Справа № 462/7161/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ПАТ КБ «Надра» звернулося в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 446,64 дол. США заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 27.11.2007 року між ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на ПАТ КБ «Надра» згідно змін до установчих документів) та ОСОБА_1 укладено договір №79000237 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, згідно якого банк відкриває клієнту картковий рахунок №79000237 та видає кредитну картку терміном на один рік, а боржник зобовязаний здійснювати погашення обовязкових мінімальних платежів не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунком. Позивач виконав свої зобовязання, надавши відповідачу кредитну картку №79000237, що стверджується підписом відповідача на розписці. Однак, відповідач належним чином умов договору не виконує і станом на 29.04.2014 року в нього утворилась заборгованість за договором в розмірі 466,64 дол. США, з яких 290,21 дол. США сума заборгованості за кредитом, 60,88 дол. США нарахованих за кредитом відсотків та 115,55 дол. США пеня за користування кредитною карточкою.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача, яка представила заяву, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить слухати справу у її відсутності, що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України, та за відсутності відповідача, який подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, в задоволенні позову ПАТ КБ «Надра» відмовити за пропуском строку позовної давності, оскільки кредит він отримав в 2007 році терміном на один рік, а строк позовної давності не переривався.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а згідно до ст.60 цього ж Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржникавиконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що 27.11.2007 року між ВАТ КБ «Надра» (найменування змінено на ПАТ КБ «Надра» згідно змін до установчих документів) та ОСОБА_1 укладено договір №79000237 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки, згідно якого банк відкриває клієнту картковий рахунок №79000237 та видає кредитну картку терміном на один рік, а боржник зобовязаний здійснювати погашення обовязкових мінімальних платежів не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунком (а.с.12).

Судом встановлено, що банк виконав свої зобовязання, надавши відповідачу кредитну картку Visa Classic, що підтверджується розпискою відповідача від 27.11.2007 року (а.с. 10).

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею).

Як передбачено ч 3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Також встановлено, та підтверджується щомісячним звітом за операціями по рахунку кредитної картки (а.с.11), що ОСОБА_1 порушив взяті на себе, згідно договору, зобовязання, зокрема, станом на 29.04.2014 року в нього утворилась заборгованість за договором в розмірі 466,64 дол. США, з яких 290,21 дол. США сума заборгованості за кредитом, 60,88 дол. США нарахованих за кредитом відсотків та 115,55 дол. США пеня за користування кредитною карточкою.

Разом з тим, відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, сторона у спорі може зробити заяву про застосування позовної давності, що і зроблено відповідачем у даній справі. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

У відповідності до ст.ст. 256, 257, 258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14 цс14, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

В позовній заяві ПАТ КБ «Надра» посилається на те, що надало відповідачу кредитну картку строком на один рік.

Таким чином, строк дії картки закінчився у листопаді 2008 року, а з позовом до відповідача про стягнення заборгованості банк звернувся в жовтні 2014 року, тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності.

Позивач клопотання про поновлення строку позовної давності суду не заявляв, причин поважності пропуску строку позовної давності судом не встановлено.

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити за пропуском строку позовної давності.

Зі змісту ст.88 ЦПК України судові витрати у справі покладаються на сторону, проти якої постановлене рішення, тобто у даному випадку не відшкодовуються позивачу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.