Провадження №2/761/231/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі: Нечипорук А.В., Лазоришинець К.М., Колеснік М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Орган і піклування Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, прокуратура Шевченківського району м.Києва, про визначення місця проживання дитини, -

в с т а н о в и в:

В квітні 2014 року ОСОБА_1 (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду з позовом до ОСОБА_2 (Відповідач), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 22.08.2014р. та заяви про залишення частини позовних вимог без розгляду, просила: визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 з матір'ю.

Позов мотивовано тим, що Позивач та Відповідач від шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Їх відносини припинилися в 2013р., з того часу вони перестали проживати однією сім'єю та вести спільне господарство. Протягом всього спільного життя Відповідач не цікавився життям та здоров'ям дитини, матеріальної допомоги не надавав, часто проявляв злість та агресію по відношенню до Позивачки. Разом з тим ОСОБА_1 в повній мірі займалася здоров'ям та вихованням дитини. Дитина навчається в спеціалізованій школі з поглибленням англійської мови, перебуває на обліку у педіатра та відвідує басейн. На даний час дитина проживає з ОСОБА_2, який не зважає на те, що у їхнього сина погіршився стан здоров'я та який забороняє дитині спілкуватися з матір'ю. На думку Позивачки, подальше проживання їхнього неповнолітнього сина з нею найбільш повно буде відповідати інтересам останнього та вважає, що ОСОБА_3 має проживати разом з нею, в зв'язку з чим просила позов задовольнити.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила суд визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, з нею як матір'ю дитини.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що він приймає участь у вихованні та утримані дитини. Крім того, він завжди дбав про здоров'я та виховання сина. Щодня відводить сина до школи, робить з ним домашні завдання. Син хоч і зареєстрований з матір'ю проте фактично приживає з ним. Також зазначив, що він не заперечує, проти спілкування сина з Позивачкою, однак ОСОБА_3 сам не хоче спілкуватися з матір'ю. На підтвердження даних обставин надав суду висновок психологічного обстеження ОСОБА_3, акт обстеження умов проживання та характеристики видані на ім'я ОСОБА_3, які були предметом розгляду органу опіки та піклування.

Представник третьої особи Дрига Н.І. у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що на час розгляду справи та розгляду питання органом опіки та піклування, малолітній ОСОБА_3 фактично проживав з батьком за адресою АДРЕСА_1. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 03 грудня 2014 року, складеним комісією Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації умови проживання хороші. З малолітнім ОСОБА_3 було проведено бесіду, під час якої встановлено, що дитина хоче проживати з батьком. Мати дитини - ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_3. Під час проведення обстеження умов проживання матері проведених працівниками Служби у справах дітей Оболонської районної державної адміністрації м.Києва, встановлено, що для дитини створені належні умови для повноцінного розвитку, навчання та виховання. Малолітній ОСОБА_3 навчається у спеціалізованій школі з поглибленим вивченням англійської мови. З березня 2014 року вихованням ОСОБА_3 займається батько. З вересня 2009 року дитина відвідувала Недільну школу при храмі св.Петра, на заняття його приводила мати. ОСОБА_3 Дитина має діагноз: природжена вада розвитку товстого кишечника, гіпорефлекторна пряма кишка, вторинний коліт, дисбактеріоз кишківника, вегетативна дистонія, аденоїдні вегетації ІІ степені, у зв'язку з цим потребує медичного нагляду. На підтвердження даних обставин суду надано Висновок органу опіки та піклування та ряд деяких документів, які були підставою для прийняття даного висновку (а.с.72-78).

Представником прокуратури не було надано до суду письмової позиції щодо заявлених позовних вимог.

Опитаний в судовому засіданні в присутності представника органу опіки та піклування Дриги Н.І. та психолога ОСОБА_6 малолітній ОСОБА_3 не заперечував, що раніше він проживав з батьки спільно, коли вони разом всі жили на АДРЕСА_1, потім коли батьки перестали проживати разом він жив певний час з мамою, потім проживав з батьком, а на даний час проживає за батьком і з бабусею, примирення батьків вважає не можливим, бажає проживати з батьком.

Заслухавши пояснення осіб, які зявились до розгляду справи, думку малолітнього ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно положень ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с. 6). Батьками ОСОБА_3 зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Позивачка та малолітній ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4(а.с.77). Проте, малолітній ОСОБА_3 фактично проживає з батьком - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, що не заперечувалось сторонами.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 171 СК України регламентовано, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Висновку органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації № 109/02/40-9031 від 29.12.2014р., вказаний орган вважає, що дитині краще проживати з матір"ю і підтримує позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею.

При цьому при наданні вказаного Висновку органом опіки та піклування було вивчено питання як щодо умов проживання батьків, дитини, її характеристики, враховано думку дитини, яка бажає проживати з батьком, висновок психологічного обстеження дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме, зі змісту характеристики, виданої Спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №28 з поглибленим вивченням англійської мови № 17 від 16.03.2014 року, виданої на ім'я ОСОБА_3. Протягом перших чотирьох років вихованням сина займалася мати - ОСОБА_1, яка здійснювала контроль за вихованням та навчанням дитини, відвідувала батьківські збори, мала тісний зв'язок з класник керівником, брала активну участь в житті класного колективу. У 5 класі вихованням сина зайнявся батько - ОСОБА_2, який приходить до школи, спілкується з учителями щодо успішності сина та разом з мамою відвідують батьківські збори. У п'ятому класі не покращив своїх навчальних здібностей, не виявив інтересу до отримання нових знань та умінь, домашні завдання виконує нерегулярно. Характеризується демонстративністю поведінки, водночас - потайливістю. Учень явно схильний до агресивних імпульсів по відношенню до оточуючих і втрати самоконтролю. Він часто дає негативні оцінки оточуючим, підвищує тон і використовує лайливі слова. Іронічний, підозрілий, зосереджений на собі, хворобливо переносить критику в свою адресу. Хлопчик знаходиться в стані постійної високої тривожності. До свого батька відноситься з острахом, негативно налаштований проти матері. (а.с. 72)

Також, в матеріалах справи наявні характеристики спеціалізованої школи № 28 з поглибленням вивченням англвйської мови: № 60 від 29 травня 2014 року та 138 від 18 листопада 2014 року з яких вбачається, що у 2014-2015 році піклуванням про ОСОБА_3, його вихованням та навчанням займається батько хлопчика ОСОБА_2. Дитина забезпечена всім необхідним приладдям для навчання, має охайний вигляд. Батько приходить до школи та спілкується з учителями щодо успішності та поведінки сина, відвідує батьківські збори, вдома виконує з дитиною домашні завдання. Проте, у п'ятому класі не покращив своїх навчальних здібностей, не здобув інтересу до отримання нових знань та умінь, готується до уроків, охайно та ретельно виконує домашні завдання, але не завжди виконує домашні завдання.У колективі однокласників ОСОБА_3 не завжди поводить себе спокійно, може бути ініціатором порушкення поведінки в класі та школі. Останнім часом від хлопчика все частіше можна почути лайливі слова в адресу своїх однокласників (а.с. 87-88).

Отже, з вказаних характеристик наданих спеціалізованою школою № 28 з поглибленим вивченням англійської мови вбачається, що після того, як вихованням ОСОБА_3 зайнявся батько, рівень пізнання нових знань у дитини знизився, ОСОБА_3 важко сконцентрувати увагу, він має слабо розвинену пам'ять та мовлення. Вибув зі школи 05.03.2015р. З пояснень Відповідача та малолітнього ОСОБА_3 вони нещодавно переїхали проживати в будинок бабусі в інший район Києва, де дитина пішла в іншу школу.

При висловленні суду думки про те, з ким бажає проживати ОСОБА_3 вказував, що з батьком.

При цьому, як вбачається з висновку психологічного обстеження № 020 від 22.12.14р. в емоційному фоні дитини виражена тривожність, невпевненість та часткова замкненість, через ситуацію в яку потрапила родина. Виявлений міцний емоційний зв'язок ОСОБА_3 з батьком. Він є для хлопця центром захисту, безпеки, стабільності та комфорту. Результати психологічної діагностики показали, що позитивне відношення до матері має прихований характер.

Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Декларацією з прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю.

Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за №789-ХІІ від 27 лютого 1991р. визначено, що держави-учасиці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад,коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуєються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи висновок Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації щодо позову, думку малолітнього ОСОБА_3 та те, що ОСОБА_1 має постійне проживання, може належним чином піклуватися про сина, може дати йому все необхідне і спроможна надати дитині належне виховання та утримання, до того ж не перешкоджає і не заперечує проти участі батька дитини у вихованні та утриманні сина, суд прийшов до висновку, що в інтересах дитини місцем її проживання слід визначити з матір'ю.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 24, 51 Конституції України, ст.ст. 3, 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Декларацією з прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за №789-ХІІ від 27 лютого 1991р ст.ст. 141, 150, 157, 160, 161, 171 Сімейного кодексу України та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 62, 64, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його матір'ю - ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових збір у розмірі 243,60грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасували, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С у д д я: (під