АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6432/15 Справа № 199/1207/15 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Козлов С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Тамакулової В.О., Болтунової Л.М.,

при секретарі: Безрукавому Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу нежитлового приміщення недійсними та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу частини нежитлового приміщення дійсним та визнання добросовісним набувачем, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_2 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, посилаючись на те, що 10.10.2013 року ним було укладено два договори, згідно яких він продав відповідачам по 1/2 частини нежитлових приміщень №111, 112, 113, 114 за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе, будинок №9, секція 2, 3, загальною площею 241,7 кв.м., які відповідно до п. 2 кожного із договорів належали йому на підставі рішень постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Правосуддя та захист» від 28.07.2008 року та 04.12.2008 року, були зареєстровані КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 29.04.2009 року за реєстровим номером 27170959 та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.10.2013 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01, але ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2015 року, зазначені рішення третейського суду були скасовані, тому він просив суд визнати недійсним вказані договори купівлі-продажу.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом з посиланням на те, що на момент вчинення спірних правочинів продавець розпоряджався майном, оскільки мав на нього право власності згідно рішень третейського суду, державна реєстрація прав власності на це майно була здійснена у встановленому законом порядку, а вказані рішення третейського суду були скасовані ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року майже через півтора роки після вчинення правочинів, про що набувачі нерухомого майна не знали, не могли знати і не могли передбачити, у звязку з чим ОСОБА_2 просив суд визнати дійсним спірний договір купівлі-продажу від 10 жовтня 2013 року, укладений між ним та ОСОБА_3, визнати його добросовісним набувачем.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2015 року в задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні його позову та постановити нове рішення про його задоволення, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. ст. 328, 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

А згідно зі ст. 657 цього Кодексу договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Як встановлено судом, 10 жовтня 2013 року між сторонами було укладено два договори купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрованих в реєстрі за №1694, згідно яких ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 і ОСОБА_4 купили по 1/2 частині нежитлових приміщень № 111, 112, 113, 114 за адресою: м. Дніпропетровськ, Донецьке шосе, будинок №9, секція 2, 3, загальною площею по 241,7 кв.м., які відповідно до п. 2 кожного із договорів належали ОСОБА_3 на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Правосуддя та захист» від 28.07.2008 року, були зареєстровані КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради 29.04.2009 року за реєстровим номером 27170959 та зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 10.10.2013 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 01.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року зазначене рішення третейського суду від 28.07.2008 року з урахуванням ухвали третейського суду від 04.12.2008 року про розяснення цього рішення було скасовано.

Виходячи з того, що дійсність договору купівлі-продажу від 10.10.2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, презюмується, а скасування рішення суду, що були підставою для набуттям продавцем права власності на нежитлові приміщення, після укладення спірних правочинів не є підставою для визнання спірних правочинів недійсними, суд, дійшовши правильного висновку про безпідставність заявлених ОСОБА_2 вимог про визнання цього договору дійсним та визнання добросовісним набувачем, обґрунтовано відмовив в їх задоволенні, керуючись названими нормами закону.

Доводи ОСОБА_2 у скарзі про наявність підстав для визнання спірного договору дійсним в судовому порядку не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи і нормах діючого законодавства, регулюючого спірні правовідносини, оскільки вказаний договір був укладений між сторонами з додержанням вимог ст. ст. 334, 657 ЦК України щодо його державної реєстрації згідно норм діючого законодавства і на цей час не визнаний недійсним у встановленому законом порядку, а відтак, законні права скаржника, які підлягають судовому захисту відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України, не порушені.

Доводи щодо незаконності рішення суду в іншій частині в апеляційній скарзі не наведені і рішення суду в цій частині не оскаржується, тому апеляційною інстанцією не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2015 року в частині, що оскаржується, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: