Справа № 161/6375/15-ц
Провадження № 2/161/2396/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гринь О.М.

при секретарі Пилипюк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 25 травня 1991 року. Шлюб був зареєстрований відділом загсу Луцького міськвиконкому, актовий запис № 607. Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час не ведуть спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено, шлюб існує лише формально, не мають наміру зберегти шлюб.

Крім того, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина, який знаходиться на її повному утриманні. ОСОБА_2 є здоровим та працездатним, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Просить розірвати шлюб, укладений 25 травня 1991 року між нею та ОСОБА_2, стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі, щомісячно, в розмірі 2 000 гривень, до досягнення дитиною повноліття.

В ході судового розгляду позивач подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, з врахуванням якої просить розірвати шлюб, укладений 25 травня 1991 року між нею та ОСОБА_2, стягувати з відповідача аліменти в її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач подала до суду заяву в якій підтримала уточнені позовні вимоги, позов просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення в яких просив позов задовольнити частково, а саме шлюб між ним та позивачкою розірвати та стягувати з нього аліменти в користь позивача на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 травня 1991 року, зареєстрованому відділом загсу Луцького міськвиконкому, актовий запис № 607 (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружи, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч.3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю встановлено, що проголошена Конституцією охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач тривалий час подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, шлюб існує лише формально.

Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сімї, та їх обєктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сімї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що шлюб слід розірвати.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 свого обовязку утримувати неповнолітнього сина не виконує, дитина перебуває на утриманні матері ОСОБА_1

Статтею 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що відповідач працює, має регулярний заробіток, а відтак, як того вимагає ст. 183 СК України повинен сплачувати аліменти у частці від його заробітку.

Частина заробітку (доходу) матері, батька, як передбачає ст. 183 СК України, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд врахував стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, стягувача аліментів.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обовязкового негайного виконання.

З відповідача слід стягнути в користь позивача 243 гривень 60 копійок судового збору, а також 243 гривень 60 копійок судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 226, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, на підставі ст.ст. 110, 111, 112, 180, 181,182, 183 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який народився в місті Магдебург ГДР, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - Прокопчук) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка народилась в місті Луцьку Волинської області, зареєстрований 25 травня 1991 року відділом загсу Луцького міськвиконкому, актовий запис № 607 розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.04.2015 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за один місяць допустити до обовязкового негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.