Справа № 428/6002/15-ц
17 вересня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренко І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на наступне.
ОСОБА_1 є власником 3/4 часток квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна від 21.11.1994 року та договору дарування 2/4 частин квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Короткевич О.Г. № 305 від 27.02.2015 року. В спірній квартирі зареєстрований відповідач, батько позивача, ОСОБА_2, який з 2005 року не проживає в спірній квартирі без поважних причин. У зв'язку із викладеним позивач просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до статті 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно положень ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб
В судовому засіданні було встановлено, що 3/4 часток квартири АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна від 21.11.1994 року, договором дарування 2/4 частин квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Короткевич О.Г. № 305 від 27.02.2015 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 34274378 від 27.02.2015 року, виданого реєстраційною службою Сєвєродонецького міського управління юстиції.
Згідно із копією Акту, затвердженого КП «Єдиний розрахунковий центр м. Сєвєродонецька» від 24.02.2015 року, відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 з 2005 року.
Суд звертає увагу на те, що відповідач ОСОБА_2, подарувавши 1/4 частку спірної квартири позивачу, втратив право власності на неї, тобто перестав бути співвласником квартири АДРЕСА_1, згідно із свідоцтвом про право власності на житло, виданого Фондом комунального майна від 21.11.1994 року.
Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з 2005 року без поважних причин, тобто більше одного року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д. Б. Баронін