Справа №460/4182/14-ц 25.06.2015 25.06.2015 25.06.2015
Провадження №22-ц/784/1609/15
Категорія 27 Головуючий у першій інстанції - Медюк С.О.
Доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О., Лівінського І.В.,

при секретарі судового засідання - Гордійчук С.С.

за участю: представника відповідачки - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 травня 2015 року за позовом

ПАТ КБ «ПриватБанк»

до

ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з позовом до ОСОБА_4 про стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору від 29 травня 2008 р. ОСОБА_4 отримала кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 6 000 грн. строком на рік зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідачка порушує кредитні зобов'язання та має станом на 30 листопада 2014 р. заборгованість у розмірі 25 957 грн. 66 коп. (5951 грн.18 коп. - заборгованості за кредитом, 14 902 грн. 64 коп. - заборгованості по процентам, 3 391 грн. 57 коп. - заборгованість по комісії, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини), 1 212 грн. 27 коп. - штрафу (процентна складова), позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 травня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду.

Проте, не з усіма висновками суду першої інстанції можна погодитись.

Судом встановлено, що 29 травня 2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено договір шляхом підписання заяви позичальника, в якій указано, що вона разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, тарифами складає між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 кредитний договір.

Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна GOLD» у розмірі 6 000 грн. зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості. Договір складається із заяви кредитора, пам'ятки клієнта, Умов і правил надання банком послуг та Правил користування платіжною карткою, про що зазначено в заяві позичальника.

Вказану кредитну картку відповідачка отримала 7 червня 2008 р.

Згідно заяви позичальника строк дії вказаної картки визначено в три роки, тобто до 7 червня 2011 р. ( а.с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що умови договору відповідачка виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим, утворилась заборгованість.

Звертаючись до суду у грудні 2014 р., позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість, яка утворилась станом на 30 листопада 2014 р.,

у розмірі 25 957 грн. 66 коп. (5951 грн.18 коп. - заборгованості за кредитом, 14 902 грн. 64 коп. - заборгованості по процентам, 3 391 грн. 57 коп. - заборгованість по комісії, 500 грн. - штрафу (фіксованої частини), 1 212 грн. 27 коп. - штрафу (процентна складова).

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права ( ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

З матеріалів справи вбачається, що Правилами користування платіжною карткою, пунктом 5.12 яких установлено позовну давність тривалістю в п'ять років, не містять підпису відповідача. Наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Правила розуміла відповідачка, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Правила містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Правила, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались, матеріали справи не містять.

Крім того, у заяві позичальника від 29 травня 2006 р. домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

За такого, колегія суддів виходить з загальних правил, передбачених ст. 257 ЦК України, щодо строку позовної давності тривалістю у три роки.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що по платіжній картці, отриманій відповідачкою мінімальний обов'язковий платіж встановлено не було.

Відповідно до п. 5.4. Правил користування платіжною карткою, строк погашення по кредиту по платіжним карткам без встановлення мінімального обов'язкового платежу, провадиться в наступному порядку:

строк погашення процентів по Кредиту - щомісячно за попередній місяць;

строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, зазначеного на платіжній карті ( в поле MONTH).

В той же час, з заяви позичальника вбачається, що строк дії картки 3 роки, тобто строк повернення кредитних коштів відповідає строку дії картки ( до 7 червня 2011 р. включно).

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина перша та п'ята ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 5 статті 261 ЦК передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною 3 статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж, зроблений відповідачкою у лютому 2009 р., а строк погашення кредиту настав 7 червня 2011 р.

Отже, звертаючись до суду у грудні 2014 р., позивач має право на стягнення сум, строк оплати яких настав з грудня 2011 р., а саме 6 328 грн. 09 коп. заборгованості по процентам, що підтверджується наданим позивачем в засіданні судової колегії розрахунком.

При цьому колегія суддів виходить з того, що право на одержання від позичальника процентів від суми позики передбачено ст. 1048 ЦК України, а також зазначене витікає з умов договору та положень ст. 1054 ЦК України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Таким чином, сплата процентів за користування кредитом є основною вимогою, оскільки входить в межі еквівалентного обміну між сторонами зобов'язання на визначених законодавством та договором умовах.

За такого, колегія суддів вважає, що 6 328 грн. 09 коп. заборгованості по процентам, які нараховані Банком в межах строку позовної давності, підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача, а доводи позивача стосовно пропуску позивачем строку позовної давності в частині стягнення процентів за користування кредитом, колегія суддів вважає безпідставними.

В той же час, вимоги про стягнення заборгованості за кредитом позивачем заявлені поза межами строку позовної давності, оскільки строк остаточного виконання зобов'язань позичальника настав 7 червня 2011 р. (з закінченням строку дії картки), а з позовом Банк звернувся лише у грудні 2014 року, тобто з пропуском визначеного законом строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Відповідачкою до суду першої інстанції було подано заяву про застосування строку позовної давності ( а.с. 57-59).

Таким чином, вимоги про стягнення заборгованості за кредитом задоволенню не підлягають, у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Не підлягає стягненню і сума комісії нарахована позивачем, оскільки умовами договору не передбачена сплата комісії в такому розмірі.

Що ж стосується вимог про стягнення з відповідача на користь Банку штрафу за порушення клієнтом строків платежів, то колегія суддів також не вбачає підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач просив стягнути з ОСОБА_4 штраф за порушення нею строків платежів із розрахунку фіксованої частини 500 грн. та 1212 грн. 27 коп. штраф процентна складова 5% від суми позову ( п.8.6 Умов та правил).

Під час розгляду справи до суду апеляційної інстанції надано Умови та правила, які передбачають штраф у розмірі 250 грн.( п.5.10 Умов та Правил) + 5% від суми позову ( а.с.71).

У заяві від 29 травня 2008 року про надання кредиту сторонами не передбачено розмір штрафу.

За таких обставин, не можна зробити категоричний висновок про те, що між сторонами взагалі було досягнуто домовленості щодо стягнення таких сум.

Крім того, штрафом є неустойка, що обчислюється від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина 2 статті 549 ЦК України).

Виходячи з аналізу частини 2 статті 549 ЦК, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Штраф має разовий характер, тобто вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання.

Умовами передбачено, що у разі порушення термінів платежів позичальник зобов'язаний сплатити штраф - 500 грн. (250 грн.) та 5% від суми позову.

За змістом цього зобов'язання нарахування процентної (розрахункової) частини штрафу пов'язано не з певною подією кредитних правовідносин (прострочення платежів), а з фактом звернення з позовом, що не відповідає сутності штрафу як способу забезпечення виконання зобов'язання

Оскільки суд першої інстанції, вирішуючи спір, не звернув належної уваги на зазначені обставини та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з відповідачки на користь позивача 6 328 грн. 09 коп заборгованості по процентам.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню 94 грн. 92 коп. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 травня 2015 р. скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 6 328 грн. 09 коп заборгованості по процентам .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 94 грн. 92 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.ё

Головуючий: Судді: