Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійних захворювань

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Львівської області від 07 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що він із 1979 року по 30 березня 2001 року працював у вугільних шахтах м. Червонограду та звільнений із роботи за станом здоров'я. Висновком МСЕК від 03 травня 2001 року йому вперше встановлено 50 % втрати професійної працездатності, а з 04 травня 2006 року - довічно встановлено ІІІ групу інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності.

Посилаючись на те, що внаслідок отримання професійного захворювання йому завдано душевних страждань, ОСОБА_3 просив стягнути із відповідача 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 12 березня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто із відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області на користь ОСОБА_3 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків внаслідок професійних захворювань. В іншій частині вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 07 липня 2014 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що 10 грудня 1979 року ОСОБА_3 прийнято на шахту № 5 «Великомостівська» учнем гірника. 19 лютого 1980 року переведено підземним гірником II розряду. 06 листопада 1980 року переведено підземним гірником очисного вибою V розряду. 07 квітня 1993 року звільнено з роботи у зв'язку з переводом на шахту №8 «Великомостівська». 12 квітня 1993 року прийнято гірничим робітником очисного вибою на шахту № 8 «Великомостівська». 01 вересня 1994 року звільнено з роботи за власним бажанням. 17 жовтня 1994 року прийнято на роботу підземним гірничим робітником очисного вибою V розряду. 06 лютого 1997 року звільнено за власним бажанням. 24 листопада 1997 року прийнято на роботу підземним гірничим робітником очисного вибою V розряду на шахту № 9 «Великомостівська». 30 березня 2001 року звільнено з роботи за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи.

За довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 006448 від 03 травня 2001 року позивачу встановлено 50% втрати профпрацездатності, із яких: 30% - хр. радикулопатія, 20% - хронічний бронхіт.

Згідно довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 017240 від 08 травня 2002 року ОСОБА_3 встановлено 50% втрати профпрацездатності, із яких: 30% - хр. радикулопатія, 20% - хронічний бронхіт.

За довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 002121 від 18 травня 2004 року позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності, з яких: 20% - хронічний бронхіт, 30% - хр. радикулопатія.

Довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 003124 від 04 травня 2006 року позивачу безтерміново встановлено 55% втрати професійної працездатності, з яких: 30% - радикулопатія, 25% - хронічний бронхіт.

Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-1 № 264190 від 04 травня 2006 року ОСОБА_3 безтерміново встановлено III групу інвалідності.

01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», завданням якого відповідно до абзацу четвертого статті 1 Закону (тут і далі у редакції станом на 03 травня 2001 року) визначалося відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і

членам їх сімей Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

За змістом підпункту «е» пункту 1 частини 1 статті 21 Закону, у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні зокрема й грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому.

Відповідно до ч. 3 ст. 28 Закону, за наявності факту заподіяння моральної шкоди потерпілому провадиться страхова виплата за моральну шкоду.

Моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. При цьому сума страхової виплати не може перевищувати двохсот розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, незалежно від будь-яких інших

страхових виплат (ч. 3 ст. 34 Закону).

01 січня 2006 року набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», а 01 січня 2007 року - Закон України «Про державний бюджет України на 2007 рік», якими було зупинено дію норм, що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» внесені зміни до абз. 4 ст. 1, підп. «е» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, а також виключено ч. 3 ст. 34 Закону № 1105- XIV, скасовано право потерпілих на виробництві громадян на відшкодування їм моральної (немайнової) шкоди за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. п. 1-1.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

Таким чином, потерпілі мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, за рахунок Фонду соцстраху у разі, якщо стійку втрату працездатності вперше встановлено у період із 01 квітня 2001 року по 31 грудня 2005 року.

Відмовляючи у позові, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 006448, в результаті огляду, який було проведено 03 травня 2001 року, позивачу вперше встановлено 50% втрати профпрацездатності із 27 березня 2001 року (а. с. 22), а тому Фонд соцстраху є неналежним відповідачем у справі.

Із такими висновками погодитися не можна, оскільки за указаною довідкою стійку втрату позивачем професійної працездатності встановлено за результатами його огляду 03 травня 2001 року під час дії вже Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», та саме з цієї дати у нього виникло право на відшкодування моральної шкоди, завданої професійним захворюванням.

27 березня 2001 року за змістом наведеної довідки є датою, із якої зараховуюється профзахворювання. Разом з тим, висновку МСЕК про встановлення ОСОБА_3 стійкої втрати професійної працездатності станом на 27 березня 2001 року не існувало, а тому він не міг звертатися із вимогою про виплату йому моральної шкоди із цієї дати.

Враховуючи допущені апеляційним судом порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 07 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук