Провадження №2/485/424/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - Устіченка К.І.,

при секретарі - Коренець Н.А.,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» в особі філії Снігурівського району Східного округу до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2015 року ПАТ Миколаївобленерго в особі менеджера зі збуту електроенергії філії Снігурівського району звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту, але неоплачену електроенергію.

В заяві вказав, що відповідачка являється споживачем електроенергії енергопостачальної компанії позивача по справі, допустила порушення Правил користування електроенергією для населення. За період лютий-травень 2015 року не здійснила повністю розрахунки з позивачем за використану у цей період електричну енергію, внаслідок чого станом на 01 червня 2015 року виникла заборгованість на загальну суму 145грн.39коп.

У добровільному порядку вона відмовляється сплатити заборгованість, а тому позивач просив суд стягнути з неї суму заборгованості у примусовому порядку.

У судове засідання сторони не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність.

Представник позивача підтримав позовну заяву в частині стягнення на користь позивача судового збору, у зв"язку з погашенням відповідачкою заборгованості за спожиту електроенергію.

Відповідачка позовні вимоги визнала повністю, кошти сплатила в частині заборгованості за електроенергію, заперечень проти стягнення з неї на користь позивача судового збору не мала.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін у порядку ст.130 ЦПК України.

Дослідивши докази, суд прийшов до наступного.

На підставі ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Договір, у тому числі і договір про користування електричною енергію, є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

В силу ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст.ст.509, 525-526, 598, 610-611, 625, 631 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Вирішуючи спір між сторонами суд виходить із положень ст.ст.58-60, 212 ЦПК України, згідно з якими належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 мешкає у житловому будинку №14 по вул.Стадіонній в с.Юріївка Снігурівського району Миколаївської області та є споживачем електроенергії підприємства позивача, про що свідчить договір про користування електричною енергією №1968 на а.с.3.

Пунктом 20 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 та п.12 Договору, встановлено, що розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10-го числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Тобто між сторонами склалися правовідносини на постачання електричної енергії.

Як вбачається з особового рахунку №43450301 станом на 01 червня 2015 року заборгованість за використану, але неоплачену електроенергію, яку надав позивач, становить 145грн39коп (а.с.4).

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості у судовому порядку ґрунтувалися на вимогах чинного законодавства, але у період перебування цивільної справи у суді відповідачка 13 липня 2015 року повністю розрахувалася з позивачем за всю заборгованість, яка існувала за цей період, що підтверджується наданою відповідачкою розрахунковою книжкою.

Враховуючи, що відповідачка визнала позовні вимоги позивача і повністю погасила заборгованість підстав для примусового стягнення цієї заборгованості відпали, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивачу, але відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України стягує з відповідачки судові витрати у справі у розмірі 243грн.60коп.

Керуючись ст.ст.3, 15, 57,60,208,209,212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» в особі філії Снігурівського району Східного округу до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію задовольнити частково.

Публічному акціонерному товариству «Миколаївобленерго» в особі філії Снігурівського району Східного округу у позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію у розмірі 145грн.39коп. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три)грн.60 коп. за визнання та виконання зобов'язання відповідачкою на день постановлення рішення суду.

На рішення суду першої інстанції може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя