Справа № 371/352/14 Головуючий у І інстанції Капшук Л. О.
Провадження № 22-ц/780/4275/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 47 21.07.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 серпня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом та просила встановити факт сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_6; визнати за ОСОБА_4 право спільної часткової власності на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з липня 2002 року позивач проживала однією сім'єю, але не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проживали у будинку по АДРЕСА_2 який належить сину позивача. З березня 2009 року вони разом працювали у Московській області та періодично приїжджали у село Гулі. 18 квітня 2012 року за спільні кошти ними було придбано житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року у той час, коли вони жили та працювали в Одинцовському районі Московської області. Позивач за власні кошти організувала перевезення тіла покійного у село Гулі Миронівського району та поховала його. Після звернення до нотаріуса ОСОБА_4 було повідомлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 є його діти, відповідачі по справі.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 08 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 однією сім'єю як чоловіка та жінки без шлюбу з 31 липня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано за ОСОБА_4 право спільної часткової власності на ? частину жилого будинку під номером АДРЕСА_1 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначають, що у справі вбачається спір про право, а суд першої інстанції не виконав вимоги ч. 4 ст. 256 ЦПК України. У матеріалах справи міститься довідка із Спадкового реєстру, в якій вказано про наявність заповіту і заповідачем вказано ОСОБА_6 Однак, вказаний документ у судовому засіданні не розглядався. Судом також порушено норми процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 проживала разом однією сім'єю зі своїм громадянським чоловіком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в одному будинку в селі Гулі по вулиці Колгоспна, 42 Миронівського району Київської області з 31 липня 2002 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Під час проживання позивач та ОСОБА_7 вели спільне господарство, що підтверджуються довідкою виконавчого комітету Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області № 82 від 11 лютого 2014 року.

Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 18 квітня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Миронівського районного нотаріального округу ОСОБА_11, ОСОБА_7 придбав жилий будинок під номером 59 по вулиці Набережна у селі Гулі Миронівського району Київської області. Договір вчинено за 104 000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії V-ИК № 788716, виданим 31 січня 2014 року Звенигородським відділом ЗАГСу Головного управління ЗАГСу Московської області.

ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ОСОБА_12 є спадкоємцями померлого ОСОБА_6 за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК України, оскільки являються його дітьми. ОСОБА_9 та ОСОБА_3 подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог та керувався ст.ст. 60, 70, 74, 256 СК України.

Колегія суддів по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 74 СК якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу, а саме:

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та поділ майна подружжя» для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 проживала однією сім'єю з ОСОБА_7. Зазначена обставина підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою сільської ради про спільне проживання однією сім'єю та спільне ведення господарства.

Також факт спільного проживання однією сім'єю та ведення спільного господарства позивача з ОСОБА_7 підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Заперечуючи проти позову, відповідачі не надали належних та допустимих доказів, які спростовують факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу у період з 31 липня 2002 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Так, відповідно до наданої суду довідки, виданої у лютому 2014 року виконавчим комітетом Юхнівської сільської ради Миронівського району Київської області, ОСОБА_7 до дня смерті був зареєстрований по АДРЕСА_3 разом з донькою ОСОБА_5 та онукою ОСОБА_16.

Однак, зазначена довідка підтверджує лише місце реєстрації померлого і ніяким чином не спростовує висновки суду першої інстанції щодо фактичного проживання позивача з померлим однією сім'єю.

Виходячи з положень ст. 70 СК України частки майна дружини та чоловіка у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Враховуючи те, що житловий будинок АДРЕСА_1 був придбаний ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в період їх перебування у фактичних шлюбних відносинах і є їх спільною сумісною власністю, позивач має право на 1/2 його частину в силу вимог ст.ст. 74, 60 СК України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання за позивачем права спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку.

Доводи апеляційної скарги в частині не дослідження судом першої інстанції довідки із спадкового реєстру, в якій вказано про наявність заповіту і заповідачем вказано ОСОБА_6, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки наявність заповіту померлого стосуються виключно його особистого майна і ніяким чином не впливає на майно, яке належить позивачу.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права є безпідставними, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Разом з тим, сімейний кодекс України набрав чинності з 01 січня 2004 року і зворотної сили не має. В зв'язку з цим положення ст. 74 цього Кодексу застосовуються виключно до правовідносин, які виникли після дати набрання ним законної сили.

Нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України, діючого до 01.01.2004 року не передбачалося встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та виникнення права спільної сумісної власності чоловіка та жінки, які сумісно проживають.

Встановлюючи зазначений факт до 01.01.2004 року, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність підстав до задоволення позову в частині встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу в зазначений період.

Висновки суду в цій частині не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах чинного СК України, що у відповідності до вимог ст. 309 ЦПК України є підставою до зміни рішення в частині періоду встановлення факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Скасовуючи попередню ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 листопада 2014 року та повертаючи справу на новий апеляційний розгляд, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зазначив, що суд апеляційної інстанції "взагалі не дав оцінки показам інших свідків про те, що будинок будувався за кошти ОСОБА_6.".

Виконуючи вказівки суду касаційної інстанції колегія суддів дала оцінку показам свідків ОСОБА_8, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, що були допитані судом першої інстанції, які підтвердили висновки суду першої інстанції про доведеність факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача та померлого ОСОБА_6 та факту спільного придбання ними будинку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 309 ЦПК України - апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Будь-яких інших свідків у справі суд першої інстанції не допитував. Апелянти ні в апеляційній скарзі, ні в суді апеляційної інстанції не вказували на необхідність допиту додаткових свідків в зв'язку з безпідставною відмовою суду першої інстанції допитати інших свідків та відповідних клопотань Апеляційному суду не заявляли.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що відповідачі на обґрунтування своїх заперечень проти позову, які ґрунтуються на належності спірного будинку особисто ОСОБА_6, як такого, що придбаний за особисті кошти померлого, не надали суду жодного доказу, який беззаперечно підтверджував би факт придбання будинку ОСОБА_7 за його особисті кошти.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 серпня 2014 року в частині встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу змінити.

Встановити факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

В іншій частині рішення Миронівського районного суду Київської області від 08 серпня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.