АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5001/15 Головуючий 1 інстанції - Демченко І.М.
Справа № 628/986/15-ц Доповідач Кірсанова Л.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Куп»янського міськрайонного суду Харківської області від 28 травня 2015 року по справі за позовом ПАТ Банк «ТРАСТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову зазначив, що 21 лютого 2014 року ПАТ Банк 'ТРАСТ" отримав від ОСОБА_1 пропозицію (оферту) про укладення договору № R022.0042459, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому споживчий кредит. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано відповідачу кредит в розмірі 17 859,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 21.02.2014 р. на умовах сплати відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 8,25 % річних та 1,79 % щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Кінцевий термін виплати кредиту -21.02.2019р. ОСОБА_1 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, чим порушив умови кредитного договору. Станом на 16.03.2015 р. утворилась прострочена заборгованість в сумі 23 033,38 грн., яку у добровільному порядку він не погашає.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав та пояснив, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі і не має коштів для сплати кредиту.

Рішенням Куп»янського міськрайонного суду Харківської області від 28 травня 2015 року позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість по Кредитному договору № R022.0042459 від 21 лютого 2014 року в розмірі 23 033 грн. 38 коп. та 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду. Вказує на тяжке матеріальне становище, зазначає, що не може сплатити кредит через те, що держава в особі Управління пенсійного фонду України винна йому кошти за рішенням суду. Станом на 01.07.2014 року нарахована та невиплачена сума доплати за рішеннями судів становить 36 406 грн. 28 коп., що підтверджується листом з УПФУ в Куп'янському районі Харківської області від 11.07.2014 року. Не погоджується з рішенням районного суду в частині стягнення судового збору, оскільки він є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), що підтверджується посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, виданою 19 березня 2004 року, копія якого була надана до суду.

Вислухавши апелянта , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання перед позивачем, порушує умови Кредитного договору, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість станом на 16 березня 2015 р. загальна сума якої становить 23033,38 грн.

Судова колегія не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він не відповідає обставинам справи, вимогам закону та зібраним у справі доказам.

З матеріалів справи вбачається, що 21 лютого 2014 року Публічне акціонерне товариство «Банк ТРАСТ» отримав від ОСОБА_1 пропозицію (оферту) про укладення договору, в якій відповідач пропонував позивачу надати кредит на споживчі цілі. Позивачем було акцептовано вищезазначену оферту і надано відповідачу кредит в розмірі 17859,00 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 8,25 % річних 1,79 % щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою частини кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом (а.с. 5-20).

Кредит був отриманий відповідачем 21 лютого 2014 р., що підтверджується копією меморіального ордеру від 21.02.2014 р. про перерахування коштів згідно договору (а.с. 21).

Правовідносини між банком та відповідачем не припинені. Зобов'язання, встановлені договором, відповідачем не виконуються, кредит у відповідності до умов підписаного сторонами договору не сплачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до п. 2,3,4. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, є невід'ємною частиною кредитного договору, відповідач, який є позичальником, зобов'язаний щомісячно сплачувати позивачу проценти по кредиту та інші комісії, пені та плати, передбачені тарифами РКО, повертати кредит частинами у сумах і терміни, визначені у Графіку платежів (а.с. 13-16).

Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання перед позивачем, порушує умови Кредитного договору, внаслідок чого утворилась прострочена заборгованість.

Відповідно до п. 5.17. Пам'ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування, також п. 4.3 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які невід'ємною частиною кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобов'язань з погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,3 % від суми прострочених зобов'язань за кожний день прострочення (а.с. 11,14).

10.06.2014 року відповідач звертався до Банка із заявою про реструктуризацію його простроченої заборгованості, зменшенню платежів і списанню пені, яка банком була врахована (а.с. 22,23).

27 жовтня 2014 р. позивач направив на адресу відповідача вимогу про дострокове погашення кредиту по вказаному вище договору та інших нарахувань за ним з попередженям щодо можливого вирішення питання у судовому порядку (а.с. 24,25).

Станом на 16 березня 2015 р. загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 23033,38 гри., із них: 17342,92 грн. - основна сума заборгованості по кредиту; 784,51 грн. - відсотки за фактичне користування кредитом; 3144,72 грн. - комісія за обслуговування кредиту; 1761,23 грн. - сума пені за прострочення платежів ( а.с. 26).

Позивачем надані докази виникнення заборгованості, виникнення між сторонами правовідносин у зв»язку з укладенням кредитного договору та наявності з боку відповідача невиконаних зобов»язань за цим договором. Будь яких заперечень проти позову чи доказів які б спростовували надані позивачем розрахунки або зобов»язання по сплаті нарахованих сум відповідач не надав.

Посилання відповідача, що він не може сплачувати кредит в зв»язку з важким матеріальним становищем не є підставою для звільнення його від сплати заборгованості, так як при укладенні кредитного договору, беручи на себе певні зобов'язання, відповідач повинен був чітко усвідомлювати та враховувати всі ризики, що пов'язані з одержаня кредиту.

Між тим, судова колегія вважає за можливе зменшити неустойку до 140 грн. в зв»язку з наявністю обставин, які мають істотне значення. ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, та окрім цього є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), хворіє на різні захворювання. Його дружина є інвалідом 3 групи та також хворіє. Вони потребують лікування, на яке недостатньо коштів. Зазначене підтверджується довідками. Крім того, його сім»я знаходиться у скрутному матеріальному становищі, не може сплатити кредит через те, що Управління пенсійного фонду України не сплачує йому кошти за рішенням суду. Станом на 01.07.2014 року нарахована та невиплачена сума доплати за рішеннями судів становить 36 406 грн. 28 коп., що підтверджується листом з УПФУ в Куп'янському районі Харківської області від 11.07.2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч. З ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснено, що істотними обставинами в розумінні ч. З ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Положення ст. 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може.

В зв»язку з наведеним, враховуючи істотні обставини, а саме важке матеріальне становище відповідача, стан здоров»я відповідача та його дружини, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, судова колегія вважає можливим зменшити розмір неустойки до 140 грн.

Вказана сума неустойки буде відповідати загальним засадам цивільного законодавства, що визначені у п. 6 ч. 1 ст. 3; ч. З ст. 509 ЦК України, а саме щодо справедливості, добросовісності та розумності.

Тому сума заборгованості за кредитним договором зменшується до 21412 грн.15 коп. А саме: 17342,92 грн. - основна сума заборгованості по кредиту; 784,51 грн. - відсотки за фактичне користування кредитом; 3144,72 грн. - комісія за обслуговування кредиту; 140 грн. - сума пені за прострочення платежів

Крім того, суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача судовий збір. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи, та окрім цього є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), що підтверджується посвідченням ОСОБА_1 Д №096909, виданим 14 серпня 1997 року та вкладкою № 033161 посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, виданою 19 березня 2004 року.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його зміни в частині стягнення заборгованості за кредитним договором ( зменшення неустойки), та скасування в частині стягнення судового збору.

За таких обставин судова колегія апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольняє частково, зменшивши розмір заборгованості за кредитним договором до розміру 21412 грн. 15 коп.

Крім того скасовує вказане рішення в частині стягнення судового збору в сумі 243 грн.60 коп. Оскільки відповідач є особою що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (1 категорії), то судовий збір з нього не стягується.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.3 ч. 1 ст. 307, 309, 313, 317, 319, 323, 324 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Куп»янського міськрайонного суду Харківської області від 28 травня 2015 року змінити в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, зменшивши розмір заборгованості. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 21412 грн. 15 коп.

Скасувати вказане рішення в частині стягнення судового збору в сумі 243 грн.60 коп. та відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: