06.07.2015 ЄУН №337/8398/14-ц
Провадження №2/337/284/2015
06 липня 2015 року м. Запоріжжя
Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Бредун Д.С., при секретарі Медвідь Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку заочного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, Житлово-будівельний кооператив 296 «Турбіна-2», про стягнення заборгованості за договором оренди та примусове виселення,
В обґрунтування позову вказали, що їм належить квартира АДРЕСА_2, однак по цей момент не можуть користуватись своєю нерухомістю, оскільки у квартирі з листопада 2013 року, без належних правових підстав, проживає ОСОБА_3 зі своєю родиною. При цьому ОСОБА_3 не здійснювала сплату найму житла, не оплачує надані комунальні послуги, та відмовляється пускати позивачів до приміщення квартири.
В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали заяви (а.с. 59, 81) про розгляд справи за їх відсутності в порядку заочного провадження.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не зявилась. Про розгляд справи була повідомлена особисто (а.с.47, 58, 68, 73, 78). З урахуванням того, що попередні судові засіданні неодноразово відкладались за її клопотаннями (а.с.50, 60, 76), суд розцінює її неявку як як спосіб затягнути розгляд справи, та відповідно до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України розглядає справу в порядку заочного провадження.
Треті особи були належним чином повідомлені про розгляд справи (а.с.46, 49, 53, 54, 65, 69, 74, 79), проте до суду не зявились з невідомих причин, що не перешкоджає проведенню судового засідання.
Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.
Квартира АДРЕСА_3 на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с.36, 8, 9, 10).
18 грудня 2012 року між ОСОБА_4, що діяла за дорученням від ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с.11-12), та ОСОБА_3 укладено договір найму жилого приміщення (а.с.13-14) строком до листопада 2013 року.
Згідно п.1.2.3. вказаного договору, плата за найм квартири складає 1000 гривень на місяць, та сплата усіх комунальних послуг 100% за квитанціями до 20го числа щомісячно.
Крім того, за п.2.2.5 договору, наймач зобовязується звільнити квартиру за спливом обумовленого у цьому договорі строку найму.
Зазначені пункти договору також узгоджуються з ч.1 ст. 810, ч.3 ст. 815, ч.3 ст. 820 ЦК України.
Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.
Згідно ст. 526, ст. 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, закону тощо. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Як вбачається з додатку №1 до договору розписки про взаєморозрахунки (а.с.15), ОСОБА_3 сплачена передплата за п.1.2.4. договору в сумі 429 гривень.
Відповідно до викладених позивачами обставин, ОСОБА_3 не сплачувала будь які інші кошти за договором найму. Заперечень проти вказаних обставин, а також доказів на їх спростування, відповідач не надала.
Крім того, як вбачається з довідки ЖБК-296 «Турбіна-2» (а.с.16), та копії попередження (а.с.17) станом на 01 листопада 2014 року заборгованість за комунальними послугами складала 2441,64 гривень.
Заперечень щодо сплати комунальних послуг, або доказів на спростування заборгованості, відповідач також суду не надала.
Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло; ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 47 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Статті 150 ЖК України передбачають, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 109 ЖК України визначено, що виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться у добровільному або судовому порядку.
Згідно ст. 169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобовязані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
З огляду на викладене, за відсутністю спростування вказаних фактів, враховуючи усі обставини у сукупності, суд вважає підлягаючими задоволенню позовні вимоги позивачів щодо виселення відповідача та її родини із належної позивачам квартири, а також щодо стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за найману квартиру, та заборгованості за комунальні послуги.
Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57, 60, 197, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити.
Виселити ОСОБА_3 і осіб, які проживають разом з нею, із квартири АДРЕСА_3, без надання іншого жилого приміщення.
2412,25 гривень заборгованості за комунальні послуги;
487,20 гривень судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте на підставі заяви відповідача, поданої до Хортицького районного суду міста Запоріжжя на протязі 10 діб з дня отримання копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.
Суддя: Д.С. Бредун