Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/3378/15-ц
провадження № 2/369/1848/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.06.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Рябець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет застави, надання права підписувати договір купівлі-продажу, передача автомобіля у володіння, та надання права вчиняти дії для зняття автомобіля з обліку,
З метою виконання грошових зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 передав у заставу автомобіль: тип ТЗ легковий седан, марка Кіа, модель Magentis, номер кузова НОМЕР_1, рік випуску 2008, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 3107/2 від 31 липня 2008 року.
Згідно умов договору застави, вартість заставного автомобіля за домовленістю сторін складала 130000 грн..
На підставі вказаних договорів від 20 квітня 2012 року до ТОВ «Вердикт Фінанс» перейшло право вимоги на заставне майно.
У звязку з тим, що позичальник ОСОБА_2 неналежним чином виконує взяті на себе зобовязання, ТОВ «Вердикт Фінанс» набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням шляхом продажу предмету застави та укладання договору-купівлі продажу з іншою особою.
У судове засідання представник позивача не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, суду надана заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивач підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.
Оскільки представник позивача у поданій заяві суду не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, зясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно умов п. 1.2.2 Договору позичальник зобовязався повернути банку кредит у повному обсязі не пізніше 26 серпня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін. Позичальник зобовязується повернути суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 475 доларів США в день сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки згідно із п. п. 1.3.1., 5.2. цього договору.
Згідно умов п. 1.3.1. Договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 13,50 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці.
Відповідно до умов п. 1.4. Договору цільове призначення (мета) кредиту-кредит надається позичальнику для його особистих потреб, а саме на: придбання авто.
Згідно умов п. 1.6. Договору сторони погодили наступну черговість погашення грошових зобовязань позичальника за цим Договором, а саме: 1) прострочені комісії (якщо буде мати прострочення), 2) строкові комісії, 3) прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення), 4) строкові проценти, 5) прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення), 6) строкова сума основного боргу, 7) штрафні санкції за Договором. У випадку перерахування коштів на погашення кредиту та/або процентів, та/або комісій у порушення вказаної черговості з вини позичальника, банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких грошових зобовязань, відповідно до викладеної в цьому пункті Договору шляхом проведення відповідних бухгалтерських проводок.
Згідно умов п. 4.1. Договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим Договором та/або «кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню у встановленому порядку. Банк може використати право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобовязання, передбаченого Договором та/або «Кредитним договором», нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.
Банк виконав свої зобовязання в повному обсязі, а ОСОБА_2 всупереч умов Кредитного договору не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредитам та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобовязання.
Станом на даний час відповідач свої зобовязання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту та сплаті процентів за користування ним не виконує.
Позивач виконав свої зобовязання по договору, надавши кредит, проте відповідач, у встановлені строки борг не повертає та не сплачує відсотки за користування кредитом.
Згідно умов п. 8.1 договору про надання споживчого кредиту, звернення стягнення на предмет застави здійснюється банком у випадках невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязань за цим договором та/або кредитним договором.
Відповідно до умов п. 8.2 договору про надання споживчого кредиту звернення стягнення на предмет застави здійснюється: або на підставі рішення суду, або шляхом застосування позасудових засобів звернення стягнення. При цьому сторони дійшли згоди, що банк самостійно, на власний розсуд, встановлює черговість звернення стягнення, або на предмет застави та/або на будь-яке інше майно і кошти позичальника, на які може бути звернення стягнення в порядку, установленому законодавством України, або стягнути суму заборгованості на загальних підставах незалежно від наявності предмету застави.
Згідно умов п. 8.5 Договору при зверненні стягнення в позасудовому порядку банк має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет застави: передати предмету застави у власність банку в рахунок виконання забезпеченого заставою зобовязання в порядку встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»; продаж банком предмету застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем або на публічних торгах, в порядку, встановленому Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Відповідно до умов п. 8.6 договору про надання споживчого кредиту звернення стягнення за рішенням суду здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.
Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.
Відповідно вимог ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Згідно вимог ч. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється, за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про заставу» заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.
Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.
В поданій позовній заяві позивач просив надати ТОВ «Кредекс Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) право вчиняти від імені відповідача всі дії, необхідні для зняття автомобіля з обліку за місцем звернення та надати (визнати) право підписувати від імені відповідача договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання. Однак, слід зазначити, що зазначені вимоги не передбачені чинним законодавством України. Чинним законодавством не передбаченого такого способу захисту, які обрані позивачем в даному випадку.
Судові витрати по справі слід стягнути з відповідача згідно зі ст. 88 ЦПК України на користь позивача.
Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст. 17, 19, 27 Закону України «Про заставу», ст. ст. 526, 572, 589, 590, 611 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 88, 213-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Витребувати у ОСОБА_2 автомобіль: тип ТЗ легковий седан, марка КІА, модель Magentis, номер кузова НОМЕР_1, рік випуску 2008, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 3107/2 від 31 липня 2008 року, зареєстрований Києво-Святошинським МРЕВ, комплект ключів від зазначеного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, номерні знаки АІ 0389 ВХ та передати їх у володіння ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс».
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» судові витрати в розмірі 2 903 грн. 45 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.