У х в а л а

іменем україни

04 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 25 грудня 2012 року між ним та ОСОБА_6 був укладений договір уступки вимоги (цесії) до ОСОБА_5 про стягнення боргу в розмірі 50 000 дол. США з відсотковою ставкою 3,5 % у місяць, 42 % річних. Згідно розписки, яку написав ОСОБА_5 11 січня 2011 року, він зобов'язався повернути позичальнику 11 січня 2012 року 71 000 дол. США. Посилаючись на те, що ОСОБА_5 не повернуто борг ОСОБА_4, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_5 на свою користь заборгованість в розмірі 1 780 334 грн.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 766 680 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, застосувавши положення ст. 1046 ЦК України, обґрунтовано виходив із того, що відповідачем не виконані грошові зобов'язання перед позивачем щодо повернення отриманих у борг грошових коштів. На спростування доводів позову відповідачем не надано належних та допустимих доказів.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 17 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
В.П. Гончар Д.О. Остапчук