Справа №334/439/15-ц
№/п 2/317/748/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н
22 червня 2015 року Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого - судді: Громової І.Б.,
при секретарі: Вишнякової В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства КБ « Приватбанк » до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
10.03. 2015р. цивільна справа за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором була передана за підсудністю з Ленінського районного суду м. Запоріжжя до Запорізького районного суду Запорізької області.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 25.12.2005р. був укладений кредитний договір №б/н між ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 3 500,00 гривень на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але відповідач свої зобовязання покладені на нього кредитним договором не виконав, у звязку з чим, станом на 31.12.2014р. 24 499,07 гривень, яка складається з наступного:
- 3 498,16 грн. заборгованість за кредитом;
- 19 358,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;
А також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг:
- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);
- 1142,81 грн. штраф (процентна складова).
На підставі вищевикладеного, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» був вимушений звернутись до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором №б/н від 25.12.2005р. в розмірі 24 499,07 гривень та суму судових витрат в розмірі 244,99 гривень.
Представник позивача в судове засідання не зявився, про день та час слухання був повідомлений своєчасно та належним чином, просив суд слухати справу за відсутності представника, позовні вимоги підтримував в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
В судове засідання був викликаний також відповідач по справі ОСОБА_1, однак він також в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи. Заперечень на позов, клопотань та заяв суду не надавав.
Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до заяви від 25.12.2005р. відповідач ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» для отримання кредитних коштів. Відповідно до заяви ПАТ КБ «Приватбанк» відкрив на його імя кредитний рахунок та видав відповідачу кредитну картку із встановленим кредитним лімітом в розмірі 3500,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Крім того, із вказаної заяви вбачається, що заява містить пункт «строк дії картки», де зазначено, що картка має строк дії до грудня 2008 року.
Відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право в будь який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Відповідно до довідки, яка долучена позивачем до матеріалів справи в якості додатків, вбачається, що за вказаним картковим рахунком, відкритим на імя ОСОБА_1 кредитний ліміт змінювався декілька разів, а саме: 29.12.2005р. був встановлений ліміт в розмірі 3500,00 грн.; 24.12.2008р. ліміт був збільшений до 8100,00 грн.; 13.01.2009 р. ліміт був зменшений до 3500,00 грн.; 24.01.2009 р.- ліміт був знов встановлений в розмірі 3500,00 грн.
На підставі яких рішень банку, змінювався кредитний ліміт за картковим рахунком, суду не зрозуміло, оскільки позивачем жодного документу (рішення) або пояснення щодо цього суду не надано. Також на підставі викладеного стає не зрозумілим, яким саме чином здійснювалось нарахування відсотків за вказаних картковим рахунком.
В позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» зазначено, що відповідно до п.6.5 Умов та правил банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.
Відповідно до розрахунку, який знаходиться в матеріалах справи, відповідач здійснював погашення заборгованості декільками платежами, а саме: 150 грн. 24.01.2006р.;200 грн. - 23.02.2006р.; 100 грн. 19.05.2006 р.; 1500,00 грн. - 01.06.2006 р.; 200 грн. и 16.02.2007 р.; 200 грн. 02.03. 2007 р., тобто що разом складає 2 350,00 грн.
Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, передбачено, що договір діє на протязі12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Але відповідно до заяви, яку підписали позивач та відповідач 25.12.2005р., строк дії картки становить до грудня 2008 року (3 роки).
Суд зазначає, що заява клієнта суперечить Умовам та правилам надання банківських послуг, що є взагалі не припустимим та не відповідає вимогам діючого законодавства, оскільки кредитний договір не може бути безстроковим.
Виходячи з викладеного, суд керуючись первісним документом, який містить підписи сторін, а саме заяви клієнта від 25.12.2005р., приходить до висновку, що строк кредитного договору був встановлений три роки.
Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, якщо інше не встановлено договором.
Але відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 11.02.2015 року, де зазначається, що суди апеляційної й касаційної інстанцій, погоджуючись з доводами позивача щодо застосування пятирічного строку позовної давності при розгляді цивільної справи, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, не звернули увагу на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про те, що при підписані сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення строку позовної давності, ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачем вони не підписувались.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строк для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, оскільки строк звернення до суду з позовом сплив у грудні 2011 року.
Позивач не звертався до суду з клопотанням про поновлення строків позовної давності та не надав жодного документу, що підтверджує поважність пропущення строків.
У відповідності з вищевикладеним, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» є такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 215, 224, 294ЦПК України, ст. ст. 256, 257, 259 1054 ЦК України, суд, -
В позові Публічного Акціонерного Товариства КБ « Приватбанк »- відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: І.Б.ГРОМОВА