Справа № 505/5447/14-ц
Провадження № 2/505/210/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" червня 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Вергопуло А.К.,

секретаря судового засідання Чебан О. Г.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Котовську Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, стверджуючи, що з ОСОБА_5 за час перебування у шлюбі придбали майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль НОМЕР_1, вартістю 262000 грн. Угоди щодо поділу спільно нажитого майна не досягли. ОСОБА_5 06 лютого 2014 року без письмового дозволу позивачки перереєстрував право власності на автомобіль на його доньку ОСОБА_4, щоб вивести автомобіль з поділу майна.

ОСОБА_3 просить визнати недійсним укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 06 лютого 2014 року договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_1 та привести сторони в першочергове положення, а також стягнути з відповідачів кошти, повязані зі сплатою судового збору та за адвокатські послуги.

Позивачка у судове засідання не зявилась, її представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, стверджував, що ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_6 гроші на придбання автомобіля у розмірі 265000,00 грн. У лютому 2014 року ОСОБА_5 з усної згоди ОСОБА_3 продав автомобіль ОСОБА_4 Щодо стягнення судових витрат, позивачем не надані документально підтверджені судові витрати на правову допомогу.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не зявилась, сповіщалась про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації свого постійного місця проживання. Повідомлення про виклик повертались із зазначенням закінчення терміну зберігання. Іншими даними про місце перебування чи роботи відповідачки суд не володіє. З пояснень представника відповідача ОСОБА_5, який є батьком ОСОБА_4, вбачається, що ОСОБА_4 перебуває за кордоном, батько з нею спілкується, проте відмовляється допомагати суду у сповіщенні ОСОБА_4 про судове засідання, надати інформацію щодо місцезнаходження ОСОБА_4

Суд вважає за можливим слухати справу за відсутності нез'явившоїся відповідачки. При цьому суд враховує положення ч. 1 ст. 169 ЦПК України, згідно якої суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

При таких обставинах, зважаючи на довгий час розгляду справи у суді, суд вважає за неможливим перенести розгляд справи на іншу дату.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2009 року по 09 червня 2015 року. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2015 року, яке набрало законної сили 09 червня 2015 року, шлюб між сторонами розірвано.

За час спільного проживання подружжя придбало автомобіль НОМЕР_1, який був зареєстрований на ім'я ОСОБА_5

06 лютого 2014 року ОСОБА_5 перереєстрував вказаний автомобіль на свою доньку від попереднього шлюбу ОСОБА_4, відповідно до довідки рахунку № 145320 від 06 лютого 2014 року. Автомобіль відчужено без письмової згоди позивачки на укладення договору щодо розпорядження спільним майном подружжя.

Твердження представника відповідача про те, що позивачка надала усну згоду на відчуження автомобіля нічим не підтверджені та не відповідають дійсності.

Висновки суду підтверджуються матеріалами справи та поясненнями сторін.

Відповідно до п. п. 12, 14 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, тобто перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Також представник відповідача вказував, що сама по собі довідка-рахунок не є правочином, у зв'язку з чим не може бути визнаний недійсним.

Згідно з п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок), відповідно до якого документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є, зокрема, довідка-рахунок за формою, договори та угоди, укладені на товарних біржах, інші документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, рішення суду. Згідно п. 16 Порядку на зареєстровані у підрозділі ДАІ транспортні засоби видаються свідоцтва про реєстрацію. Транспортні засоби підлягають реєстрації з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів (п. 3 Порядку).

Довідка-рахунок відповідно до Порядку є достатньою та самостійною підставою і документом для переоформлення автомобіля, що тягне за собою зміну власника. Ураховуючи, що спірний правочин оформлений на підставі такої довідки-рахунку, тому доводи представника відповідача є необґрунтованими.

Таким чином, враховуючи, що за час спільного проживання подружжя придбало спірний автомобіль, який було відчужено відповідачем без письмової згоди позивачки на укладення договору купівлі-продажу, суд вважає, що вказаний договір був укладений без додержання вимог ст. 65 СК України, є таким, що порушив права позивачки, як співвласника спірного автомобіля, тому позовні вимоги у частині визнання договору недійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Позовні вимоги у частині приведення сторін у першочергове положення задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Угода може бути визнана недійсною лише з підстав та за наслідками, передбаченими законом. При цьому, застосування наслідків недійсності оспорюванного правочину, враховуючи положення ст.216 ЦК України, є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участі власника і першого покупця (набувача).

Позивачка не є стороною угоди щодо продажу автомобіля, а тому не може звертатися до суду з вимогою про приведення сторін у першочергове положення.

Також представник позивачки просив стягнути з відповідачів понесені позивачкою судові витрати, судовий збір за подачу позову у розмірі 243,60 грн., судовий збір за витребування доказів у розмірі 243.60 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 2500,00 грн., кошти у розмірі 9,20 грн. за почтові послуги та кошти у розмірі 3,65 грн. за послуги банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову ставка судового збору встановлюються у 0,1 розміру мінімальної заробітної плати.

При таких обставинах, з відповідача підлягають стягнення на користь позивачки витрати, повязані зі сплатою судового збору за подачу позову у розмірі 243,60 грн. та 121,80 грн. судового збору за забезпечення доказів по справі, а всього 365,40 грн.

Також суд звертає увагу позивачки, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачка може звернутися до суду з заявою про повернення судового збору, сплаченого у більшому розмірі ніж встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Однак, суд вважає, що позивачкою не надані суду розрахунки та докази в підтвердження того, що вартість наданої їй юридичної допомоги складає вказану суму.

При таких обставинах витрати повязані із оплатою правової допомоги не підлягають стягненню з відповідача.

Витрати за почтові послуги та на банківські послуги не відносяться до судових витрат, тому не підлягають стягненню на користь позивачки.

Керуючись ст.ст.213-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати недійсним укладений 06 лютого 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу автомобіля НОМЕР_1, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_2, оформлений довідкою-рахунком ВІА №145320, виданою ФОП ОСОБА_7

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору у розмірі 365,40 грн., по 182,70 грн. з кожного.

В інших позовних вимогах відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом 10 днів з дня його проголошення або отримання копії шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя -