, 386, 575, 589, 590, 593 ЦК України, ст.ст.10, 31, 60, 158, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства «Мегабанк» в особі Вінницького центрального регіонального відділення до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 Луїзи, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору Управління державної міграційної служби України у Вінницькій області, Служби у справах дітей Вінницької міської ради про виселення та зняття з реєстрації місця проживання задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_8, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9 Луїзу, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири АДРЕСА_3, з наданням іншого житлового приміщення.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Мегабанк» витрати щодо сплати судового збору у розмірі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп.

В іншій частині задоволення позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Мегабанк» в особі Вінницького центрального регіонального відділення про припинення договору іпотеки від 15.08.2008 року за реєстровим №7007 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: