АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючої Перепелюк І. Б.

суддів: Яремка В.В., Чупікової В.В.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: ОСОБА_1, його представника, представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2015 року -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовував слідуючими обставинами.

Позивач зазначав, що він та відповідач підтримували близкі стосунки та мали намір одружитись.

ОСОБА_1 тривалий час перебував за кордоном, у зв'язку з чим у нього були певні грошові збереження.

ОСОБА_2 неодноразово просила позивача надати їй у борг кошти в сумі 75000 доларів СІІІА, які були необхідні їй для придбання магазину та для інших потреб.

Вказані кошти відповідач обіцяла повернути влітку 2012 року.

ОСОБА_2 хотіла надати у залог свій автомобіль БМВ Х5, однак потім відмовилась.

ОСОБА_1 погодився надати їй вказану суму грошей.

Позика грошей була оформлена розпискою від 05.04.2012р. із зазначенням паспортних даних ОСОБА_2 та підписами свідків.

22-ц/1794/1042/ 2015р. Головуючий у 1 інстанції Бужора В.Т.

Категорія 19/27 доповідач Перепелюк І.Б.

Однак на даний час ОСОБА_2 не здійснює жодних дій щодо

повернення боргу.

Позивач просив суд стягнути з відповідача борг в сумі 75000 доларів США, що на день звернення із позовом становить 2126100грн. та судові витрати.

ОСОБА_2 звернулась в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В позові зазначала, що у вересні 2011 року вона домовилась з ОСОБА_1 про те, що останній прижене для неї із-за кордону новий автомобіль марки БМВ X5, у зв'язку з чим 21.10.2011р. ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 55000 Євро у якості завдатку за новий автомобіль БМВ X5, що підтверджується розпискою ОСОБА_1

На даний час ОСОБА_1 не пригнав автомобіль та не повернув ОСОБА_2 вказаний завдаток.

Позивач по зустрічному позову просила стягнути з відповідача на її користь 55000 Євро завдатку та 55000 Євро - сума розміру завдатку за порушення зобов'язання, в всього 110000 Євро, що станом на 23.03.2015р. становить 2744093 грн. (100 Євро = 2494,6303грн.).

Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 2126100 грн. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та задовольнити її зустрічні позовні вимоги.

Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт вказує, що в розписці від 05.04.2012р. відсутній факт передачі їй ОСОБА_1 грошей.

Серед доводів апеляційної скарги є посилання на те, що задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення боргу в розмірі 75000 доларів США, суд безпідставно стягнув суму в гривневому еквіваленті не за курсом валют на день ухвалення рішення, а за курсом валют на день звернення із позовом, що був набагато більшим.

Апелянт звертає увагу суду на те, що безпідставною є відмова суду першої інстанції у задоволенні зустрічного позову, оскільки розписка ОСОБА_1 про отримання ним 55000Євро є завдатком на виконання договору купівлі-продажу автомобіля марки БМВ Х5, який відповідач по зустрічному позову повинен був доставити із США.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції посилався на те, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, пов'язані з позикою грошей, згідно яких позивач передав відповідачу 75000 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути дані кошти.

Такий висновок суду є правильним.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 позику в розмірі 75 000 доларів СІІІА строком до кінця літа 2012 року, яка була оформлена розпискою від 05.04.2012р.

Проте своїх зобов'язань по поверненню позики відповідач в добровільному порядку не виконує.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно розписки, наданої ОСОБА_2, вона зобов'язувалася повернути вказані кошти, отримані від ОСОБА_1 як позику.

Слід зазначити, що суттєвою умовою і невід'ємною частиною договору позики є обов'язок позичальника повернути отримане у позику, а відтак ця умова повинна бути зазначена в укладеному сторонами договорі.

Відповідно до Правової позиції, яка зазначена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, встановлена законом письмова форма договору позики та його суттєві умови - отримання грошей та зобов'язання позичальника повернути борг, сторонами додержана.

Розписка ОСОБА_2 від 05.04.2012р. підтверджує факт передачі позивачем грошових коштів в борг та отримання їх відповідачем.

Враховуючи зазначене, безпідставними є доводи апелянта про те, що в розписці відсутній факт передачі ОСОБА_1 грошей та отриманням їх ОСОБА_2

Зі змісту позову та вимог заявлених в суді першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 борг в розмірі 75000 доларів США. Враховуючи офіційний курс валют на день звернення із позовом 75000 доларів США становило 2126100грн.

Однак, задовольняючи позовні вимоги про стягнення боргу в розмірі 75000грн., суд першої інстанції не врахував зміну офіційного курсу валют на день ухвалення рішення і безпідставно стягнув 2126100грн.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Враховуючи офіційний курс валют на день ухвалення колегією суддів рішення, який становить 2142,5702грн. за 100 доларів США, 75000 доларів становить 1606927,50грн. Рішення суду в частині стягнення суми боргу слід змінити, зменшивши суму боргу в гривневому еквіваленті з 2126100грн. до 1606927,50грн. що становить 75000 доларів США.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції зробив висновок, що між сторонами договір позики в розумінні ст.1046 ЦК України не укладався, а існували інші правовідносини, фактично з приводу купівлі-продажу автомобіля.

Згідно розписки ОСОБА_1 від 21.10.2011р. вбачається, що він отримав у ОСОБА_2 кошти за автомобіль БМВ Х5 та не вказано, що він зобов'язувався повернути вказані кошти, отримані від ОСОБА_2 як позику. Даних про те, що ОСОБА_2 дала кошти відповідачу ОСОБА_1 в борг і він повинен був їх повернути, зі змісту розписки не вбачається.

При розгляді апеляційної скарги ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, її представник не міг пояснити характер правовідносин, що виникли між сторонами з приводу оформлення розписки про отримання грошей за автомобіль. Він зазначив, що можливо ця розписка була оформлена для укладання в майбутньому договору купівлі-продажу автомобіля, або надання послуг по придбанню автомобіля.

Слід зазначити, що позов з цих підстав не заявлявся. Доказів того, що між сторонами була оформлена довіреність на придбання автомобіля, або вчинялися інші дії спрямовані на придбання автомобіля суду не представлено.

З пояснень ОСОБА_1 вбачається, що зазначена розписка була написана ним в стані сп»яніння, він зазначив, що грошей від ОСОБА_2 не отримував. Висновком експертизи №1234-К від 28.08.2013р. підтверджується, що рукописні записи в розписці від 21.10.2011р. виконані ОСОБА_1 у незвичному психофізіологічному стані.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що він кошти у ОСОБА_2 не брав та не домовлявся з нею про те, щоб пригнати їй із США автомобіль, оскільки він навесні 2011 року був депортований із США і не мав можливості туди повертатися. Про це було відомо ОСОБА_2 Крім того, мати ОСОБА_1 знаходиться в США і за домовленістю з ОСОБА_2 нею було придбано та направлено на територію України для ОСОБА_2 автомобіль БМВ Х5. В сертифікації одометра, який був оформлений на митниці зазначено, що Є.Туленко (мати позивача ОСОБА_1М.) продала свій автомобіль НОМЕР_1 модель № Х53.5 ОСОБА_2 за 50000 доларів. В нотаріально засвідченій заяві Є.Туленко від 21.08.2015р. зазначено, що вона не одержувала гроші за автомобіль БМВ Х5 від ОСОБА_2

Встановлено, що за ОСОБА_2 зареєстровані транспортні засоби : 30.09.2008р. марки «MITSUBISHI OUTLANDER» 2008р.в. та 09.04.2011р. марки «BMW Х5» 2010р.в., що підтверджується інформацією УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, наданою на запит адвоката.

Не спростовано, що розписка від 21.10.2011р. була оформлена в забезпечення виконання зобов'язання, зокрема придбання автомобіля БМВ Х5, який зареєстрований на ОСОБА_2 Враховуючи ці обставини, та відмовляючи в задоволені зустрічного позову, суд правильно зазначив, що розписка, на яку посилається позивач по зустрічному позову як на підставу задоволення своїх вимог не містить ознак договору позики. Таким чином, ОСОБА_2 не доведено факту отримання ОСОБА_1 від неї грошей в борг.

При визначені суми стягнення в гривневому еквіваленті, судом порушені норми матеріального та процесуального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення.

Враховуючи всі обставини справи, рішення в частині стягнення суми боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід змінити, зменшивши цю суму з 2126100грн. до 1606927,50грн. в іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.307, п.4. ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 12 червня 2015 року в частині стягнення суми боргу з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 змінити, зменшивши цю суму з 2126100грн. до 1606927,50грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом вірно :