У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Оніпко О.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

за участі: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду від 22 липня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про виправлення описки в ухвалі Рівненського міського суду від 27 липня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Рівненського міського суду від 22 липня 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено:

Внесено виправлення до ухвали Рівненського міського суду від 27 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, а саме: в описовій і в резолютивній частинах ухвали після слів "Із спільного майна подружжя виділити у власність ОСОБА_1" замість слів "1/2 частину житлового будинку та надвірних будівель" записати "1/2 частину незавершеного будівництва житлового будинку та надвірних будівель".

У поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликалася на істотне порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Обґрунтовуючи її, зазначала про неврахування судом розяснень п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" щодо права внести виправлення в текст судового рішення.

Вважає, що при виправленні описок та арифметичних помилок у судовому рішенні суд повинен брати до уваги загальні строки позовної давності.

Не погоджувалася і з висновками суду про наявність у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку з надвірними будівлями, що укладений 29 серпня 2006 року, оскільки за цей час ніщо не перешкоджало ОСОБА_2 прийняти його в експлуатацію, а відсутність цього факту не свідчить про неможливість проживання у ньому.

Крім того, викладені у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 5 грудня 2011 року правові позиції Верховного Суду України вказують про те, що умови визнаної судом мирової угоди є цивільно-правовими зобов'язаннями, а тому вважала, що до правовідносин з приводу мирової угоди поширюється законодавство про розірвання і зміну цивільно-правових договорів.

З цих підстав просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а провадження у справі закрити.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи ОСОБА_1, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що в найменуванні спірного майна, яке підлягало поділу за умовами мирової угоди, допущено помилку, тому винесено виправлення в ухвалу суду про її визнання (мирової угоди).

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Як встановлено, що в провадженні Рівненського міського суду знаходилася цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

У ході розгляду справи 27 лютого 2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подано до суду мирову угоду, за умовами якої сторони погодилися поділити майно в добровільному порядку і, зокрема, просили виділити у власність кожній зі сторін у справі по 1/ 2 частині житлового будинку та надвірних будівель, що розташовані у м. Рівне по вулиці Гостинній, 9, вартістю 250 000 гривень (а.с. 96-96, зв.).

Того ж числа Рівненським міським судом визнано мирову угоду на запропонованих сторонами умовах, а провадження у справі закрито.

Судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя вимагала поділити в т.ч. і незавершений будівництвом житловий будинок №9 по вулиці Гостинній в м. Рівне (а.с. 2-10). В подальшому позовні вимоги нею не змінювалися.

Про те, що спірне нерухоме майно в м. Рівне по вулиці Гостинній, 9, не є житловим будинком (не прийнятий в експлуатацію) і є обєктом незавершеного будівництва зазначено і в зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя (а.с. 53-55).

Крім того, на а.с. 88-88, зв., міститься копія договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом жилого будинку №9 по вулиці Гостинній в м. Рівне з надвірними будівлями, стан готовності якого становив 63 відсотки.

Доказів про те, що на момент визнання мирової угоди зазначений обєкт нерухомості прийнято в експлуатацію, сторонами надано не було, а судом їх не було здобуто.

Згідно з ч. 1 ст. 219 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені у судовому рішенні описки чи арифметичні помилки.

Описками в розумінні цієї норми закону є помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків.

Відсутність вказівки в ухвалі суду про правовий статус житлового будинку як незавершеного будівництвом свідчить про наявність описки, а тому правильними є висновки міського суду її виправлення.

Доводи апеляційної скарги про неврахування розяснень п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" щодо права внести виправлення в текст судового рішення, а також про урахування загальних строків позовної давності на увагу не заслуговують, оскільки є необґрунтованими.

Не можна погодитися і з покликаннями ОСОБА_1 про застосування до умов мирової угоди положень законодавства про розірвання та зміну цивільно-правових договорів.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону є підставою для залишення її без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Рівненського міського суду від 22 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: