РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/18742/14-ц

пр. № 2/759/1006/15

16 червня 2015 року Святошинський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді - Кривов'яза А.П.

при секретарі - Тищенко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те що 15 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0., а також договір поруки № 134038 від 15.08.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, які відповідачами не виконано.

З урахуванням змінених та уточнених у ході судового розгляду позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 143 710 грн 02 коп.

Представник позивача у судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 проти задоволення позову заперечувала, з причин що сплив строк давності, крім того позивачем не надано достатніх доказів, що підтверджують перехід до нього права вимоги до поручителя.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні даного позову, виходячи із наступного.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 15 серпня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 16 158 доларів США, а останній зобов'язався повернути кредит у строк до 15 серпня 2014 року та сплатити відсотки за користування ним у розмірі 13 % річних.

Цього ж дня, із метою забезпечення вказаного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 134038, згідно з умовами якого останній взяв на себе зобов'язання у випадку неналежного виконання боржником зобов'язань за зазначеним кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарний боржник.

20 квітня 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12, згідно з умовами якого АКІБ «УкрСиббанк» відступило, а ТОВ «Кредекс Фінанс» прийняло право вимоги за кредитним договором від 15 серпня 2007 року № 0.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи позов, ТОВ «Кредекс Фінанс» посилалось на те, що ОСОБА_1 зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 25 квітня 2013 року виникла загальна заборгованість у сумі 144 591 грн 27 коп., яка складається із: 77 019 грн 13 коп. - заборгованості за основним зобов'язанням, 54 430 грн 36 коп. - заборгованості за відсотками за користування кредитом, 2 190 грн 30 коп. - 3 % річних, 10 951 грн 49 коп. - пені за прострочення строків виконання зобов'язань, яку позивач просив стягнути на свою користь.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів згідно з п. 1.3.4 кредитного договору відбувається з 01 по 15 числа кожного місяця, наступного за тим, на які були нараховані проценти.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору за порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню у розмірі, передбаченому цим договором.

Із матеріалів справи вбачається, що сторонами кредитного договору узгоджено графік щомісячних платежів погашення кредиту (а. с. 13).

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

У ході розгляду справи, представником відповідача було подано заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту та сплата відсотків повинні здійснюватись позичальником щомісячними платежами, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

У випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України № 6-11цс 13 від 6.11.2013р.

Як встановлено судом і вбачається із матеріалів справи, та дану обставина сторонами не оспорювалась, відповідачем ОСОБА_1 остання сплату за даним кредитним договором здійснено в жовтні 2008р. У подальшому, будь-яких оплат щодо тіла кредиту, відсотків чи неустойки не було.

До суду позивач звернувся лише 1.07.2013р., тобто з пропуском встановленого законом строку позовної давності.

Крім того, до вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність в один рік (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно, ст. 266 та ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду.

Враховуючи зазначене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та у їх задоволенні необхідно відмовити.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 512, 519, 525-526, 530, 553, 554, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 81, 88, 84, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :