АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5499/15 Справа № 174/77/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ілюшик І. А. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору(а.с.2-5).

Позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 31.10.2006 року ОСОБА_2 отримала 31.10.2006 року кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» є правонаступником прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис в заяві.

Відповідно до п.6.5., п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, та штрафи при порушенні строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань.

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2014 року має заборгованість 9716,36 грн., яка складається із наступного: 2811,47 грн. - заборгованість за кредитом; 4466,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1500,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 438,87 грн. - штраф (процентна складова).

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 зазначену заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.10.2006 року та судові витрати.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року позов задоволено(а.с.58-59).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.10.2006 року у розмірі 9716,36 грн., яка складається із наступного: 2811,47 грн. - заборгованість за кредитом; 4466,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1500,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 438,87 грн. - штраф (процентна складова).

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ПАТ КБ "Приватбанк" в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.64-66).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.526,527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання(неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Положеннями ч.1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

По справі встановлено, що згідно заяви позичальника від 31.10.2006 року та Умов і правил надання банківських послуг між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк»(а.с.20), та ОСОБА_2 укладено договір про надання кредиту, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у сумі 1200,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кредитну картку Універсальна VISA CLASSIC НОМЕР_1 отримала 07.02.2007 року(а.с.12-18).

Позичальник зобов'язався погашати заборгованість щомісяця, сплачувати проценти за його користування, а також сплачувати комімії та штрафи згідно з Умовами. При підписанні заяви ОСОБА_2 виразила свою згоду про те, що ця заява разом з запропонованими ПриватБанком «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між нею і банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить її підпис на заяві(а.с.12).

Отже, наведені обставини свідчать, що сторони договору: ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 при укладанні договору визначили на свій розсуд умови надання та повернення кредиту, які були ними погоджені, що не протирічить ст.ст.6,627, ч.1 ст.634 ЦК України, на підставі якого між ними виникли цивільні права та обов'язки.

Як видно із справи, станом на 31.12.2014 року у ОСОБА_2 виникла заборгованість за кредитним договором №б/н від 31.10.2006 року у сумі 9716,36 грн., яка складається із наступного: 2811,47 грн. - заборгованість за кредитом; 4466,02 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1500,00 грн. - заборгованість з комісії за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 438,87 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком ПАТ КБ «Приватбанк»(а.с.6-10).

Встановивши вказані обставини та докази в їх підтвердження, суд прийшов до правильного висновку про задоволення позову ПАТ КБ «Приватбанк».

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що вона не укладала з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитний договір, а заява про надання грошових коштів та надані позивачем для ознайомлення Умови та правила надання банківських послуг не є на її думку кредитним договором, не можуть бути взяті до уваги, оскільки укладання договору у такій формі не протирічить положенням ст.ст.6,627, ч.1 ст.634 ЦК України. Крім того, в заяві про надання грошових коштів ОСОБА_2 зазначила, що вона ознайомлена та згодна з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, своїм підписом підтвердила отримання повної інформації про умови кредитування, висловила згоду, що ця заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Заява підписана ОСОБА_2, платіжну картку та пін-код вона отримала 07.02.2007 року(а.с.12).

Факт користування кредитними коштами ОСОБА_2 не заперечувала та підтверджується рухом грошових коштів по отриманій нею платіжній картці(а.с.40-43).

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що рішенням Вільногірського міського суду від 19 жовтня 2012 року задоволено її позов до ПАТ КБ «Приватбанк» та визнано неправомірним нарахування банком платежів(штрафних санкцій) по кредитній картці, за допомогою якої вона користувалась коштами позивача, за пеірод з квітня 2007 року по жовтень 2010 року і зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» провести списання штрафних санкцій, нарахованих по кредитній картці, не можуть бути взяті до уваги, окільки відомостями стосовно виконання вказано рішення ОСОБА_2 не володіє, що підтвердила в судовому засіданні апеляційної інстанції. Разом з тим, із розрахунку ПАТ КБ «Приватбанк» та руху грошових коштів по платіжній картці вбачається, що штраф в сумі 766,66 грн. та в сумі 290 грн. повернуто відповідно 27.09.2009 року та 09.04.2010 року(а.с.41).

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та нормам діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, доказам у справі суд дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України. Підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -