Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/105/15-ц
Номер рядка звіту 33
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

05.03.2015 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в

особі головуючого судді Кривка В. П

при секретарі Гажук Н.В.,

з участю: позивача представник Ленчур Ю.Ю.,

відповідачка - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом управління Пенсійного фонду України в Міжгірському районі до ОСОБА_2 про стягнення переплати пенсії в сумі 28105 грн. 29 коп., -

В С Т А Н О В И В:

27.01.2015 р. позивач звернувся в суд з указаним позовом, який умотивовано так.

17.10.2010 р. відповідачці призначено пенсію по віку згідно із законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-ХІІ (ст. 55) на підставі поданого нею посвідчення громадянина, який постійно проживав у зоні безумовного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС по 27.10.1989 р. у смт. Народичі Житомирської області. У грудні 2011 р. орган фінансової інспекції під час перевірки правильності призначення пенсії особам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, та обґрунтованості видачі документів, які слугували підставою для призначення пенсії, виявив, що відповідачка не перебуває на обліку зареєстрованих осіб Народицького РВ УМВС. Управління праці і соціального захисту населення в Міжгірському районі листом від 14.12.2012 р. повідомило позивача про припинення виплати пільг і компенсацій відповідачці як потерпілій від Чорнобильської катастрофи, і вилучення в неї посвідчення про статус потерпілої особи, яке видане Закарпатською ОДА. Відповідачці з 01.12.2012 р. припинено виплату пенсії.

У 2013 році Міжгірським РВ УМВС проведено розслідування в кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України, в якому винесено постанову від 20.03.2013 р. про закриття провадження згідно з ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України. Однак відповідачка повторно не надала підтвердження факту набуття (відновлення) статусу. З 17.04.2014 р. відповідачці призначено пенсію на загальних підставах. Позивач вважає, що відповідачці безпідставно виплачено пенсійні кошти з 17.10.2010 р. по 30.11.2012 р. і, покликаючись на ст. 102 закону «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 1212 ЦК України просить стягнути з відповідачки надмірну виплату пенсії, зауваживши, що строки позовної давності не пропущені позивачем.

Відповідачка позов заперечила повністю, а позицію обґрунтувала наступним.

У лютому 1987 р. вона з дітьми виїхала з с.Майдан Міжгірського району Закарпатської області в Народицький район Житомирської області, де проживала в АДРЕСА_1 і працювала в колгоспі ім.Леніна з 22.06.1987 р. по 13.10.1989 р. і в колгоспі ім. «Петровського» з 17.03.1991 р. по 16.10.1996 р., які надалі перейменовані з правонаступництвом відповідно в ПП «Берегиня» і СТОВ «Мотійське». 24.09.1990 р. Народицька селищна рада видала їй довідку про переселення з смт. Народичі в інші населені пункти у зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС. Виїзд з с. Майдан Міжгірського району в смт. Народичі Житомирської області мав місце у зв'язку з розірванням шлюбу з чоловіком ОСОБА_3 і одруження в смт. Народичі з ОСОБА_4 01.03.1994 р. в Житомирській ОДА їй видано довідку № В3 - 260 про те, що вона з моменту аварії по 27.10.1989 р. постійно проживала в смт. Народичі Житомирської області у зоні безумовного (обов'язкового) відселення. На підставі цієї довідки їй видано в Закарпатській ОДА посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи. У 2010 р. на підставі цього листа вона оформила пенсію по віку. У грудні 2012 р. в управління соціального захисту населення їй повідомили , що видане їй посвідчення є недійсним і таке вилучили, а також припинили виплату пільг і пенсії. З цього приводу вона подала відповідні звернення в департамент соціального захисту Закарпатської ОДА, де внаслідок перевірки та після розслідування кримінальної справи встановили, що вона не вчиняла шахрайських дій, не порушувала закон і їй відновлено статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи та поновлено в правах і видано відповідне посвідчення.

Представник управління соціального захисту населення Міжгірської РДА підтвердив пояснення відповідачки.

Оцінивши зміст позовних вимог, позиції сторін, докази подані в справу, суд встановив такі обставини і дійшов наступного висновку.

Позивач призначив пенсію відповідачці з 17.10.2010 р. по віку відповідно до ст. 55 закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі посвідчення громадянина, який постійно проживав у зоні безумовного (обов'язкового відселення) з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, виданого 20.10.2010 р. Закарпатською ОДА (дублікат) і довідки Житомирської ОДА № В3 - 260, виданої 01.03.1994 р. про те, що ОСОБА_2 1957 р.н.(відповідачка) з моменту аварії по 27.10.1989 р. постійно проживала в зоні безумовного (обов'язкового) відселення у смт. Народичі Житомирської області. На підставі акту перевірки Хустської ОДФІ, якою не підтверджено прописку і проживання позивачки в смт. Народичі з моменту аварії по 27.10.1989 р. позивач протоколом комісії № 27 від 27.11.2012 р. припинив виплату указаної пенсії відповідачці з 01.12.2012 р.

Вимоги позивача стягнути з відповідачки виплачену їй пенсію за період з 17.10.2010 р. по 30.11.2012 р. у сумі 28105 грн. 29 коп. як надмірну виплату, яка безпідставно одержана, підлягають відхиленню, виходячи з таких підстав і мотивів.

За зверненням позивача в Міжгірське РВ УМВС про розслідування кримінального правопорушення за ознаками ст. 190 ч. 1 КК України стосовно ОСОБА_2 слідчим цього органу міліції винесено постанову від 20.03.2013 р. в кримінальному провадженні № 0000096 про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в діях ОСОБА_2 ознак указаного злочину. Цією постановою також установлено, що відповідачка з весни 1986 р. працювала в с.Гута Народицького району Житомирської області. У лютому 1987 р. переїхала з с.Майдан Міжгірського району Закарпатської області з дітьми ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на постійне проживання в смт. Народичі Житомирської області. З 22.06.1987 р. працювала в колгоспі ім.. Леніна до 13.10.1988 року. 22.11.1987 р. одружилась з ОСОБА_4 у смт. Народичі (змінивши попереднє прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_2). 01.11.1989 р. у зв'язку з відселенням ОСОБА_2 виїхала з смт. Народичі до с. Осіївка Ружинського району Житомирської області, тому орган досудового розслідування дійшов висновку, що довідка Житомирської ОДА про проживання ОСОБА_2 з моменту аварії по 27.10.1989 р. в смт. Народичі Житомирської області видана відповідно до чинного законодавства. Вказані обставини підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідками з місця праці і проживання, актами цивільного стану). Ці ж відомості підтверджені в повідомленні департаменту соціального захисту населення Закарпатської ОДА № Б - 35/1/01-23 від 02.03.2015 р. , за висновком якого ОСОБА_2 відновлено статус постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи ІІ категорії (дублікат посвідчення (замість вилученого) серія Б № 056126, виданий Закарпатською ОДА 14.02.2015 р. і доручено управлінню соціального захисту населення Міжгірської РДА відновити їй всі пільги та компенсації відповідно до закону № 796-ХІІ від 28.02.1991 р. з дня набрання чинності постанови про закриття кримінального провадження.

З огляду на викладене позивач передчасно (без належної перевірки) дійшов висновку, що відповідачка безпідставно набула статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи та незаконно отримувала пенсію.

Позивач не довів, що є підстави застосувати ст. 1212 ЦК України, ст. 102 закону «Про пенсійне забезпечення», ст. 50 закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а відповідачка спростувала вимоги запереченнями і доказами в справі та довела, що статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи набула правомірно, а пенсію, яку їй виплачено на підставі цього статусу, одержувала законно.

Судових витрат до стягнення не має., бо позивач не оплачував позов судовим збором за пільгою в законі «Про судовий збір», а тому, згідно з ст. 88 ЦПК України , ці витрати слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати у виді судового збору віднести на рахунок держави.

Копію рішення надіслати для відома в управління соціального захисту населення Міжгірської РДА і в департамент соціального захисту Закарпатської ОДА,

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка