Справа № 314/2868/15-ц Провадження № 2/314/928/2015
03.07.2015 року м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:
головуючого судді Беспалько Т.Д.,
при секретарі Печонкіній В.П.,
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільнянську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про визнання права власності на майно,
Позивач звернулась до суду з позовом, посилаючись на наступне 01.07.1988 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за чотири тисячі рублів, що знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 185 в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області.
Вищезазначене нерухоме майно належало продавцю, ОСОБА_3 на підставі запису в по господарській книзі виконавчого комітету Матвіївської сільської Ради народних депутатів за № 420, що підтверджувалося довідкою цього виконавчого комітету від 27.06.1988 року за № 997.
Пізніше, на земельну ділянку під будинком, згідно рішення Матвіївської сільської Ради народних депутатів від 06 жовтня 1995 року за № 4, позивачу було передано у приватну власність земельну ділянка площею 0,15 га.
17 червня 2002 року на підставі вищезазначеного рішення, позивач отримала Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 050590.
Позивач просить суд: визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою вул.Гагаріна,185 с.Матвіївка, Вільнянського району Запорізької області.
В судовому засіданні представник позивача наполягає на своїх позовних вимогах.
Представник відповідача у судове засідання не з»явився про дату та час слухання справи був повідомлений судом належним чином, своїх заперечень не надав.
Згідно вимог ст. 224 ЦПК України суд розглядає дану цивільну справу за наявністю у справі доказів, ухвалює заочне рішення, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: 01.07.1988 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями за чотири тисячі рублів, що знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 185 в с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області.
Вищезазначене нерухоме майно належало продавцю, ОСОБА_3 на підставі запису в по господарській книзі виконавчого комітету Матвіївської сільської Ради народних депутатів за № 420, що підтверджувалося довідкою цього виконавчого комітету від 27.06.1988 року за № 997.
Пізніше, на земельну ділянку під будинком, згідно рішення Матвіївської сільської Ради народних депутатів від 06 жовтня 1995 року за № 4, позивачу було передано у приватну власність земельну ділянка площею 0,15 га.
17 червня 2002 року на підставі вищезазначеного рішення, позивач отримала Державний акт на право приватної власності на землю ІІ-ЗП № 050590.
Згідно зі ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.1 ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору.
Згідно ч.2 ст.227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
Відповідно до пп. 2 п.1 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 19.01.1976 №1/5 (із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністра юстиції Української РСР від 11 березня 1980 року N 4/5, від 31 жовтня 1985 року N 35/5) (далі - Інструкція), яка діяла на момент укладення вищевказаного договору купівлі-продажу, виконавчі комітети міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих посвідчують угоди (договори, довіреності та ін.), крім договорів про надання у безстрокове користування земельних ділянок для спорудження індивідуальних жилих будинків і угод, які стосуються майна, що знаходиться за кордоном, або прав, які мають бути здійснені за кордоном.
Пунктом 2 Інструкції нотаріальні дії у виконавчих комітетах міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих вчиняють голова, заступник голови або секретар виконавчого комітету, на яких за рішенням виконавчого комітету, відповідної Ради депутатів трудящих покладено вчинення нотаріальних дій.
Правовідносини стосовно моменту набуття права власності регулюються ст. 128 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час виникнення права власності на спірний житловий будинок, відповідно до якої право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.
Відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 19.01.1976 року № 1/5, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції №22/5 від 25.08.1994 року, при нотаріальному посвідченні договорів про відчуження жилого будинку (частини будинку), який знаходиться в сільському населеному пункті, подається один з передбачених у пункті 44 цієї Інструкції документів, що підтверджують право власності відчужувача на жилий будинок (частину будинку).
Якщо право власності відчужувача на жилий будинок (частину будинку) згідно з реєстрацією в погосподарській книзі виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих підтверджується одним з правовстановлюючих документів, передбачених у пункті 44 цієї Інструкції, службова особа виконавчого комітету при посвідченні договору про відчуження жилого будинку (частини будинку) вимагає подання цього документа і, крім цього, до договору також додається вищезазначена довідка виконавчого комітету сільської (селищної) Ради депутатів трудящих.
За змістом зазначеної норми закону до 1994 року підтвердженням належності громадянину жилого будинку (частини будинку) вважався запис в господарській книзі, а правовстановлюючим документом - відповідна довідка виконавчого комітету сільської (селищної) Ради.
За таких обставин, право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Гагаріна, 185 с. Матвіївка Вільнянського району Запорізької області за яке виникло до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та не зареєстровано у встановленому цим законом порядку, є дійсним, оскільки реєстрація такого право власності була проведена в 1988 році відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення.
Оскільки право власності на нерухоме майно виникло у встановленому законом порядку, право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання права власності на нерухоме майно.
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходження майна або основної його частини.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст.16 ЦК України, ст.ст. 128, 224, 227 ЦК УРСР в редакції 1963, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських рад депутатів трудящих, затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР від 19.01.1976 року № 1/5,
Позовну заяву ОСОБА_2 до Матвіївської сільської ради Вільнянського району Запорізької області - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: вул. Гагаріна,185 с. Матвіївка, Вільнянського району, Запорізької області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Т.Д. Беспалько

03.07.2015