Категорія: 27 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В. ,

суддів - Осіпука В.В., Мудренко Л.І.,

при секретарі Губарик К.А.,

з участю представника відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра до ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Управління державної міграційної служби у Волинській області, Служба у справах дітей Луцької районної державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду від 26 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

30 грудня 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк Надра звернулося в суд з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 24.07.2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступник якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 67-Б, згідно якого останній було надано кредит в розмірі 242000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 205 від 24.07.2007 року на суму 242000,00 доларів США, що еквівалентно на день отримання кредиту 1 222 100,00 гривень.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між відповідачем та позивачем був укладено іпотечний договір від 24.07.2007 року реєстровий № 2721, згідно з умовами якого відповідач передала в іпотеку належне їй нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 271,2 м.кв., який знаходиться за адресою: Луцький район, с. Підгайці, вул. Хрещата, 48.

У зв'язку з невиконанням умов даного кредитного договору позичальником, банком було подано позовну заяву до Луцького міськрайонного суду про стягнення заборгованості за кредитним договором № 67-Б від 24.07.2007 року. 09 травня 2011 року судом позов банку про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТзОВ «Гіл-вест», ПП «Івета» задоволено та стягнуто 1 974 468,50 грн., 1 700,00 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на ІТЗ. Проте зобов'язання відповідача щодо виконання умов договору залишилися без виконання з моменту дії договору. Таким чином, станом на 01.01.2013 року загальна сума заборгованості за кредитним договором перед позивачем склала 433 595,45 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 3 465 728,43 гривень. У зв'язку з цим, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог Позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки від 24.07.2007 року, посвідченого ОСОБА_8 приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 2721, а саме: на житловий будинок загальною площею 271,2 кв.м., який знаходиться за адресою: Луцький район, с. Підгайці, вул. Хрещата, 48, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1, для задоволення вимог ПАТ «Комерційний банк «Надра» щодо погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 67-Б від 24.07.2007 року в сумі 433 595,45 доларів США, що в еквіваленті 3 465 728,43 грн.; визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та встановити початкову ціну реалізації заставного майна відповідно до експертної оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчого провадження на підставі Закону України «Про виконавче провадження»; виселити всіх мешканців із житлового будинку, який є предметом іпотеки; стягнути понесені судові витрати пов'язані з розглядом справи.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 26 березня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра в особі відділення ПАТ КБ Надра Луцьке РУ задоволено.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 271,2 м. кв., який знаходиться за адресою: Луцький район, с. Підгайці, вул. Хрещата, 48, належний на праві власності ОСОБА_1, шляхом проведення прилюдних торгів в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ КБ "Надра" Луцьке регіональне управління по Кредитному договору № 67-Б від 24.07.2007 року.

Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та встановити початкову ціну реалізації заставного майна відповідно до експертної оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час здійснення виконавчого провадження на підставі Закону України "Про виконавче провадження".

Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з житлового будинку, який знаходиться за адресою: Луцький район, с. Підгайці, вул. Хрещата, 48, та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_8 24.07.2007 року за № 2716.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2, покликаючись на порушення судом норм матеріального права просила рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову в частині її виселення та виселення малолітньої доньки ОСОБА_4 відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 скасуванню з ухваленням нового рішення з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.07.2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 67-Б, згідно якого останній було надано кредит в розмірі 242 000,00 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом в розмірі 11,99 % річних(а.с. 5-6). Відповідно до п.п. 1.3.1, 1.4. кредитного договору відповідач взяв на себе зобов'язання щомісячно сплачувати позивачу нараховані проценти за кредитом та комісії і повністю погасити заборгованість за кредитом не пізніше 27.07.2027 року, при цьому повернення кредиту відповідачем повинно здійснюватись у відповідності до графіку погашення суми кредиту.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між відповідачем та позивачем укладено іпотечний договір від 24.07.2007 року реєстровий № 2721, згідно з умовами якого відповідач передала в іпотеку належне їй нерухоме майно: житловий будинок загальною площею 271,2 м.кв., який знаходиться за адресою: Луцький район, с. Підгайці, вул. Хрещата, 48 (а.с. 7-9) та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу ОСОБА_8 24.07.2007 року за № 2716.

У відповідності до договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем термінів виконання якого-небудь із зобов'язань по кредитному договору.

У зв'язку з невиконанням умов даного кредитного договору позичальником, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 67-Б від 24.07.2007 року. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 09 травня 2011 року позов банку задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ТзОВ «Гіл-вест», ПП «Івета» 1 974 468,50 грн.заборгованості за кредитним договором, 1 700,00 грн. судового збору та 30,00 грн. витрат на ІТЗ.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства,а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ч.1 ст.7 Закону України «Про іпотеку).

Відповідно до ч.3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У п. 5.1 договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення Іпотекодавцем будь-яких зобовязань за цим Договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих Іпотекодержателю за цим Договором.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок загальною площею 271,2 м. кв., який знаходиться за адресою: Луцький район, с. Підгайці, вул. Хрещата, 48, належний на праві власності ОСОБА_1.

Рішення в цій частині не оскаржується.

Проте при вирішенні позовних вимог про виселення мешканців з житлового будинку, на який звернуто стягнення судом допущено порушення норм матеріального права виходячи з наступного.

Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

За змістом ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічний порядок щодо виселення громадян, що мешкають у житловому будинку, на який як на предмет іпотеки звернуто стягнення, передбачено і в ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР.

Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, для виселення мешканців у судовому порядку на підставі рішення суду із житлового будинку чи іншого житлового приміщення, що є предметом іпотеки і на яке звернуто стягнення, обовязковою передумовою є надіслання іпотекодержателем таким мешканцям письмової вимоги про необхідність добровільного звільнення житлового будинку чи іншого житлового приміщення і лише у разі відмови мешканців добровільно звільнити у вказаний місячний або інший погоджений між сторонами строк житловий будинок чи інше житлове приміщення примусове виселення таких мешканців може бути здійснене на підставі рішення суду за зверненням іпотекодержателя.

Однак, з наявних в матеріалах справи письмових повідомлень вбачається, що 29 жовтня 2013 року ПАТ КБ Надра були надіслані вимоги про виселення за № 02-01/1801 на адресу: вул. Привокзальна, 15/65, м. Луцьк та за № 02-01/1799 на адресу: вул. Хрещата, 48, с. Підгайці, Луцького р-ну лише ОСОБА_1, проте докази про отримання нею такого повідомлення в матеріалах справи відсутні (а.с. 13-14).

Як встановлено апеляційним судом, письмове повідомлення про необхідність добровільного звільнення житлового будинку ОСОБА_2 разом з малолітньою донькою ОСОБА_4 останній не надсилалось, в матеріалах справи таке повідомлення відсутнє, не надано таких доказів і під час перегляду рішення суду апеляційним судом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув, розяснень, наданих у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» не врахував, встановивши наявність, передбачених законом підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки дійшов передчасного висновку щодо наявності таких підстав для виселення із жилого будинку ОСОБА_2 разом з її малолітньою дитиною ОСОБА_4, не дотримавшись при цьому встановленого законом порядку виселення цих осіб.

Рішення в частині виселення інших відповідачів по справі в апеляційному порядку не оскаржується, а тому не переглядається судом апеляційної інстанції в цій частині.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в частині виселення ОСОБА_2, малолітньої ОСОБА_4 ухвалено з порушенням норм матеріального права і висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому оскаржуване рішення в цій частині слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4 відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Луцького міськрайонного суду від 26 березня 2015 року в даній справі в частині задоволення позову про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_4 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Надра до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 про виселення відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді