№ 336/5078/15-ц
пр. № 2/336/2493/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

01 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, в якому вказав, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 22.09.2006 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з відповідачем. Сімя фактично розпалася, сторони припинили родинні стосунки, у зв'язку з чим просить шлюб розірвати.

Позивач у судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не зявилась, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності на підставі наданих доказів, вказала про визнання позову. Також позивач зазначила про те, що відомості, зазначені позивачем в позовній заяві, не відповідають дійсності, оскільки шлюбні стосунки між сторонами припинились не у січні, а у липні 2015 року, а також, що між сторонами фактично не досягнуто згоди з питань утримання спільної дитини та надання коштів на утримання самої відповідачки до досягнення дитиною трирічного віку, чому позивач просить дати оцінку.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Факт перебування сторін у шлюбі підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 22.09.2006 року.

Як вказує ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки позивач вказав на неможливість примирення та подальшого проживання разом однією родиною, відповідач визнав позовні вимоги, суд вбачає підстави для задоволення позову.

Щодо заяви відповідача про зазначення позивачем в позовній заяві відомостей, які не відповідають дійсності та надання їм оцінки, то, виходячи з того, що відповідно до ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, підстав для надання оцінки відомостям, які вказує позивач в повній заяві в частині часу припинення шлюбних стосунків та наявності чи відсутності майнового спору між подружжям, судом не вбачається, оскільки це не є предметом спору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 22.09.2006 року, про що зроблено актовий запис № 262.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк