Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний Унікальний № 321/5413/14-ц Головуючий у 1 інстанції Олійник М.Ю.
Номер провадження № 22-ц/778/2259/15 Суддя-доповідач Панкеєв О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Осоцького І.І.,

суддів Кухарь С.В., Панкеєва О.В.,

при секретарі Буримі В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_4, Михайлівська районна державна адміністрація Запорізької області, про звернення стягнення та виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2, який 29 травня 2014 року було уточнено, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування позову зазначивши, що відповідно до укладеного договору № ZPMIGА від 4 вересня 2008 року ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 105 640 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 4 вересня 2013 року. Згідно умов зазначеного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків, які мають вигляд у залученні вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та необхідності нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_4 станом на 3 січня 2014 року має заборгованість в сумі 202 174,52 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 55 629,93 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 43 816,59 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 6 455,80 гри., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 86 406,75 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 9 615,45 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3 4 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки, за яким відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 137,40 кв.м, житловою площею 97,90 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 200 000 грн...

У зв'язку з зазначеним, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPMIGА від 4 вересня 2008 року у розмірі 202 174,52 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки - будинок загальною площею 137,40 кв.м, житловою площею 97,90 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, виселити відповідача ОСОБА_2 з будинку, а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року позов задоволено.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" за кредитним договором № ZPMIGА від 4 вересня 2008 року в розмірі 202 174,52 грн., що складається з наступного: заборгованість за кредитом - 55 629,93 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 43 816,59 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом -6 455,80 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 86 406,75 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 9 615,45 грн., звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 4 вересня 2008 року, а саме: будинок загальною площею 137,40 кв.м, житловою площею 97,90 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселено ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання судових витрат.

На зазначене рішення суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, відсутність письмової вимоги щодо виселення її та дитини, та порушення прав її неповнолітньої дитини, яка залишається без житла, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі..

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції при ухваленні рішення було враховано положення ч.1 ст.1054 ЦК України, ч. 1 ст. 614 ЦК та ст. 629 ЦК та зроблений висновок, що відповідач ОСОБА_3 всупереч умовам договору та чинному законодавству порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, що зумовило звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 4 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № ZPMIGA (а.с. 9-11). Відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 105640 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 4 вересня 2013 року.

Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.

В забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 4 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки (а.с. 16-20), за яким відповідач надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок загальною площею 137,40 кв.м, житловою площею 97,90 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 200000 грн.

ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором № ZPMIGA від 4 вересня 2008 року виконував неналежним чином, у зв'язку з чим станом на 3 січня 2014 року має заборгованість в сумі 202174,52 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 55629,93 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 43816,59 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 6455,80 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 86406,75 грн., штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 9615,45 грн., що підтверджено розрахунком, наданим позивачем (а.с. 4-5).

Позивач направив боржнику за кредитним договором ОСОБА_4 повідомлення №30.1.0.0/2-253 від 25 листопада 2013 року (а.с. 6-8), в якому зазначено, що банк вимагає від ОСОБА_4 повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги та вказано, що у випадку невиконання цієї вимоги банк має намір продати предмет іпотеки та вимагає добровільно звільнити будинок, що є предметом іпотеки, разом із усіма членами сім'ї та іншими мешканцями.

Оскільки вимога іпотекодержателя була залишена без задоволення, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, як це передбачено законодавством і кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_4 не виконані умови та строки виконання зобов'язань за кредитним договором № ZPMIGA від 4 вересня 2008 року, суд дійшов висновку про задоволення позову банку та звернення стягнення на предмет іпотеки будинок , який належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу.

Згідно талону реєстрації за місцем проживання від 21.04.2005 року , ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 зареєстрований та проживає АДРЕСА_2. (а.с.86)

За довідкою Михайлівського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області від 12 квітня 2014 року № 2332/471 в будинку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а.с.46)

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 проте, що їй не була направлена вимога про звільнення будинку та з нею проживає дитина, яка позбавляється житла на приймаються колегією судів виходячи із наступного.

На момент укладення Договору іпотеки (п.14.1) у будинку не були зареєстровані та не проживали малолітні та/чи неповнолітні діти, а також були відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користуватися зазначеною квартирою, а ОСОБА_6, 17.07.2001 року був зареєстрований за місцем проживання батька в АДРЕСА_2. (а.с.86)

За правовою позицією викладеної в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року по цивільній справі №6-39 цс15, та за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено рішенні суду ( а відповідно до вимог ст.11 ЦПК України в позовній заяві).

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 4 вересня 2008 року було укладено договір іпотеки, іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту (а.с. 16-20), а тому відповідно до положень ч. 2 ст. 109 ЖК України, рішенні суду в частині виселення повинно бути скасоване, оскільки відсутні правові підстави для виселення відповідача без надання іншого житлового приміщення, як просить позивач у позовній заяві.

За роз'ясненнями п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду України від 27 березня 2015 року по цивільній справі №6-61 цс15, виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, та аналізу норм статей 38, 39 Закону «Про іпотеку», початкова ціна предмету іпотеки має бути визначена у грошовому вираженні за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Втім, на порушення зазначених вище норм Закону рішення суду не містить про початкової ціни продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

За вказаних обставин рішення суду підлягає зміні та приведення резолютивної частини відповідно до вимог ст. 38, 39 Закону України "Про іпотеку" та ст. 214 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року у цій справі змінити.

Встановити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації 200 000 гривень.

В частині виселення ОСОБА_2 з житлового будинку АДРЕСА_1 та стягнення з неї 243 гривні 60 копійок судових витрат скасувати та відмовити у задоволенні вимог Публічному акціонерному товариству Комерційний банк "ПриватБанк" про виселення ОСОБА_2.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на користь ОСОБА_2 121 гривню 60 копійок судового збору, понесені нею при подачі апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді