РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі :

судді Заворотної О.Л.,

при секретареві Дякович О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в обґрунтування якого вказав, що 21 липня 2011 року відповідач позичив у нього 12000грн. та зобовязалася повернути не пізніше 21 грудня 2011 року, про що написала власноручно розписку. Взятих на себе зобовязань відповідач не виконала, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача борг за договором позики, 3% річних, пеню, а також понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про день та час судового розгляду повідомлялась в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 21 липня 2011 року гроші в сумі 12000грн. та зобовязалась повернути борг до 21 грудня 2011 року, про свідчить розписка написана ОСОБА_2 власноручно.

Проте умови позики ОСОБА_2 не виконує, у визначений строк борг не повернула.

Між сторонами склались відносини цивільно-правового характеру, що регулюються ст.ст.1046-1050 ЦК України про договір позики.

Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок.

Отже, виходячи з наведених норм закону розписка, в якій зазначено сторони, сума переданих в борг грошей, особисті підписи є доказом укладення між позивачем і відповідачем договору позики, тому вимога позивача про повернення таких коштів є обґрунтованою.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Відповідач ОСОБА_2 не виконала своє зобов"язання про повернення грошових коштів, а тому з неї на користь ОСОБА_1 слід стягнути суму коштів на виконання умов договору позики в розмірі 12000грн.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Укладаючи договір позики сторони погодили, що у випадку прострочення позиви ОСОБА_2 зобовязується сплатити штрафні санкції (пеню) в розмірі 2% за кожний день прострочення від позиченої суми.

Розмір неустойки згідно розписки від 21 липня 2011 року становить згідно розрахунку 12000*0,02*365=87600грн.; індекс інфляції за період з01 січня 2012 року по 31 грудня 2014 року становить 144,4%, що становить 5328грн.; 3% річних становить згідно розрахунку 12000*3%*1095 =1080грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 належить стягнути борг за договором позики в сумі 12000грн., 87600грн. пені, 5328,00грн. індекс інфляції, 1080грн. три проценти річних, а всього 106008грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1061грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-216, 224 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 549, 550, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 12000грн. (дванадцять тисяч гривень 00 коп.), 87600грн. (вісімдесят сім тисяч шістсот гривень 00 коп.) пені, 5328,00грн. (пять тисяч триста двадцять вісім гривень 00 коп.) індекс інфляції, 1080грн. (одну тисячу вісімдесят гривень 00 коп.) три проценти річних, а всього 106008грн. (сто шість тисяч вісім гривень 00коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1061грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: