Ухвала

іменем україни

15 вересня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова віл 13 листопада 2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного Харківської області від 03 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про захист прав споживача,

в с т а н о в и в:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем в особі відділення №142 ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладений договір від 06 серпня 2013 року банківського вкладу «Швейцарський «постійний» дев'ятимісячний» № 630100/2013 в доларах США. 10 вересня 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила видати через касу банку частину вкладу за вказаним договором у сумі 13 000,00 доларів США, а також нараховані на цю дату проценти. Позивач зазначає, що незважаючи на приписи законодавства та умови договору сума частини вкладу та нараховані проценти до цього часу відповідачем не повернуті, у зв'язку із чим просила стягнути із відповідача на свою користь 13 000 доларів США, що є частиною банківського вкладу та 1 618,43 доларів США - нарахованих процентів.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова віл 13 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного Харківської області від 03 червня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь ОСОБА_4 13 000,00 доларів США частини банківського вкладу та 1 618,43 доларів США процентів за договором банківського вкладу № 630100/2013 від 06 серпня 2013 року.

У касаційній скарзі ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844150/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1> актами органу державного управління.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844167/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківсько <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843702/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>го вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах п <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843598/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>овернення, які встановлені договором.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843035/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Враховуючи наведені норми закону суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки відмова банку у видачі суми вкладів та нарахованих процентів порушують права позивача на отримання банківського вкладу за першою вимогою.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» Славкіної Марини Анатоліївни у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про захист прав споживача.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ