АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 754/21770/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/5285/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Петріщева І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

10 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі - Круглику В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «РА Арго» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РА Арго» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року позов задоволено.

Стягнуто на користь ОСОБА_3 на користь Товариства з обмежено відповідальністю «РА Арго» 77001,54 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник ТОВ «РА Арго» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у грудні 2013 року позивач звернулась до суду позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що Наказом ТОВ «РА АРГО» №1 від 10 серпня 2004 року вона прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера з посадовим окладом згідно штатного розкладу.

З травня 2011 року позивачці було встановлено посадовий оклад в розмірі 3000,00 грн.

В січні 2012 року позивач звернулась до директора Товариства Гордуза О.В. з письмовою заявою про її звільнення з роботи за угодою сторін з 31 січня 2012 року, надавши згоду відповідачу продовжувати виконання своїх посадових обов'язків до дня прийняття іншої особи на посаду головного бухгалтера, здійснювала підготовку та подання податкової та іншої звітності, здійснила нарахування заробітної плати за січень 2012 року, в лютому 2012 року проводила банківські платежі по податках та обов'язкових платежах.

Листами від 14 та 15 жовтня 2013 року відповідачем було повідомлено позивачку про її звільнення з роботи з посади головного бухгалтера згідно наказу №1/01 від 30 січня 2012 року, проте, відповідного наказу, про який зазначено у вказаних листах, ОСОБА_3 не було оголошено, не вручено його копії, як і не було їй направлено поштовим відправленням. У вказаних листах відповідача також зазначено, що нового головного бухгалтера TOB "РА АРГО" ОСОБА_5 було призначено на посаду 14 лютого 2012 року.

Зазначила, що неодноразово зверталась до директора Товариства з вимогами про поновлення її порушених трудових прав при звільненні, листом від 1 жовтня 2013 року вимагала від відповідача розрахуватись з нею по заробітній платі в загальній сумі 8146,16 грн., яка складається із нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за січень 2012 року - в розмірі 2458,20 грн., не нарахованої та невиплаченої заробітної плати за лютий 2012 року - в розмірі 1053,52 грн. та 4634,44 грн. - не нарахованої та невиплаченої компенсації за невикористану відпустку, але жодної із вказаних грошових вимог відповідачем не було виконано до 11 квітня 2014 року.

На виконання позовних вимог позивачки, в процесі розгляду справи, відповідач видав наказ №1 від 02 квітня 2014 року, яким скасував свій наказ №1/01 від 30 січня 2012 року в частині дати її звільнення та змінив дату звільнення позивачки, звільнивши її з 13 лютого 2012 року, а також 11 квітня 2014 року здійснив розрахунок з позивачкою по заробітній платі: виплатив їй на виконання судового наказу Деснянського районного суду міста Києва від 21 січня 2014 року нараховану, але невиплачену суму заробітної плати за січень 2012 року у розмірі 2458 грн. 20 коп., нарахував та виплатив заробітну плату за 9 відпрацьованих робочих днів лютого 2012 року у розмірі 1053 грн. 52 коп. та компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4634 грн. 44 коп., чим добровільно задовольнив її позов в частині вказаних позовних вимог, що підтверджуються телеграмою відповідача від 7 квітня 2014 року, направленою позивачці, якою її було запрошено прибути до офісу відповідача для проведення розрахунку по заробітній платі, копією наказу відповідача №1 від 02 квітня 2014 року з підписом позивачки про ознайомлення з ним 11 квітня 2014 року та записом про невиплату їй середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; копією довідки від 02 квітня 2014 року з розпискою позивачки про її отримання 11 квітня 2014 року.

З урахуванням часткової відмови від позовних вимог та закриття провадження в цій частині, збільшення позовних вимог, залишення позовних вимог в частині без розгляду, просила стягнути на її користь з ТОВ "РА АРГО" 77001,54 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні; допустити негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за один місяць у розмірі 3000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 працювала на посаді головного бухгалтера ТОВ "РА АРГО" з 10 серпня 2004 року по 13 лютого 2012 року включно з місячним окладом згідно штатного розкладу.

З травня 2011 року позивачу було встановлено посадовий оклад в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується розрахунковими листками по заробітній платі за січень-лютий 2012 року, оборотно-сальдовою відомістю по рахунку: 661 нарахування заробітної плати ОСОБА_3 за період: 1 лютого 2011 року - 31 січня 2012 року.

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "РА АРГО" №1/01 вих. 30-01-12 від 30 січня 2012 року ОСОБА_3 звільнено з посади головного бухгалтера 31 січня 2012 року за згодою сторін.

21 січня 2014 року Деснянським районним судом м. Києва виданий судовий наказ у справі №754/22509/13-ц 2-н/754/19/14 про стягнення на користь ОСОБА_3 з ТОВ "РА АРГО" нараховану, але не виплачену суму заробітної плати за січень 2012 року у розмірі 2458,20 грн.

Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю "РА АРГО" №1 вих. №02-04-14 від 02 квітня 2014 року скасовано наказ №1/01 від 30 січня 2012 року в частині дати звільнення, позивача звільнено з посади головного бухгалтера з 13 лютого 2012 року, наказано провести розрахунок з позивачем на підставі наданих документів до позовної заяви по справі №754/21770/13-ц, яка знаходиться у провадженні Деснянського районного суду м. Києва та наказу Деснянського районного суду м. Києва від 21 січня 2014 року, виплатити ОСОБА_3 заробітну плату за січень 2013 року у розмірі 2458,20 грн., згідно розрахунку, та наказу Деснянського районного суду м. Києва №754/22509/13-ц від 21 січня 2014 року, нарахувати та виплатити заробітну плату за 9 відпрацьованих робочих днів лютого 2012 року у розмірі 1053,52, грн., виплатити компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 4634,44 грн. видати позивачу довідку про роботу на посаді головного бухгалтера.

Позивач збільшила розмір позовних вимог в частині розміру середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні станом на 11 квітня 2014 року, надавши відповідний розрахунок.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, у випадку невиплати з вини власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум в строки, вказані в статті 116 цього Кодексу за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності вини власника за затримку розрахунку при звільненні.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що ОСОБА_3 пропущено тримісячний строк для звернення до суду з вимогами про виплату середнього заробітку за час розрахунку при звільненні, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 подала позовну заяву до суду 10 грудня 2013 року, виплата належних їй при звільненні сум була проведена лише 11 квітня 2014 року.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що не проведення розрахунку з позивачкою відбулося не з вини підприємства, а через незаконні дії по утриманню бухгалтерських документів самої ОСОБА_3, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи. Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15 вересня 2014 року в справі за позовом ТОВ «РА Арго» до ОСОБА_3 про зобов'язання повернути документи, ОСОБА_3 8 лютого 2013 року передала фінансові документи одному з засновників «РА Арго» ОСОБА_6, яка утримувала їх у себе до 16 червня 2014 року, а 16 червня 2014 року по акту прийому-передачі передала документи ОСОБА_3

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, вважати, що не проведення розрахунку при звільненні сталося не з вини підприємства, у колегії суддів підстав немає.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РА Арго» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді