Справа № 129/1367/14-ц Провадження № 22-ц/772/1796/2015Головуючий в суді першої інстанції Кравець В.І.
Категорія 30 Доповідач Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

Іменем України

07 липня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтка Ю.Б., Голоти Л.О.,

при секретарі Агеєвій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гайсинський молокозавод» на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гайсинський молокозавод» про відшкодування майнової та моральної шкоди,-

встановила:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з ТОВ «Гайсинський молокозавод» завдану йому майнову шкоду в розмірі 10036 грн. 35 коп., а також 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 17 лютого 2014 року внаслідок обвалу належної відповідачу цегляної огорожі пошкоджено автомобіль ЗАЗ 968М, державний номерний знак НОМЕР_1, яким він володіє на підставі довіреності.

Обвал огорожі стався через систематичне підтоплення технологічними та дощовими водами, про що він неодноразово повідомляв адміністрацію товариства.

Відповідно до висновку спеціаліста від 14 квітня 2014 року вартість майнової шкоди, завданої власнику автомобіля ЗАЗ 968М, державний номерний знак НОМЕР_1, становить 3658 грн. 29 коп., а вартість відновлювального ремонту - 10036 грн. 35 коп.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Гайсинський молокозавод», м. Гайсин на користь ОСОБА_2 10036 грн. 35 грн. відшкодування майнової шкоди та 500 грн. відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ТОВ «Гайсинський молокозавод» м. Гайсин на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 900 грн. на проведення експертизи, 1000 грн. витрат на правову допомогу, 243 грн. 60 коп. на оплату судового збору.

Не погодившись із рішенням, відповідач ТОВ «Гайсинський молокозавод» через свого представника подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача Супрун М.І. вимоги апеляційної скарги підтримав на умовах, викладених у ній, і просив задовольнити.

Позивач ОСОБА_2, повідомлений в установленому порядку про дату, час і місце судового засідання, до суду не з'явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з статтею 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 лютого 2014 року частина цегляної огорожі, яка відмежовує територію ТОВ «Гайсинський молокозавод» і до того тривалий час перебувала в аварійному стані, впала на передню частину розташованого в зоні її падіння автомобіля ЗАЗ 968 М, реєстраційний номер НОМЕР_1, що перебував на подвір'ї житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1.

Житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 належить позивачу ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4

За договором купівлі-продажу від 09.08.2012 року ТОВ «Гайсинський молокозавод» придбало у ТОВ «Стандарт-Газ» комплекс будівель та споруд по вул. Плеханова, 45, який належить продавцю згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.04.2008 року, в описі об'єкта огорожа заводу позначена під №15.

Крім того, ОСОБА_2 уповноважений володіти, користуватися і розпоряджатися автомобілем ЗАЗ 968М НОМЕР_1 на підставі довіреності ОСОБА_5 на строк до 28.08.2015 року.

Відповідно до висновку експерта №КЕ33-04 авто-товарознавчого дослідження від 14.04.2014 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля без урахування його фізичного зносу становить 10036 грн. 35 коп., з урахування фізичного зносу - 12832 грн. 44 коп., середньо ринкова вартість ідентичного автомобіля становить 4329 грн. 34 коп., а ринкова вартість автомобіля, що підлягає відновленню - 3658 грн. 29 коп. З урахуванням економічної недоцільності відновлювального ремонту розмір матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля ЗАЗ 968М експертом визначений рівним ринковій вартості автомобіля, що підлягає відновленню, і складає 3658 грн. 29 коп.

Суд першої інстанції вірно виходив із того, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані ЦК України, зокрема, ст. 23, 319, 386, 395, 396, 1166, 1192 ЦК України.

Так, згідно з ч. 4, 5 ст. 319, ст. 322 ЦК України власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 395, ст. 396 ЦК України право володіння і право користування є видами речових прав на чуже майно, а особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Зокрема, ч. 3 ст. 286 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п. 3 ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Тому встановивши, що позивач ОСОБА_2 правомірно володіє речовим правом на автомобіль ЗАЗ 968М НОМЕР_1, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що він має право на відшкодування завданої внаслідок пошкодження автомобіля майнової та моральної шкоди.

Водночас на відповідачеві ТОВ «Гайсинський молокозавод», як на власникові комплексу будівель та споруд по вул. Плеханова, 45 в м. Гайсин, складовою частиною якого є огорожа заводу, лежить тягар утримання цього майна й обов'язок не використовувати його на шкоду іншим.

Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача на те, що аварійна частина цегляної огорожі насправді не належить заводові, оскільки на схематичному плані і в характеристиці будівель та споруд вказано, що зазначена огорожа виготовлена не з цегли, а із залізобетонних плит.

Так, додаткова огорожа із залізобетонних плит збудована поряд із цегляною огорожею в 1970-их роках у відповідь на скарги матері позивача ОСОБА_4, а також самого позивача ОСОБА_2, припис санепідемстанції на те, що з технологічних споруд заводу постійно ллється вода, яка заливає господарські будівлі по сусідству (а.с. 144-146). Крім того, адміністрація ТОВ «Гайсинський молокозавод» намагалася відремонтувати пошкоджену цегляну огорожу, для чого зверталася до ОСОБА_2, який не допускав працівників заводу на свою земельну ділянку, що також свідчить про те, що відповідач вважає дану огорожу своєю і несе відповідальність за її належний стан і безпеку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що майнова шкода заподіяна позивачу внаслідок падіння частини аварійної цегляної огорожі, власником якої є відповідач, на автомобіль позивача, і спричинена бездіяльністю відповідача - невиконанням ним обов'язку утримувати своє майно, підтримувати його належний і безпечний стан. Відтак заподіяння шкоди позивачу знаходиться в прямому причинному зв'язку з винною поведінкою відповідача, є наслідком його бездіяльності, а тому останній має нести цивільно-правову відповідальність за її заподіяння.

Разом з тим, визначаючи розмір відшкодування суд неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14, 15 Постанови від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Відповідно до висновку експерта №КЕ33-04 автотоварознавчого дослідження від 14.04.2014 року відновити пошкоджений колісний транспортний засіб відповідно до технічних вимог економічно недоцільно, а тому вартість матеріального збитку, завданого його власникові, експерт визначив рівним його ринковій вартості - 3658,29 грн.

Натомість суд першої інстанції визначив розмір збитків як вартість відновлювального ремонту - 10036,35 грн., що значно перевищує ринкову вартість транспортного засобу до його пошкодження.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 1193 ЦК України якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Позивач був обізнаний про аварійний стан огорожі заводу й причини такого стану і як випливає з позовної заяви і свідчить його заява (а.с. 14)звертав увагу адміністрації заводу на ці обставини, проте поставив автомобіль в безпосередній близькості, впритул до цегляного паркану, що на думку колегії суддів сприяло збільшенню заподіяної руйнуванням огорожі шкоди, а тому розмір відшкодування слід зменшити відповідно до ступеня вини позивача - 15%.

Зазначена обставина не звільняє від відповідальності відповідача як безпосереднього заподіювача шкоди, а ступінь його вини складає 85%, відтак розмір відшкодування майнової шкоди, що підлягає стягненню з відповідача становить 3109,55 грн. (3658,29 грн.*85/100).

Позивачу також заподіяна моральна шкода, яка полягає у переживаннях і душевних стражданнях у зв'язку з порушенням передбаченого ст. 41 Конституції України права володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (речовим правом). При визначенні розміру відшкодування колегія суддів виходить із характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, яких позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його автомобіля та позбавлення можливості його використовувати, а тому з врахуванням засад розумності і справедливості приходить до висновку, що належним відшкодуванням в грошовій формі буде 500 грн.

Порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Тому рішення суду відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України апеляційний суд змінює розподіл судовий витрат й приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на їх відшкодування 514,58 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог ((243,60 грн. + 1000 грн. + 900 грн.)/15036,35 грн.*3609,55 грн.).

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Гайсинський молокозавод» задовольнити частково.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 29 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ТОВ «Гайсинський молокозавод», м. Гайсин на користь ОСОБА_2 3109 грн. 55 коп. на відшкодування заподіяної йому матеріальної шкоди і 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 3609 грн. 55 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ТОВ «Гайсинський молокозавод», м. Гайсин на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 514 грн. 58 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:/підпис/ Стадник І.М.
Судді: З оригіналом вірно: Суддя апеляційного суду/підпис/ Войтко Ю.Б. /підпис/ Голота Л.О. Стадник І.М.