АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №661/4274/14-ц Головуючий в І інстанції: Бойко М.Є.
Провадження №22-ц/791/1470/2015 Доповідач: Капітан І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 01 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Капітан І.А.
Суддів:Вербицької Л.І.
Радченка С.В.
При секретарі:Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - Банк) звернулося до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог Банк зазначав, що 31 січня 2006 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір кредиту № Ф060050К, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит в сумі 151 400,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,00 % річних, з кінцевим терміном повернення до 30 січня 2016 року. У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_5 зобов'язань по поверненню кредитних коштів станом на 17 квітня 2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 14 608,64 грн., яку Банк просив стягнути з відповідача на його користь та судові витрати в сумі 243,60 грн.

В подальшому Банк уточнив свої позовні вимоги і остаточно просив суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь суму заборгованості, яка утворилася станом на 29 січня 2015 року, в загальному розмірі 14 177,83 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 9 041,15 грн.; заборгованості за відсотками - 4 829,02 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 120,88 грн.; інфляційних витрат за відсотками - 186,78 грн., а також судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, а також на неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В письмових запереченнях представник відповідача, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що 31 січня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Банк, та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № Ф060050К, за яким остання отримала кредит у сумі 151 400,00 грн. під 16 % річних з терміном повернення до 30 січня 2016 року (а.с.8-10).

Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що у разі невиконання позичальником обов'язків, визначених п.3.3.9 та п. 3.3.10 цього договору, протягом більше ніж 60 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит у повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції.

Зобов'язання за кредитним договором Банк виконав, надавши відповідачеві кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується відповідним розпорядженням та меморіальним ордером № 2-14 від 01 лютого 2006 року (а.с.11).

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань по своєчасному і повному погашенню коштів за кредитним договором від 31 січня 2006 року станом на 29 січня 2015 року виникла заборгованість, загальний розмір якої становить 14 177,83 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 9 041,15 грн.; заборгованості за відсотками - 4 829,02 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 120,88 грн.; інфляційних витрат за відсотками - 186,78 грн. (а.с.65-66).

Згідно зазначеного розрахунку останній платіж за кредитним договором ОСОБА_5 здійснено 06 січня 2011 року.

Відповідач по справі, під час розгляду справи в суді першої інстанції, зазначаючи, що Банк звернувся до суду з позовом лише у вересні 2014 року, тобто з пропуском строку, визначеного законодавством, просила суд застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної давності (а.с.22).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема в разі зміни умов зобов'язання.

Враховуючи умови укладеного кредитного договору, а саме пункту 4.5, у зв'язку із порушенням відповідачем умов договору по погашенню кредитної заборгованості зі спливом 60 днів після здійснення останнього платежу, термін повернення кредиту змінився і у відповідача виник обов'язок по поверненню всієї суми кредиту у інший, встановлений договором строк, а у Банку виникло право на позов, і з цього моменту розпочинається перебіг строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що остання сплата боржником коштів за кредитним договором здійсненна 06 січня 2011 року, що підтверджується наданим Банком відповідним розрахунком, а тому, за змістом п.4.5. кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив по закінченню 60 днів з зазначеної дати. Тобто із зазначеної дати починається перебіг строку позовної давності.

Встановивши, що останній платіж по кредитному договору відповідачем було здійснено 06 січня 2011 року і жодних дій, які б свідчили про визнання позичальником свого боргу з зазначеної дати, останнім не вчинено, та враховуючи, що письмово укладеної домовленості щодо збільшення встановленого ст.257ЦК України строку між сторонами не було, додаткових угод щодо зміни терміну виконання позичальником своїх зобов'язань не укладалося, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що пред'явлені у вересні 2014 року Банком позовні вимоги до ОСОБА_5 задоволенню не підлягають як такі, що заявлені після спливу строку позовної давності, про застосування наслідків якого в ході розгляду справи було заявлено однією із сторін.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Посилання апелянта на те, що позовна давність не сплинула, оскільки строк дії договору не закінчився, не ґрунтуються на умовах договору та встановлених судом обставин.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді