____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/520/312/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ :

05 серпня 2015 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, уточнивши яку, просив суд ухвалити рішення, яким встановити факти того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України та Української Радянської Соціалістичної Республіки, правонаступницею якої є Україна, станом на 31.07.2015 року, до кримінальної відповідальності не притягується, на території України та УРСР станом на 31.07.2015 року не знятої чи непогашеної судимості не має, на території України станом на 31.07.2015 року в розшуку не перебуває та не перебував, не був засуджений 22.06.1983 року нарсудом Жовтневого району міста Одеси УРСР по статті 141 КК УРСР до чотирьох років позбавлення волі.

Свої вимоги мотивував тим, що для виключення неправомірної та невідповідної дійсності інформації, що міститься в базі даних, що використовується Інформаційним центром ГУ МВС Росії, а рівно відновлення доброго імені заявника необхідно підтвердити факт відсутності у нього судимості.

Звернувшись до Інформаційного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Московській області, яким йому було надано довідку №Г/6-18231 від 03.08.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, був засуджений 22.06.1983 нарсудом Жовтневого району міста Одеси УРСР по статті 141 КК УРСР до чотирьох років позбавлення волі. Заявник стверджує, що до кримінальної відповідальності не притягався, засуджений не був, не відбував покарання в місцях позбавлення волі, вважає, що відомості щодо його засудження в довідку №Г/6-18231 від 03.08.2015 року, виданої Інформаційним центром ГУ МВС Росії по Московській області, були внесені помилково.

Для підтвердження вказаного факту Заявник звернувся до Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в місті Києві, яким було надано довідку № 206-30072015/80210, відповідно до якої він на території України та УРСР станом на 31.07.2015 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Органами МВС Російської Федерації йому було повідомлено, що видана довідка № 206-30072015/80210 не є належним доказом підтвердження відсутності в нього судимості. Отже, Заявник позбавлений можливості іншим чином підтвердити факт відсутності у нього судимості, а рівно домогтися виключення неправомірної та невідповідної дійсності інформації, що міститься в базі даних, що використовується Інформаційним центром ГУ МВС Росії, окрім як в порядку визнання рішення суду, яким буде встановлено вказаний факт, в порядку Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеної у місті Мінську 22.01.1993 року, що і стало підставою для звернення до суду з вказаною заявою.

У судове засідання зявився представник заявника ОСОБА_2, заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві, повідомив, що звертався до Приморського районного суду міста Одеси з заявою про видачу належним чином засвідченої копії вироку нарсуду Жовтневого району міста Одеси УРСР від 22.06.1983 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було засуджено за статтею 141 КК УРСР до чотирьох років позбавлення волі. На вказану заяву заявнику було надано довідку, згідно з якою в 1983 році кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в Жовтневому районному суді міста Одеси не реєструвалася та не розглядалася.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За правилами ст. 234 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно частини другої статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пункту першого Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

У судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 є громадянином України, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується паспортом Серії КМ 949951.

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Інформаційного центру Головного управління Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Московській області, яким йому було надано довідку № Г/6-18231 від 03.08.2015 року, відповідно до якої ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, був засуджений 22.06.1983 року народним судом Жовтневого району міста Одеси УРСР по статті 141 КК УРСР до чотирьох років позбавлення волі.

Представник заявника стверджує, що про існування вказаного вироку його довіритель дізнався з вказаної довідки, так як протягом життя засуджений не був, тим більше не відбував покарання в місцях позбавлення волі. Таким чином вважає, що відомості щодо засудження ОСОБА_1 в довідку № Г/6-18231 від 03.08.2015 року, виданої Інформаційним центром ГУ МВС Росії по Московській області, були внесені помилково.

Для підтвердження вказаного факту, ОСОБА_1 звернувся до Управління інформаційно-аналітичного забезпечення ГУМВС України в місті Києві, яким було надано довідку № 206-30072015/80210, відповідно до якої вбачається, що громадянин України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, Україна на території України станом на 31.07.2015 року, до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Матеріали справи містять звернення представника заявника до Приморського районного суду міста Одеси про видачу належним чином засвідченої копії вироку нарсуду Жовтневого району міста Одеси УРСР від 22.06.1983 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було засуджено за статтею 141 КК УРСР до чотирьох років позбавлення волі, що підтверджується копією заяви від 04.08.2015 року вхід.№63695/15.

Встановлено, що в 1983 році кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, в Жовтневому районному суді міста Одеси не реєструвалася та не розглядалася, що підтверджується довідкою, виданою 04.08.2015 року Приморським районним судом міста Одеси.

В силу частини 2 статті 62 Конституції України ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що іншого шляху для захисту своїх прав заявник не має, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 обґрунтована та заявлена відповідно до чинного законодавства, а від так суд вважає за необхідне задовольнити вищевказану заяву в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 212-215, 234, 256, 259 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ :

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України та Української Радянської Соціалістичної Республіки станом на 31.07.2015 року до кримінальної відповідальності не притягувався.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України станом на 31.07.2015 року не знятої чи непогашеної судимості не має.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на території України та Української Радянської Соціалістичної Республіки станом на 31.07.2015 року в розшуку не перебуває та не перебував.

Встановити факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не був засуджений 22.06.1983 року нарсудом Жовтневого району міста Одеси УРСР по статті 141 КК УРСР до чотирьох років позбавлення волі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Куриленко О. М.