УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Червинської М.Є., Юровської Г.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну умов договорів купівлі-продажу, зменшення їх ціни, стягнення Ѕ частини отриманих коштів за договорами купівлі-продажу та відшкодування моральної шкоди,

та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу земельної ділянки,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- змінити умови договору від 23 січня 2013 року купівлі-продажу автозаправної станції, загальною площею 24,2 кв.м та зменшити ціну її вартості на Ѕ частину, встановивши остаточну ціну у розмірі 85 500 грн;

- змінити умови договору від 23 січня 2013 року купівлі-продажу земельної ділянки, загальною площею 0,125 га та зменшити ціну її вартості на Ѕ частину, встановивши остаточну ціну у розмірі 16 400 грн;

- стягнути з ОСОБА_5 на його користь завдану моральну шкоду у розмірі 25 тис грн.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 23 січня 2013 року між ним та ОСОБА_5 укладені та нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу автозаправної станції загальною площею 24,2 кв.м, розташованої по АДРЕСА_1, вартість якої становить 171 тис. грн, та земельної ділянки для обслуговування вищевказаної автозаправної станції, загальною площею 0,125 га, вартістю 32 800 грн.

Позивач вказував, що взяті на себе зобов'язання він виконав у повному обсязі, сплативши ОСОБА_5 кошти на загальну суму 203 800 грн, що підтверджується розписками від 02 листопада 2012 року та від 10 червня 2013 року, проте відповідач, достовірно знаючи про право його дружини ОСОБА_6 на Ѕ частку майна, що є предметом договорів, в порушення ст. 659 ЦК України, не попередив про вказані обставини ОСОБА_4

Вважає, що внаслідок шахрайський дій ОСОБА_5 він сплатив вартість всього майна, що було предметом договорів, набувши право власності лише на Ѕ його частку, у зв'язку з чим просив задовольнити позов.

У грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на його користь борг, який з урахуванням індексу інфляції, становить 19 940 грн 76 коп, що виник у зв'язку з невиконанням останнім умов договору купівлі-продажу від 23 січня 2013 року земельної ділянки загальною площею 0,125 га.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_4 порушив зобов'язання за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 23 січня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 88, оскільки не сплатив позивачу у визначені строки вартості придбаної у нього Ѕ частини земельної ділянки.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2015 року первісний позов задоволено частково.

Змінено договір купівлі-продажу автозаправної станції від 23 січня 2013 року, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_5 та приватним підприємцем ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 86, а саме змінено ціну договору із 171 000 грн до 85 500 грн.

Змінено договір купівлі-продажу земельної ділянки від 23 січня 2013 року, укладений між приватним підприємцем ОСОБА_5 та приватним підприємцем ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Українською Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 88, а саме змінено ціну договору із 32 800 грн до 16 400 грн.

Стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 кошти на загальну суму 86 100 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8, задоволено частково.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26 грудня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про зміну умов договорів купівлі-продажу, зменшення ціни, стягнення Ѕ частини отриманих коштів за договорами купівлі-продажу та відшкодування моральної шкоди скасовано та відмовлено у їх задоволенні.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ОСОБА_5 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні первісного позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про те, що до подачі цього позову судовими рішеннями спірні договори вже визнані недійсними в частині продажу Ѕ автозаправної станції та земельної ділянки, а тому неможливо змінювати договір в частині, яка вже визнана судом недійсною та відшкодовувати збитки, завдані внаслідок зміни умов договору.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 15 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

М.Є. Червинська

Г.В. Юровська