Номер провадження: 22-ц/785/5836/15
Головуючий у 1 інстанції Сивоконь Т. І.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Гірняк Л.А., Доценко Л.І.,

при секретарі - Томашевської К.В.,

за участю: позивача голови фермерського господарства «Раду» Раду О.В., його представника Ковпака О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом голови фермерського господарства «Раду» Раду Олега Васильовича до ОСОБА_3 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок потрави персикового саду, за апеляційною скаргою ОСОБА_3на ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 травня 2015 року,-

встановила:

03.09.2014р. голова фермерського господарства "Раду" Раду О.В. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 та просив стягнути з останнього на його користь збитки, заподіяні внаслідок потрави персикового саду, у розмірі 109 440 грн., моральну шкоду - 15 000 грн., судовий збір - 1294,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Позов обґрунтував тим, що він є головою фермерського господарства "Раду". Здійснюючи свою професійну діяльність, він уклав на території Кочкуватської сільської ради договори оренди земельних ділянок з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, площею по 5,99 га кожна, строком на 49 років, які зареєстровані у Татарбунарському відділенні ОРФ УДЗК за цільовим призначенням " багаторічні насадження ". Орендовану територію, за погодженням з орендодавцями та у відповідності до цілей своєї професійної діяльності, він у 2008 році засадив багаторічними насадженнями персика сорту "Кардинал".

Суміжним землекористувачем є відповідач ОСОБА_3, який обробляє земельну ділянку площею 11,98 га, розташовану у південно-східній частині від його персикового саду та засаджену озимою пшеницею.

18.04.2014р. найманим працівником відповідача здійснювалося обприскування земельної ділянки озимої пшениці гербіцидом "Гранстар". Приблизно через неділю він побачив різке пожовтіння, часткове прив'янення листового апарату і часткове осипання плодової зав'язі персику з боку ділянки відповідача. Вражена територія починалася зі східної частини садка та плавно перейшла в глибину південної її частини на площу орієнтовно в 1 га.

За його заявою була створена комісія, яка 07.05.2014р. провела обстеження персикового саду та склала відповідний акт і відібрала зразки листового апарату та уражені пагони, які були направлені на аналіз до Одеської прикордонної державної контрольно-токсикологічної лабораторії Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України. В результаті аналізу було встановлено, що зразок рослин персика містить 0,021 мг/кг трибенурон-метилу, гранично допустима концентрація якого в рослинній продукції не допускається.

07.07.2014р. було створено ще одну комісію, якою проведено обстеження урожаю (біологічного) персикового саду. За результатами обстеження складено відповідний акт та зазначено, що різниця недоотриманої урожайності з ураженої та контрольної (неураженої) площі з одного гектара складає 9120 кг, що дорівнює кількості спричиненого збитку ФГ "Раду". Станом на 18 липня 2014р. ринкова ціна 1 кг персика становила 12 грн., тобто спричинений йому збиток становить 109 440 грн.

В результаті неправомірної діяльності відповідача, господарству спричинено також моральну шкоду за недоотримання плануємого урожаю персика, у зв'язку з чим він, як голова фермерського господарства, пережив шок, моральні страждання, а також змушений був докладати додаткові зусилля з організації свого життя і бізнесу. Сума моральної шкоди, на його думку становить 15 000 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 16.12.2014 р. в задоволенні позовної заяви Раду О.В. відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015р. рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 грудня 2014р. скасовано.

Позовні вимоги голови фермерського господарства "Раду" Раду О.В. до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь фермерського господарства "Раду" матеріальну шкоду у розмірі 60 000 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн., судовий збір у розмірі 1294,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 1550,92 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

28 квітня 2015р. ОСОБА_3 подав до суду першої інстанції заяву про відстрочку виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015р., в якій він, не відмовляючись від виконання судового рішення, з врахуванням суми, яку він має сплатити стягувачу, а саме 67 845 грн. 32 коп., просив суд відстрочити виконання судового рішення, посилаючись на наступні обставини.

Заявник зазначав, що перебуває у важкому матеріальному становищі, а саме: не має доходу, так як його підприємницька діяльність призупинена, виплачує кошти у розмірі 27 500 грн., згідно рішення Татарбунарського районного суду від 09.07.2014р. про поділ спільного майна подружжя, а також сплачує аліменти на утримання дітей у розмірі 700 грн. щомісячно, на виконання рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 15.07.2013р.

Крім того, у зв'язку з важкою фінансовою ситуацією в країні, викликаною нестабільністю в економіці, ОСОБА_3 важко поновити свою підприємницьку діяльність. Але заявник зазначав, що наразі активно над цим працює та намагатиметься як найшвидше повернути стягнуті рішенням суду кошти. Він обробляє свою земельну ділянку, площею 7 га, з якої цього року матиме прибуток, з урахуванням якого зможе частково розрахуватись зі стягувачем.

У зв'язку з вищевикладеним, а також тим, що на теперішній час ОСОБА_3 не має постійного доходу, він вважав виконання рішення суду про стягнення збитків утрудненим та просив суд зробити виключення та відстрочити виконання рішення суду на строк до двох років.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представник просили заяву задовольнити.

Представник ФГ «Раду» Раду О.В. та його адвокат не погодилися з заявою про відстрочку рішення суду.

Заперечуючи проти задоволення заяви про відстрочку виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015р. стягувач виходив з того, що підстави зазначені у заяві не є винятковими та заявником не надано належних та допустимих доказів підтверджуючих наявність виняткових обставин, що утруднюють виконання рішення суду.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 травня 2015р. відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 05.03.2015р.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 травня 2015р. скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву про відстрочку виконання рішенняапеляційного суду Одеської області від 05.03.2015р., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. При цьому посилається на те, що суд не взяв до ували, що у зв'язку з важкою фінансовою ситуацією в країні, викликаною нестабільністю в економіці, ОСОБА_3 важко поновити свою підприємницьку діяльність. Але заявник зазначав, що наразі активно над цим працює та намагатиметься як найшвидше повернути стягнуті рішенням суду кошти. Він обробляє свою земельну ділянку, площею 7 га, з якої цього року матиме прибуток, з урахуванням якого зможе частково розрахуватись зі стягувачем. Також ОСОБА_3 зазначав, що не відмовляється від виконання судового рішення, частково його виконав, а саме сплатив судовий збір та витрати на правову допомогу, відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 05 березня 2015р.

В суді апеляційної інстанції позивач Раду О.В. голова фермерського господарства «Раду», його представник Ковпак О.В. просили апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду залишити без змін.

Відповідач до суду не прибув, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про що у справі є докази(а.с.257).

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка відповідача не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення апеляційного суду Одеської області від 05.03.2015р., суд першої інстанції правильно виходив з того, що поважні причини невиконання рішення суду відсутні, як і відсутні винятковий випадок та обставини, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду, а посилання на скрутне матеріальне становище не є виключною обставиною, при наявності якої суд може надати відстрочку виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відстрочка є спосіб виконання зобов'язання, при якому виконання проводиться неодночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.

Порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що суд у виняткових випадках може змінити визначену законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов'язки суб'єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. При вирішенні питання про відстрочку виконання рішення суду, суд повинен з'ясувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Відповідно до п. 10 Постанви Пленуму Верховного суду України від 26 грудня2003 року №14 " Про практику судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК України і ст.121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї,відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Судом було звернуто увагу на те, що задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду на строк до двох років можливе лише у виняткових випадках.

Відповідні роз'яснення містяться і в п. 37 Постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни від 12 червня 2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції".

Звертаючись до суду із заявою про відстрочку виконання вказаного рішення суду на строк до двох років ОСОБА_3 не надав суду належних виняткових доказів, які б могли бути підставою для надання відстрочки виконання рішення суду апеляційної інстанції.

Обставини, на які ОСОБА_3 посилався в заяві, не можуть бути розцінені, як виняткові обставини, які дають право на відстрочку виконання рішення суду на два роки відповідно до вимог ст.373 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 зводяться до обставин, викладених у заяві про відстрочку виконання рішення суду, яким судом першої інстанції надана належна правова оцінка згідно ст.212 ЦПК України, вони не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставами для скасування чи зміни ухвали суду.

Крім того, невиконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, передбачених законом, призведе до порушення охоронюваних законом прав та інтересів фермерського господарства "Раду".

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Оскільки при подачі апеляційної скарги ОСОБА_3 не сплатив судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 121,80 грн., вказана сума підлягає стягненню х нього на користь держави.

Керуючись ст.ст.209,303,307 ч.2п.1,315,317,319ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3- відхилити.

Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 28 травня 2015 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 121(сто двадцять одну) грн. 80 коп.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.М.Кварталова

Л.А. Гірняк

Л.І. Доценко