Номер провадження: 22-ц/785/4986/15
Головуючий у першій інстанції Целух А. П.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Парапана В.Ф., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року по справі за заявою Одеської міської ради, зацікавлена особа - Виконком Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою,

встановила:

15 жовтня 2014 року представник Одеської міської ради звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з заявою про визнання квартири АДРЕСА_1, загальною площею 44,00 кв.м., у тому числі житловою - 30,10 кв.м., що належала ОСОБА_4 - відумерлою спадщиною. В обґрунтування своїх вимог представник Одеської міської ради посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_4, який був власником квартири АДРЕСА_1. У зв'язку з тим, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за померлою особою, представник Одеської міської ради просить визнати зазначене нерухоме майно відумерлою спадщиною.

Заявник у судове засідання не з'явився, до суду надано заяву від 03.03.2015 року, згідно якої представник Одеської міської ради вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився.

Рішенням суду заява задоволена у повному обсязі.

На вказане рішення апеляційну скаргу подала ОСОБА_2, в якій вона просить скасувати це рішення та постановити нове, яким в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги й заперечення проти неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення cуду на підставі п. п. 1- 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони законні та обґрунтовані.

Так, суд першої інстанції в обґрунтування своїх висновків щодо задоволення позову послався на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_4, про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформований 27.01.2015 року за № 1 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції щодо наявності в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції відповідного актового запису про смерть вказаного громадянина за №1292 від 06.02.2012 року.

ОСОБА_4 та його дружина, ОСОБА_5 були власниками квартири АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на житло №77668, виданого управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради.

Відповідно до довідки за формою № 1 (виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 11.03.2012р. ОСОБА_4 зареєстрований в АДРЕСА_1, спадкодавець проживав один і займав житлову площу - одну кімнату 30,10 кв. м., загальною площею - 44,0 кв.м на третьому поверсі 5-ти поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, час відкриття спадщини - 04.02.2012року. Місце відкриття спадщини - АДРЕСА_1. Майно, що становить спадщину - квартира АДРЕСА_1, загальною площею 44,00 кв. м., у тому числі житловою площею - 30,10 кв. м., що належить спадкодавцю на праві власності.

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, індексний номер 26503429 від 08.09.2014 р. державного реєстратора Рубан М.О., в цьому реєстрі відомості стосовно прав власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 44,00 кв. м., у тому числі житловою - 30,10 кв. м. - відсутні.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на квартиру квартирі АДРЕСА_1. Зі спливу одного року з часу відкриття спадщини, заявник своєчасно подав до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

У Спадковому реєстрі відсутня інформація про реєстрацію заповітів та наявна реєстрація спадкової справи №506/2012 за зверненням правоохоронних органів щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 (у тому числі майно, яке належало ОСОБА_7 (1940 року народження, місце народження: м. Одеса), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_4, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що вбачається із інформаційної довідки зі спадкового реєстру №39674832 від 19.02.2015 року.

Таким чином, на підставі вказаних та досліджених доказів у справі, суд дійшов до висновку, що після смерті ОСОБА_4 жодна особа з заявою про прийняття спадщини не зверталася, що свідчить про відсутність спадкоємців за законом та за заповітом, а тому заявлені вимоги є доведеними, обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду необґрунтованими та такими, що не основуються на матеріалах справи та не відповідають обставинам по справі.

Так, дійсно, відповідно до ст. 1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст. 278 Цивільного процесуального кодексу України встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, суд ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

Фактично, єдиним доказом, на підставі якого і було винесено рішення суду про задоволення позову, є надані Першою одеською державною нотаріальною конторою витяги зі Спадкового реєстру (а.с.39-40).

У Спадковому реєстрі дійсно відсутня інформація про реєстрацію заповітів та наявна реєстрація спадкової справи №506/2012 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 (у тому числі майно, яке належало ОСОБА_7 (1940 року народження, місце народження: м. Одеса), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_4, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, що вбачається із інформаційної довідки зі спадкового реєстру №39674832 від 19.02.2015 року.

В той же час, незрозуміло з яких підстав, суд першої інстанції зробив висновок про те, що вказана спадкова справа була заведена за зверненням невизначених правоохоронних органів.

Колегія суддів звертає свою увагу на те, що чинне законодавство України не передбачає можливості заведення спадкової справи за зверненням правоохоронних органів.

В той же час, надані апелянтом письмові докази (а.с.61-96) свідчать про те, що саме вона, як донька померлого, звернулася до Сьомої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. 01.08.2012р. цією державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа щодо майна ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. (№506/2012 у нотаріуса, № 53176542 в Спадковому реєстрі).

По вказаній спадковій справі апелянту, цією ж нотаріальною конторою, було видано 01.08.2012р. листа про встановлення факту родинних відносин у зв'язку з тим, що в деяких документах є розбіжності у написанні «по батькові» померлого батька.

Крім цього, інші письмові докази свідчать про те, що апелянт та її сини проживали в спірній квартири як до смерті батька так і після його смерті, продовжують сплачувати за комунальні послуги.

Виходячи з наведеного, на момент звернення до суду у Одеської міської ради не було жодного належного доказу того, що спірна квартира може вважатися відумерлим майном, та що у померлого ОСОБА_4 відсутні спадкоємці.

Таким чином судова колегія вважає, що у позивача не було жодної правової підстави на звернення до суду з даним позовом, а суд не правильно застосував ст.1277 ЦК України, так як суд визнає спадщину відумерлою тільки у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття.

При таких обставинах, винесене рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, так як воно ухвалене без повних і всебічно з'ясованих обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх позовних вимог, без підтвердження їх належними та допустимими доказами.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також суд порушив та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим, є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч.1 п. 1-4; ст. 313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволені заяви Одеської міської ради, зацікавлена особа - Виконком Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

В.О. Панасенков