АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

09 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретері Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк»- Дзундзи ОльгиВолодимирівни на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року,

встановила:

У квітні 2015 року Публічне акціонерного товариства «Ідея Банк» (далі - ПАТ «Ідея Банк») звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 11734,76 грн. та 95 грн. судового збору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 травня 2015 року у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник ПАТ «Ідея Банк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невірне застосування судом норм матеріального права, просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою заяву банку про видачу виконавчого листа задовольнити.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції невірно застосував Закон України «Про третейські суди», ст.389-10, 355, 360-7 ЦПК України, а також невірно зазначив, що справа третейського суду за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором є справою про захист прав споживачів, яка виключена з компетенції третейського суду.

Крім цього, суд першої інстанції не мав підстав для висновку про те, що третейське застереження, за яким Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків розглядалась вказана справа, є нікчемним.

Всупереч вимогам ч.1 ст.389-9 ЦПК України оскаржувана ухвала постановлена через два місяці після надходження заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, що є грубим порушенням вимог процесуального законодавства.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2013 р. між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №Л68.188.24877, відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит на поточні потреби, в сумі 5402 грн. на 24 місяці зі сплатою 25.25% річних від залишкової суми кредиту та платою за обслуговування кредитної заборгованості в загальному розмірі 1.3000% щомісячно від початкової суми кредиту.

Пунктом 5.6 кредитного договору передбачено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при асоціації українських банків від 27 лютого 2015 року позов ПАТ «Ідея Банк» задоволено. З ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ідея Банк» стягнуто 11734,76 грн. заборгованості за кредитним договором та витрати по оплаті третейського збору в сумі 95 грн.

Відмовляючи ПАТ «Ідея Банк» у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не була йому підвідомча відповідно до закону.

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.389-10 ЦПК України суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, якщо справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Статтею 5 Закону України «Про третейські суди» передбачено, що юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

ЗазначенийЗакон набрав чинності 12 березня 2011 року.

Отже, на час укладання кредитного договору Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» звернулось до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З огляду на підстави позову, а також особу, яка звернулась до третейського суду за захистом своїх прав, яка не є споживачем в розумінні п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування постановленої ухвали та передачі питання на новий розгляд до суду першої станції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 27 травня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/9910/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.