У Х В А Л А

і м е н е м у к р а ї н и

18 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 3 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про виділ у натурі частки з будинків.

Позов мотивував тим, що йому на праві власності належить ј частка будинку АДРЕСА_1 та Ѕ частки будинку АДРЕСА_2. Будинки розташовані на земельних ділянках площею 378,5 кв.м та 629,5 кв.м відповідно, загальна площа земельних ділянок становить 1 008 кв.м. Власником інших часток будинків є ОСОБА_4, яка заперечує його право на користування та розпорядження цим майном.

Посилаючись на наведене, ОСОБА_3 просив виділити у натурі належні йому частки за другим варіантом висновку судової будівельно-технічної експертизи від 10 жовтня 2012 року, яка проведена у іншій цивільній справі, зобов'язати сторони спільно провести відповідні перепланування, припинити право спільної власності і встановити порядок користування земельними ділянками.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 3 червня 2014 року рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 18 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Виділено ОСОБА_3 на 1/4 частку будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частку будинку № 121 по цій же вулиці частину приміщень житлового будинку № 121 та частину господарських будівель і споруд цього домоволодіння всього на загальну суму 11 552 грн, що складає 39/100 часток вказаних домоволодінь з визнанням за ним права власності на ці частки.

Виділено ОСОБА_4 на 3/4 часток будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частку будинку № 121 по цій же вулиці частину приміщень житлових будинків № 119 і № 121 та частину господарських будівель і споруд цих домоволодінь всього на загальну суму 18 435 грн, що складає 61/100 часток вказаних домоволодінь з визнанням за нею права власності на ці частки.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 804 грн грошової компенсації за перевищення вартості ідеальної частки у праві спільної часткової власності.

Встановлено порядок користування земельними ділянками згідно додатку № 4 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 65-12 від 10 жовтня 2012 року.

Зазначено, що запропоновані висновком судової будівельно-технічної експертизи від 10 жовтня 2012 року переобладнання згідно другого варіанту поділу сторонам провести відповідно до вимог ДБН А.3.1-5-96 Організація будівельного виробництва та Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2013_10_30/pravo1/KP110466.html?pravo=1> за власний рахунок.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із порушення прав ОСОБА_3 як співвласника будинку, оскільки відповідач не визнає його право на користування та розпорядження своєї власністю і заперечує будь-які варіанти поділу майна, що є у спільній частковій власності.

Колегія суддів з такими висновками апеляційного суду не погоджується з таких підстав.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що сторони є співвласниками домоволодінь № 119 і № 121 по АДРЕСА_1 і частки співвласників визначені у кожному об'єкті окремо: ОСОБА_3 є власником ј частки житлового будинку № 119 і Ѕ частки житлового будинку № 121, а ОСОБА_4 - власником ѕ часток житлового будинку № 119 і Ѕ частки житлового будинку № 121. Правовстановлюючих документів про право власності ОСОБА_4 на частку у домоволодінні № 119 матеріали справи не містять.

В основу рішення про виділ у натурі частки із спільного майна покладено висновок судової будівельно-технічної експертизи № 65-12 від 10 жовтня 2012 року.

Суд вважав за можливе провести виділ часток не із кожного окремого об'єкта, а із загальної площі цих двох об'єктів, прийнявши їх за єдиний, та із суми часток кожного власника у цих об'єктах.

Правову підставу для такого способу виділу часток співвласників сусідніх домоволодінь апеляційний суд не вказав і відповідних обставин не встановив.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення порядку користування земельними ділянками, апеляційний суд не визначив правовий статус кожної земельної ділянки, їх розмір і межі та законодавчо визначені підстави для встановлення порядку користування суміжними земельними ділянками.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги, ОСОБА_4 надала постанову Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 24 березня 2014 року, якою рішення виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області від 16 травня 2013 року «Про надання дозволу на перепланування та переобладнання житлових будинків №№ 119, 121 по АДРЕСА_1» визнано незаконним.

Таку обставину суд апеляційної інстанції не врахував, проте цей дозвіл надавався на ті перепланування і переобладнання, що містить висновок судової будівельно-технічної експертизи від 10 жовтня 2012 року.

За таких обстави колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права і такими порушеннями процесуального права, що унеможливили встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 3 червня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін В.П.Гончар С.О.Карпенко В.О.Савченко