У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва

від 11 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва

від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства завод «Генератор» про встановлення факту наявності трудового стажу у шкідливих умовах праці та зобов'язання видати довідку,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що він працював на Державному підприємстві завод «Генератор» (далі - ДП завод «Генератор») на посадах: у період з 05 серпня 1977 року по 17 жовтня 1977 року, з 06 лютого 1980 року по 15 червня

1988 року - налагоджувальника обладнання електровакуумного виробництва; з 05 липня 1990 року по 17 квітня 1995 року - слюсаря-електромонтажника.

11 квітня 2014 року при зверненні з заявою до відповідача щодо підтвердження наявності трудового стажу за період роботи 1990−1995 роки у шкідливих умовах на державному підприємстві, позивач отримав довідку від 11 червня 2014 року № 41/497, що містить неточну та недостовірну інформацію, а саме: невірно зазначено кількість днів відпустки, аргументація відповідача здійснюється на підставі наказу від 26 жовтня 1994 року № 51, відповідно до якого професії, на яких працював позивач, не дають права на пенсію за віком на пільгових умовах. Наведеними діями порушено право позивача на соціальний захист.

Просив встановити факт наявності трудового стажу зі шкідливими умовами праці та зобов'язати відповідача видати довідку.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 14 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами перебування на посаді слюсаря-електромонтажника, що передбачена Списком № 2 у період з 05 липня 1990 року по 17 квітня 1995 року, а також не підтверджено виконання робіт, передбачених Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства завод «Генератор» про встановлення факту наявності трудового стажу у шкідливих умовах праці та зобов'язання видати довідку.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік