Справа № 523/2718/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2015 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючої судді - Середи І.В.,

при секретарі Войтенко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта» про стягнення грошових коштів та визнання договорів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта» про стягнення грошових коштів у розмірі 800 доларів США, що за курсом НБУ становить 18759,77 грн., та 700 доларів США, що за курсом НБУ становить 18759,77 грн. відповідно, визнання договорів про намір укласти угоду та про надання послуг №53/15 від 04.12.2014 року недійсними.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою придбання квартири звернулася до ТОВ «Атланта», їй було запропоновано квартиру АДРЕСА_1. Оглянувши квартиру позивачка вирішила подумати і оглянути її ще раз з сином, який надає для купівлі гроші, однак рієлтори товариства різними уговорами, надавивши на неї психологічно, умовили укласти договори авансу на 1500 доларів США, а в разі якщо сину квартира не сподобається вони повернуть аванс. В результаті позивач підписала договори, передала як аванс 800 доларів США власнику і 700 доларів США ТОВ «Атланта», як передплату по договору про надання послуг. Вдома позивач перерахувала ціну квартиру та авансу і зрозуміла, що на таку суму її сімя не розраховує, тому через 30 хвилин зателефонувала в товариство ОСОБА_3 та повідомила, що не зможе купити квартиру, просила повернути гроші та не робити оформлення підготовчих документів, на що директор ТОВ відмовила. Відразу вона також повідомила і генерального директора однак відповідь на заяву не отримала. Посилаючись на норми ст.ст.215,229,220,230,1212 ЦК України та ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 просила задовольнити вимоги.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Раніше в засіданні позивач, підтримуючи вимоги зазначила, що квартира не дуже і влаштовувала її, оскільки гроші давав син, про необхідність порадитися з сином вона повідомляла рієлтора, однак вмовляючи, її весь час підганяли з прийняттям рішення, при цьому працівник агентства завірила, в разі якщо все ж таки квартира не підійде, сплачені 1500 доларів США їй повернуть, а так вони будуть гарантією для притримання обєкту. Не зважаючи на підписання нею договорів, прийшовши додому вона все взважила, та зясувала, що не зможе придбати квартиру, тому зателефонувала в цей же день директору агентства, на що та повідомила про відмову в поверненні коштів. Позивач звернулася до генерального директора агентства і він завірив, що в даному випадку усі гроші будуть повернуті, однак в наступному гроші їй не повернули, а на письмове звернення взагалі не надано відповіді. Щодо наданої послуги вона взагалі не розуміє за що вона платила 700 доларів США агентству, працівник якого за півгодини показала квартиру.

Представники відповідачів ТОВ «Атланта» та ОСОБА_2 в засідання не зявилися, були повідомлені про розгляд справи, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. Раніше в засіданні заперечували проти вимог, посилаючись на їх безпідставність. Так представник ТОВ «Атланта» пояснила, що підписання договорів відбувалося без будь-якого тиску, з власної волі позивача, надавався час для прийняття рішення, ОСОБА_1 порадилася, як з подругою так і з сином. Скоріше за все, представник припускає, що коли вона забирала гроші в іншому агентстві, їй запропонували варіант дешевший. Однак при цьому представник відповідача зазначила, що умови договорів з їх боку були виконанні, вони надали послуги, які заключаються в пошуках необхідної квартири та оформлення договорів.

Представник відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_4 зазначив, що за умовами договору він отримав частину грошей, а саме 800 доларів США, оскільки позивач виявила бажання придбати квартиру, із вказаних грошей 400 доларів США необхідно було віддати за оцінку майна. ОСОБА_1 сама відмовилася купувати квартиру, тому вважає, що відсутні підстави для повернення їй грошей.

Вислухавши учасників процесу, свідків, дослідивши і оцінивши всі представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

04.12.2014 року між ТОВ «Атланта», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про намір укласти угоду №53/15 про укладення в майбутньому нотаріально посвідченого договору відчуження квартири №42 за адресою: м.Одеса будинок ОСОБА_5,27. За умовами вказаного договору сторони домовилися про укладення договору відчуження не пізніше 26.12.2014 р, покупець гарантує придбання обєкту у власність в порядку , встановлену договором і для забезпечення виконання договору передає, а власник приймає в рахунок належних платежів, передоплату (аванс) у розмірі 800 доларів США.

Того ж дня між позивачем та представником агентства було укладено договір про надання послуг №53/15 від 04.12.2014 р. за умовами якого вартість послуг які надаються виконавцем за договором складає 24000 грн., що еквівалентно 1500 доларам США (п.6). Замовник зобовязується оплатити виконавцю вартість послуг, які надаються за договором в наступному порядку: - частину винагороди в розмірі 11200 грн, що еквівалентно 700 доларам США, замовник оплачує виконавцю в момент підписання договору в рахунок оплати послуг у відповідності з п.3 договору ;- іншу частину винагороди в розмірі 12800 грн., що еквівалентно 800 доларам США, замовник оплачує виконавцю в момент нотаріального посвідчення договору відчуження (п.7).

Згідно з п.3 вказаного договору зобовязання виконавця перед замовником вважаються частково виконаними, а інформаційно-посередницькі послуги підлягають частковій оплаті, якщо з участю «Сторін» укладено договір про намір укласти угоду по придбанню (відчуженню) обєкту. Підтвердженням повного виконання виконавцем зобовязань за договором перед замовником є укладений договір по придбанню (відчуженню) обєкту.

Факт передачі вказаних грошей знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи поясненнями сторін.

В наступному договір купівлі-продажу квартири у визначений строк не був укладений. Більш того, ще 04.12.2015 року позивач повідомила директора ТОВ «Атланта» ОСОБА_3 про відмову придбавати квартиру.

Відповідно до ч.2 ст. 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Частина 1 цієї же статті визначає, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Виходячи з того, що між сторонами по справі не було укладено основного договору купівлі-продажу квартири, тобто не виникло ні яких зобов'язань, сума грошових коштів в розмірі 700 доларів США та 800 доларів США вважається авансом. Сума авансу підлягає поверненню в будь-якому випадку стороною яка його отримала.

Виходячи з того, що грошовою одиницею в Україні є гривня, то на користь позивачки слідує стягнути з ТОВ «Атланта» 14833 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.06.2015 року складає 700 доларів США, а з ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 16952 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.06.2015 року складає 800 доларів США.

Що стосується позовних вимог про визнання договорів про намір укласти угоду та про надання послуг недійсними, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно з ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки договір про намір укласти угоду не був оформлений в нотаріальному порядку, то в силу своєї природи вказаний договір є нікчемним, ніяких юридичних наслідків не має, тому визнавати його недійсним не вимагається.

Крім того, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження обставини щодо укладення договорів під впливом помилки чи обману, волевиявлення було вільним (ст.ст.229,230 ЦК України). До таких висновків суд прийшов як із пояснень сторін так і знайшли своє підтвердження показаннями свідків, оскільки свідок позивача ОСОБА_6 посилалася лише на те, що представники агентства квапили з відповіддю, а директор товариства ОСОБА_3 підтверджувала, що надавався достатній час щоб прийняти рішення, ніякого тиску не вчиняли, позивач радилася зі своєю подругою та з сином по телефону.

Враховуючи те, що виконання умов договору про надання послуг цілком залежить від укладення договору купівлі-продажу квартири, то судом також не встановлено підстав для визнання його недійсним. Посилання позивача на нечесну підприємницьку практику, діяльність, яка вводить в оману (ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів») не знайшли свого підтвердження, тому вимоги повинні бути залишені без задоволення.

Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам судовий збір з ТОВ «Атланта» -186 грн., а з ОСОБА_2 Різван Кизи-214 грн..

Керуючись ст.cт.10,11,57,58,60,64,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта» () на користь ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1) грошові кошти у розмірі 14833 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.06.2015 року складає 700 доларів США.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Атланта» () на користь ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 186 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1) грошові кошти у розмірі 16952 грн., що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 26.06.2015 року складає 800 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (інн НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 214 грн.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду через Суворовський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення, а для відповідачів з дня отримання.

Суддя: