АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Свистунової О.В., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2015 року у цивільній справі

за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання дій незаконними,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року до суду звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» (далі - ПАТ «Дніпрогаз») про визнання дій незаконними.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ним з відповідачем 08 червня 2007 року було укладено договір, в порушення умов якого відповідач проводить газифікацію в будинках, не отримавши від нього відповідної на це згоди, в зв'язку з чим просив визнати дії відповідача стосовно надання дозволу третім особам без його згоди на газифікацію домоволодінь, розташованих в межах підземного газопроводу середнього тиску діаметром 63 мм по вул. Крайній в сел. Кіровське такими, що порушують його права, передбачені п.2 договору від 08 червня 2007 року та п.2 рішення №408 виконкому Кіровської селищної ради.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2015 року та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08 червня 2007 року між сторонами було укладено договір, відповідно до п.п.1.1 та 1.2 якого позивач, з метою укладання договору на отримання технічних умов на газифікацію, зобов'язався надати відповідачу рішення райвиконкому за місцем знаходження газифікованого об'єкту про створення ініціативної групи для будівництва розподільного газопроводу за рахунок коштів громадян з наступною передачею побудованого газопроводу на баланс відповідача або укладання договору на його технічне обслуговування, а також після отримання технічних умов силами спеціалізованих організацій виконати проектні роботи та монтаж газопроводу у відповідності з виданими технічними умовами даного району та надати кошторис на будівництво даного газопроводу, виданого проектною організацією (а.с.7).

Відповідно до п.2 вищевказаного договору ПАТ «Дніпрогаз» зобов'язувалось після закінчення будівництва та вводу в експлуатацію розподільних газопроводів видавати третім особам дозвіл на газифікацію домоволодінь, розміщених в межах побудованих газопроводів, тільки зі згоди замовника, яким за договором є позивач.

Договір згідно п.5 набирає чинності з моменту підписання та діє до закінчення строку дії технічних умов.

Позивачу відповідачем 07 червня 2007 року було видано Технічні умови № 1539 на проектування розподільного газопроводу середнього тиску для газифікації жилого будинку № 30 по вул. Крайня у сел. Кіровське строком дії до 07 червня 2009 року (а.с.9).

Зазначеними Технічними умовами було передбачено передачу побудованого газопроводу після його будівництва на баланс відповідача, а також, враховуючи, що газопроводи будуть будуватися за рахунок коштів замовника, у п.2 передбачена видача технічних умов на газифікацію домоволодінь, розташованих в межах газопроводу, що будується, з його дозволу.

Рішенням виконавчого комітету Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №408 від 25 квітня 2008 року за заявою ОСОБА_2 про передачу в державну власність газопроводу по вул. Крайня від житлового будинку № 26а до житлового будинку № 30, газопровід середнього тиску діаметром 63 мм, довжиною 115 м, збудований за кошти ОСОБА_2, було передано у державну власність на баланс відповідача. Також у вказаному рішенні зазначено, що подальше підключення до газопроводу необхідно проводити з дозволу позивача (а.с.10).

Факт передачі підземного газопроводу, замовником якого був позивач, у державну власність, перебування його на балансі ПАТ «Дніпрогаз» підтверджується довідкою ПАТ «Дніпрогаз» від 03 листопада 2014 року № 7472/6, згідно якої в бухгалтерському обліку ПАТ «Дніпрогаз» з 25 квітня 2008 року обліковується газопровід середнього тиску по вул. Крайня, 26а-30 у сел. Кіровському, інвентарний номер № 35239, за класифікаційним номером за Єдиною Системою Кодування 1 12 04 00 00 33 02 01546, який належить до державної власності згідно Договору від 29 листопада 2012 року № 31/09 (155/00/01/143535) про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації і не може бути відокремлене від основного виробництва (а.с.25).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що ПАТ «Дніпрогаз», надаючи технічні умови іншим особам на підключення до збудованого за кошти позивача газопроводу середнього тиску діаметром 63 мм, діяло в рамках діючого законодавства та не порушувало умов укладеного з позивачем договору від 08 червня 2007 року, який, припинив свою дію.

З висновками суду колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності трубопровідного транспорту визначені Законом України «Про трубопровідний транспорт».

У ст. 1 зазначеного Закону у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин визначено терміни, відповідно до яких, магістральний трубопровід - це технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об'єктами і спорудами, зв'язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів.

Промислові трубопроводи (приєднані мережі) - це всі інші немагістральні трубопроводи в межах виробництв, а також нафтобазові, внутрішньопромислові нафто-, газо- і продуктопроводи, міські газопровідні, водопровідні, теплопровідні, каналізаційні мережі, розподільчі трубопроводи водопостачання, меліоративні системи тощо.

Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про трубопровідний транспорт» діяльність, пов'язана з проектуванням, будівництвом, ремонтом та експлуатацією об'єктів трубопровідного транспорту, здійснюється на підставі ліцензії і підлягає обов'язковій сертифікації.

Експлуатацію газопроводів можуть здійснювати лише спеціалізовані організації, які в установленому законом порядку отримали відповідні дозволи, сертифікації та ліцензії.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про нафту і газ», об'єкти магістрального трубопровідного транспорту і перевалювальні комплекси нафти, газу та продуктів їх переробки, що побудовані за кошти комунальних або приватних власників після набрання чинності Законом України «Про трубопровідний транспорт», можуть перебувати в комунальній або приватній власності, а також передаватися у державну власність згідно з законом.

Відповідно до Законів України «Про трубопровідний транспорт», «Про природні монополії» та «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України, затвердженого Указом Президента України № 335/98 від 21 квітня 1998 року; Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року, умов і правил ліцензійної діяльності та контролю за їх виконанням у сферах транспортування природного і нафтового газу трубопроводами, а також на суміжних ринках із зберігання природного газу та його постачання за регульованим та нерегульованим тарифами, Наказом Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» № 79 від 26 березня 2001 року був затверджений Порядок доступу до газотранспортної системи (далі - Порядок).

На час виникнення спірних правовідносин цей Порядок визначав загальні принципи і процедури доступу до газотранспортної системи та газорозподільних мереж України, особливості доступу до газотранспортної системи та газорозподільних мереж, вимірювання та обліку природного газу, документального оформлення приймання-передачі природного газу.

Судом встановлено та не заперечувалося позивачем, що спірний газопровід було ним безоплатно передано на баланс відповідача.

Зазначені обставини підтверджуються, зокрема, копією рішення виконавчого комітету Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №408 від 25 квітня 2008 року та довідкою відповідача від 03 листопада 2014 року.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на настання, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 631 ЦК України визначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Апелянт у своїй скарзі посилається на те, що суд першої інстанції необґрунтовано прийшов до висновку, що дія договору припиняється у строк, вказаний в технічних умовах № 1539, оскільки в договорі не вказано номеру чи дати видачі технічних умов, за якими закінчується дія договору.

З такими доводами колегія суддів погодитися не може, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Так, пунктом 5 договору від 08 червня 2007 року передбачено, що договір діє до закінчення строку дії технічних умов.

Матеріали справи містять копію технічних умов № 1539 від 07 червня 2007 року, наданих позивачу на проектування газопроводу середнього тиску для газифікації житлового будинку № 30 по вул. Крайній в с. Кіровське, строк дії яких визначений до 07 червня 2009 року.

Докази на підтвердження існування інших Технічних умов, які стосувалися б умов договору від 08 червня 2007 року, суду не надано.

Крім того, колегія суддів зауважує, що з 24 липня 2010 року набрав чинності Закон України «Про засади функціонування ринку природного газу», який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку природного газу.

Відповідно до цього Закону постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 19 квітня 2012 року № 420 затверджено Порядок доступу та приєднання до Єдиної газотранспортної системи України (далі - Порядок доступу та приєднання до ЄГТСУ), дія якого поширюється на фізичних осіб, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність з видобутку, транспортування, розподілу, зберігання та/або постачання природного газу, незалежно від їх підпорядкування і форми власності, а також використовують природний газ як паливо або сировину (далі - суб'єкти ринку природного газу).

Доказів перебування позивача як власника спірного газопроводу у договірних відносинах з відповідачем відповідно до діючого на час звернення до суду законодавства, суду не надано.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді