АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4189/15 Головуючий 1 інст. Богдан М.В.
Справа № 641/6158/13-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: про право власності
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2013 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, третя особа фізична особа підприємець арбітражний керуючий ОСОБА_5, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, товарна біржа «Правопорядок», про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И Л А :

Представник публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_4 і просив стягнути з неї суму боргу за кредитним договором № 161/10-Ф від 27.10.2006 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно (предмет іпотеки) однокімнатну квартиру №83 загальною площею 32,4 м.кв. в будинку №4 по вул.Слинька в м.Харкові в загальному розмірі 734941,84 грн., вказуючи, що умови кредитного договору позичальником не виконуються, станом на 01.10.2012 року розмір заборгованості становить 734941,84 грн.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17 вересня 2013року позов задоволено у повному обсязі. Суд вирішив:

-стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором № 161/10-Ф від 27.10.2006 року розмірі 734941,84 грн.;

-в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 за іпотечним договором № 161/10-Ф від 27.10.2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1;

-стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати у розмірі 3219 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить заочне рішення суду першої інстанції змінити, як незаконне та постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Обґрунтовуючи скаргу, ОСОБА_3 вказує, що вона ніякого відношення до банку та зазначених у рішенні суду договорів кредиту та іпотеки не має, що квартиру придбала 04.02.2011 року за договором купівлі-продажу 04.02.2011 року у передбаченому законом порядку, на час укладення договору купівлі-продажу квартира під забороною не перебувала. Однак ця обставина зясована не була, суд розглянув справу без її участі і ухвалив рішення, яким вирішив звернути стягнення на належне їй майно, набуте нею у передбаченому законом порядку, позбавивши її при цьому права на участь у розгляді справи, якою вирішено долю її майна.

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» явку представника в судове засідання апеляційної інстанції не забезпечив, про відношення до апеляційної скарги і причину неявку представника в судове засідання не повідомив, хоча належним чином, згідно поштового повідомлення повідомлявся про час та місце розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підлстав.

Судом встановлено, сторонами та апелянтом не оспорюється, що 27 жовтня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») у особі заступника керуючого філією банку в Харківській області ОСОБА_7, і громадянином України ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 161/10-Ф за умовами якого банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, платності кредитні ресурси в сумі 26100 доларів США з оплатою по процентній ставці 12% річних, а позичальник ОСОБА_8 зобовязався повернути кредитні ресурси до 27.10.2026 року шляхом щомісячного погашення боргу частками по 109 доларів США згідно графіка та оплати % і винагороди за користування кредитом. (а.с.12-14).

В той же день, 27.10.2006 роки вказані особи уклали іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_8 передав у заставу банку (Іпотекодержателю) квартиру №83 загальною площею 32,4 м.кв., розташовану в будинку №4 по вул.Слинько в м.Харкові. (а.с.17-18).

18 грудня 2012 року представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з вказаними вище позовними вимогами до ОСОБА_4, які обґрунтовував посиланням на ст.ст.2,6,10,12,17,23,33,35,37 Закону України «Про іпотеку», ст.590 ЦК України, вказуючи, що спірна квартира АДРЕСА_2 була продана 08.12.2010 року ОСОБА_4 на аукціоні, проведеному товарною біржею «Правопорядок» м.Карлівка Полтавської області в порядку виконання постанов і ухвал Господарського суду Харківської області у справі № Б-50/48-09 про визнання ФОП ОСОБА_8 банкрутом, у якій ухвалою вказаного суду ліквідатором боржника був призначений арбітражний керуючий ОСОБА_5

До позовної заяви у якості доказів представником позивача залучено лише копії не посвідчені копії кредитного та іпотечного договорів від 27.10.2006р., фрагменту Статуту, свідоцтва про реєстрацію банку, банківської ліцензії та дозволу на здійснення кредитних операцій з валютними коштами від 17.07.2007 року.

Справа тривалий час знаходилась в провадженні суду першої інстанції, суд змушений був відкладати її розгляд у звязку з неявкою представників позивача, а 17.09.2013 року, отримавши від представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заяву про розгляд справи з відсутністю, ухвалив заочне рішення про задоволення позову.

Рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтував посиланням на викладені в позовній заяві доводи представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», вважав доведеним обставини, посилаючись на які позивач просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором №161/10-Ф від 27.10.2006р. та звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_3, вважаючи її заставленим майном, на яке звертається стягнення у звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором.

Однак з таким рішенням колегія суддів погодитися не може і вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому така особа на свій розсуд обирає передбачені ч.2 ст.16 ЦК України способи захисту цивільних прав та інтересів, а суд, згідно ст.11 ЦПК України, не вправі розглядати та вирішувати справи поза межами заявлених ним вимог та наданих ними доказів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно вимог ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дана справа до таких випадків не відноситься.

З огляду на вказані норми цивільного судочинства, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», звертаючись з вказаним позовом до ОСОБА_4, зобовязаний довести шляхом надання суду належних та допустимих доказів, що саме відповідач ОСОБА_4 порушує охоронювані законом права та інтереси банку, що саме у вказаний у позовній заяві банку спосіб передбачено законом поновлення його порушеного права чи інтересу.

Однак позивачем, як свідчать матеріали справи, ці процесуальні обовязки не виконано. Ні у якості додатку до позовної заяви, ні під час розгляду справи представниками позивача не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про доведеність обставин, за наявності яких законом передбачено запропонований позивачем спосіб захисту його прав та інтересів.

Позивачем не надано доказів, а матеріали справи таких не містять щодо обставин звільнення квартири АДРЕСА_4 з-під обтяження іпотекою, не надано доказів щодо обставин вибуття вказаної квартири з власності позичальника і іпотекодавця ОСОБА_8, доказів про обставини набуття права власності на вказану квартиру відповідачем, а також доказів переходу до відповідача прав та обовязків іпотекодавця.

Суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність в матеріалах справи доказів щодо обставин, які мають значення для справи, не зясував вказані обставини, не вирішив питання про склад осіб, які мають брати участь у справі, не визначив факти, які необхідно встановити для вирішення спору.

Невикористання судом положень ч.4 ст.10, ст.121, ст.130 ЦПК України призвели до хибних висновків про доведеність обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог.

З наданих апелянтом письмових доказів (договору купівлі-продажу квартири і витягу про державну реєстрацію права ті інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відлучення обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна) вбачається, що як на момент звернення представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до суду з позовом до ОСОБА_4, так і на момент ухвалення судом заочного рішення власником квартири АДРЕСА_2 була не ОСОБА_4, а ОСОБА_3, яка за договором купівлі-продажу, посвідченого 04.02.2011 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9, придбала вказану квартиру, а 18.02.2011 року здійснено державну реєстрацію набуття нею права власності на квартиру.

За таких обставин заочне рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 17.09.2013 року підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4

Таке вирішення справи не є перешкодою для звернення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за захистом порушених прав і інтересів у відповідності до ст.3 ЦПК України до належного кола осіб.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307. п.п.1,3,4 ст.309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2013 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Слобожанське регіональне управління» публічного акціонерного товариства банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4, треті особи: фізична особа підприємець арбітражний керуючий ОСОБА_5, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, товарна біржа «Правопорядок» про звернення стягнення на предмет іпотеки

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: