Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У.№ 334/7292
Провадження № 22-ц/778/3161/15
Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко Л.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Савченко О.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Посилалася на те, що 02.08.2008 року в Комунарському ВРАЦС Запорізького МУЮ вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_3, актовий запис № 658.

Від вказаного шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано.

Оскільки відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання доньки, не має постійного доходу, тривалий час не працює, просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 800 грн. щомісяця, до повноліття доньки.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2014 року з ОСОБА_3 були стягнуті аліменти на утримання доньки у сумі 800 грн. ( а. с. 14 ).

За заявою ОСОБА_3 заочне рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 30.09.2014 року скасовано ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.01.2015 року, справа призначена до розгляду у загальному порядку ( а. с. 21-24,38 ).

16.02.2015 року при розгляді справи ОСОБА_2 подала заяву про збільшення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки по 1 500 грн. щомісяця, до повноліття дитини. Посилалася на те, що витрати на утримання доньки зросли через підготовку до школи та відвідування через це платних підготовчих курсів ( а. с. 49 ).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 900 грн. щомісяця, яка підлягає індексації, відповідно до закону, починаючи стягнення з 31 липня 2014 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущені порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким аліменти з відповідача стягнути у розмірі 1 500 грн. щомісяця.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, нормам матеріального права, просить змінити рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року, знизивши розмір стягнутих з нього аліментів на утримання доньки до 400 грн.

У судове засідання апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_3, його представник ОСОБА_5 не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином 30 липня 2015 року, як то передбачено частиною 5 статті 76 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не сповістили, тому колегія суддів на підставі частини 2 статті 305 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_2, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 1 статті 307, статтею 308 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що його постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки у розмірі 900 грн. При цьому навів в рішенні відповідні доводи з посиланням на норми матеріального права, наявні у справі документи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст.ст. 183,184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України ). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183,184 СК України. До підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Судом зясовано, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02.08.2008 року, мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матірю та перебуває на повному її утриманні, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини ( а. с. 2,3 ).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.09.2014 року шлюб між нею та ОСОБА_3 розірвано ( а. с. 50 ).

Сторони проживають окремо, відповідач не має постійного доходу, тривалий час не працює. Таким чином, по справі доведені умови, передбачені ч. 1 ст. 184 СК України для визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, як і просила позивачка.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є працездатною особою, на будь-які об'єктивні обмеження у можливостях виконувати батьківський обов'язок по утриманню доньки не посилається. Даних про свої доходи відповідач ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надав. Зазначені обставини свідчать про те, що неможливо визначити фактичний дохід апелянта.

Разом з тим, середня заробітна в Запорізькому регіоні з початку 2015 року складає 3441 грн. і має тенденцію до зростання.

У відповідності до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

Оскільки встановлено, що відповідач являється батьком неповнолітньої ОСОБА_4, яка проживає з матір'ю і знаходиться на її утриманні, домовленості щодо порядку утримання дитини сторони не дійшли, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.180,182 СК України обґрунтовано стягнув утримання в судовому порядку і визначив розмір аліментів у сумі 900 грн. щомісяця.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, які були надані сторонами на засадах змагальності, рівні обов'язки батьків по утриманню дітей, керуючись засадам розумності та справедливості, судова колегія вважає за можливе погодитися із визначеним судом першої інстанції розміром аліментів на утримання дитини по 900 грн. щомісячно.

Доводи апеляційної скарги як ОСОБА_6, так і апеляційної скарги ОСОБА_3 висновки суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при вирішенні спору судом неправильно застосовані норми матеріального права або допущено такі порушення норм процесуального права, які тягнуть безумовне скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: