Ухвала

ІМЕНЕМ УкРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Часовоярський вогнетривкий комбінат» про визнання незаконним окремих пунктів посадової інструкції начальника охорони сторожового відділу економічної безпеки публічного акціонерного товариства «Часовоярський вогнетривкий комбінат» та відшкодування моральної шкоди, спричиненою порушенням законних трудових прав,

в с т а н о в и в:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Часовоярський вогнетривкий комбінат» (далі - ПАТ«ЧВК»), обґрунтовуючи вимоги тим, що з 01 вересня 2005 року по 06 грудня 2014 року він працював начальником охорони сторожової відділу економічної безпеки у відповідача, а 06 грудня 2013 року був звільнений з підприємства у зв'язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Його посадові обов'язки регламентувалися посадовою інструкцією начальника охорони сторожової відділу економічної безпеки ПАТ «ЧВК», затвердженою генеральним директором 01 листопада 2012 року. Деякі пункти його посадової інструкції не відповідали вимогам КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_04_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1> та законодавству у сфері праці, а також колективному договору ПАТ «ЧВК», а тому їх слід визнати незаконними. Так, з 02 листопада 2012 року він вже не являвся посадовою особою - начальником структурного підрозділу, оскільки п. 2 наказу від 02 листопада 2012 року № 794 охорона сторожової, як самостійний структурний підрозділ, була ліквідована і створено новий структурний підрозділ - відділ економічної безпеки. Згідно з п. 8 даного наказу на начальника відділу економічної безпеки та начальника ОТіЗ було покладено обов'язок розробити посадові інструкції на працівників відділу та інші нормативні документи згідно зі змінами структури відділу економічної безпеки. Відповідно до п. 6.1.8 Типового положення «Про порядок навчання та перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищенням небезпеки», затвердженого наказом Державного Комітету України по нагляду за охороною праці від 26 січня 2005 року №15, первинний, повторний, позаплановий і цільовий інструктажі має проводити безпосередній керівник робіт, начальник структурного підрозділу, майстер (або фізична особа, яка використовує найману працю). У п. 3 наказу від 02 листопада 2012 року № 794 було вказано, що в складі відділу економічної безпеки необхідно заснувати посаду інструктора (з організації охорони) - 1 одиниця. Враховуючи, що з 02 листопада 2012 року він не являвся начальником структурного підрозділу, то обов'язку проводити роботи з охорони праці, включаючи і проведення інструктажів, він не мав, як і обов'язку розробляти графіки виходів. За таких обставин пункти 2.1.2; 2,13; 2,22; 2,23 його посадової інструкції є незаконними. Так само незаконними є пункти його посадової інструкції 2.1.6 та 2,4, які стосувалися обов'язків навчати та проводити заняття, оскільки, як у нього, так і у ПАТ «ЧВК», відсутня відповідна ліцензія на проведення навчання. Також суперечить чинному законодавству п. 2.27 його посадової інструкції про обов'язок здійснювати атестацію робочих місць, ураховуючи те, що він вже не являвся начальником структурного підрозділу, крім того, не мав для виконання цих обов'язків відповідних знань, досвіду і повноважень. Умови, за яких би він мав можливість проводити атестацію робочих місць, роботодавцем створені не були. Незаконним слід визнати п. 2.5 його посадової інструкції про роботу в нічний час, ураховуючи, що трудовим законодавством робота в нічний час особам, які працюють неповний робочий день і мають інвалідність, заборонена. Оскільки він не знав, що обов'язки, покладені на нього посадовою інструкцією, насправді повинен був виконувати начальник структурного підрозділу, зазначені обставини стали причиною пропуску ним строку звернення до суду і є поважними. Посилаючись на викладене, позивач просив суд поновити йому передбачений ст. 233 КЗпП <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1346/ed_2015_04_15/pravo1/KD0001.html?pravo=1> трьохмісячний строк для звернення до суду з даним позовом, визнати незаконними п. п. 2.1.2; 2.13; 2.22; 2.23; 2.1.6; 2.4; 2.27; 2.5 його посадової інструкції та стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2015 року змінено в частині правового обґрунтування відмови.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Оскільки вказані скаржником причини пропуску строку є поважними, згідно зі ст. 325 ЦПК України він підлягає поновленню.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року.

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Часовоярський вогнетривкий комбінат» про визнання незаконним окремих пунктів посадової інструкції начальника охорони сторожового відділу економічної безпеки публічного акціонерного товариства «Часовоярський вогнетривкий комбінат» та відшкодування моральної шкоди, спричиненою порушенням законних трудових прав, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 30 квітня 2015 року, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова