У х в а л а

іменем україни

02 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Савченко В.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, ПП «Нива-В.Ш.», треті особи: Приватне акціонерне товариство «ВіЕс Банк», ОСОБА_5, про визнання дій неправомірними, визнання недійсних прилюдних торгів, акту та протоколу проведення прилюдних торгів та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування квартирою, виселення та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна, які були проведені 22 квітня 2014 року Приватним підприємством "Нива - В.Ш.", а саме - належної їй квартири АДРЕСА_1, визнати протиправною бездіяльність Франківського ДВС Львівського МУЮ, визнати недійсними за результатами прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна - протокол прилюдних торгів та акт державного виконавця.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що 22 квітня 2014 року проведені прилюдні торги з реалізації її квартири, однак вона не отримувала повідомлення про їх проведення, не була проінформована про початкову ціну, не мала можливості спостерігати за ходом прилюдних торгів, їй не надсилалися протоколи про проведені прилюдні торги, що свідчить про їх проведення з порушенням вимог чинного законодавства.

ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування цією квартирою, усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів з квартири та її вселення.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що 22 квітня 2014 року вона придбала квартиру, яка належала позивачці, на прилюдних торгах, та зареєструвала право власності на неї, проте, не має доступу до квартири, оскільки, в ній проживають ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які в добровільному порядку не бажають виселятися та знятись з місця своєї реєстрації, просила задовольнити позов.

03 жовтня 2014 року рішенням Франківського районного суду м. Львова у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено, зустрічний позов задоволено.

Визнано ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та виселено їх з цієї квартири.

09 червня 2015 року рішенням апеляційного суду Львівської області рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовлено.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4 та задоволення зустрічного позову в частині виселення з квартири, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, надав належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясував та встановив їх, і правильно виходив з того, що позивачка не надала доказів на підтвердження своїх вимог, як передбачено ст. ст. 10, 60 ЦПК України, зокрема того, що прилюдні торги з реалізації належної їй квартири проведені з порушенням вимог чинного законодавства.

Відповідачка ОСОБА_5 придбала її квартиру на прилюдних торгах та на даний час є її власником, однак позивачка чинить перешкоди у користуванні власністю та не бажає добровільно виселитися, що є підставою для задоволення вимог зустрічного позову та усунення цих перешкод шляхом виселення ОСОБА_4, як передбачено ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України.

При цьому оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Франківського районного суду м. Львова від 03 жовтня 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду, та рішення апеляційного суду Львівської області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

В.О. Савченко