У х в а л а

іменем україни

03 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про захист прав споживача, стягнення коштів за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - Дубініної Наталії Ігорівни - на рішення апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») про захист прав споживача, стягнення коштів за договором банківського вкладу.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 18 грудня 2009 року між нею та ПАТ «Родовід Банк» укладений договір строкового банківського вкладу «Авансовий» № ДРД.553.А12-646/12-2009, зі строком на 12 місяців та 2 дні.

Позивач звернулася до банку про повернення суми вкладу з нарахованими процентами, але відповідач не повернув належні їй кошти.

08 червня 2011 року вклад та нараховані проценти було повернуто позивачу, однак за меншою ставкою ніж це передбачено умовами депозитного договору.

У зв'язку з вказаним, позивач звернувся до суду з позовом до банку щодо стягнення нарахованих процентів за договором, які не сплатив відповідач у розмірі 497,83 доларів США.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Родовід Банк» про захист прав споживача, стягнення коштів за договором банківського вкладу відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнуто з ПАТ «Родовід Банк» на користь ОСОБА_2 3 % річних у розмірі 8 186 грн 92 коп. В іншій частині рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 липня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Родовід Банк» - Дубініна Н.І. - порушує питання про скасування рішення суду апеляційної інстанції із залишенням у силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 18 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Родовід Банк» укладений договір строкового банківського вкладу «Авансовий» № ДРД.553.А12-646/12-2009, зі строком на 12 місяців та 2 дні (а. с. 5-8).

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2013 року встановлено, що у день закінчення дії договору банківського вкладу від 18 грудня 2009 року № ДРД.533.А12-646/12-2009 ОСОБА_2 20 грудня 2010 року звернулась до відповідача із заявою про повернення депозитних коштів з нарахованими процентами, проте кошти були повернуті лише 08 червня 2011 року, у зв'язку з чим вказаним рішенням з ПАТ «Родовід Банк» на користь позивача стягнуто нараховані та невиплачені проценти за договором банківського вкладу в сумі 3786,42 доларів США та 3% річних за прострочення грошового зобов'язання в сумі 5 647 грн 29 коп. Також указаним рішенням установлено, що вказані суми стягнуто за 164 дня за період з 20 грудня 2010 року по 02 червня 2011 року.

Предметом позову ОСОБА_4 у даній справі є стягнення 3 % річних за порушення виконання грошового зобов'язання за період з 08 червня 2011 року (день повернення вкладу) по 31 травня 2014 року (день звернення до суду з цим позовом). На обґрунтування своїх вимог за цим позовом ОСОБА_2 посилалась на те, що проценти за договором банківського вкладу в сумі 3786,42дол США їй не виплачені.

Під час апеляційного розгляду позивач надала суду докази на підтвердження виплати їй 3 786,42 доларів США лише 22 січня 2015 року.

За змістом ст.ст. 524, 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, що виражається в грошовій одиниці України або грошовому еквіваленті в іноземній валюті.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Проценти на банківський вклад відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлена відповідальність за грошові зобов'язання, що випливають з договірних правовідносин. Оскільки спірні правовідносини випливають з договору банківського вкладу, тобто, є договірними, до них підлягає застосуванню ст. 625 ЦК України, і її застосування не залежить від наявності чи відсутності вини боржника. Саме по собі рішення суду про стягнення невиплачених своєчасно відсотків за договором банківського вкладу не припиняє зобов'язання банку їх виплатити, оскільки зобов'язання відповідно до ст. 599 ЦК України припиняється виконанням, проведеним належ <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843697/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>ним чином, а не ухваленням рішення суду про стягнення невиплачених сум за договором.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що грошове зобов'язання виконано банком несвоєчасно, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на вимогу ОСОБА_5, як креди'тора, банк зобовязаний сплат <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844150/ed_2015_02_12/pravo1/T030435.html?pravo=1>ити їй 3% річних від простроченої суми за період з 08 червня 2011 року по 31 травня 2014 року, що складає 1087 днів.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - Дубініної Наталії Ігорівни - відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов