УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
9 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, Глинської сільської ради Жовківського району Львівської області, треті особи: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області, Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_7, про визнання частково незаконними та скасування рішень виконавчого комітету, визнання незаконним та скасування свідоцтва про право особистої власності, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права на спадкове майно, вселення та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право на проживання, та за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, Глинської сільської ради Жовківського району Львівської області, треті особи: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області, Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації, про визнання частково незаконними та скасування рішень виконавчого комітету, визнання незаконними та скасування свідоцтва про право особистої власності та свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_7 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із указаним вище позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер їхній батько ОСОБА_9, а ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати - ОСОБА_10, які за життя не складали заповітів щодо розпорядження належним їм майном.

На день смерті батьків вони та їхня сестра ОСОБА_8 були зареєстровані та проживали в будинку АДРЕСА_1.

3 грудня 2009 року ОСОБА_8 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_8 померла, а до участі в розгляді справи залучено правонаступника - сина ОСОБА_6

Враховуючи викладені обставини та те, що вказане господарство відноситься до колгоспного двору і що вони після смерті батька прийняли спадщину, просили, із урахуванням уточнень та доповнень, визнати частково незаконними та скасувати рішення ВК Воля-Висоцької сільської ради від 8 грудня 1988 року № 42 в частині оформлення права власності на житловий будинок на їхнього батька ОСОБА_9; визнати частково незаконним та скасувати рішення ВК Нестеровської районної ради Жовківського району від 28 грудня 1988 року № 382 в частині оформлення права власності на житловий будинок за їхнім батьком ОСОБА_9; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 31 серпня 1989 року, виданого ОСОБА_9 на житловий будинок по АДРЕСА_2; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Жовківської держаної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 3626, на ім'я ОСОБА_8; визнати за ними право власності по 1/3 частці на майно цього двору; вселити ОСОБА_5 у вищевказаний житловий будинок.

У червні 2010 року ОСОБА_8 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на проживання у спірному будинку, мотивуючи свої вимоги тим, що останній з 1987 року у ньому не проживає, а є лише зареєстрованим за даною адресою.

ОСОБА_7 також звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати частково незаконними та скасувати рішення ВК Воля-Висоцької сільської ради від 8 грудня 1988 року № 42 в частині оформлення права власності на житловий будинок на його діда ОСОБА_9; визнати частково незаконним та скасувати рішення ВК Нестеровської районної ради Жовківського району від 28 грудня 1988 року № 382 в частині оформлення права власності на житловий будинок за його дідом ОСОБА_9; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право особистої власності на будівлі від 31 серпня 1989 року, видане ОСОБА_9 на житловий будинок по АДРЕСА_2 визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Жовківської держаної нотаріальної контори і зареєстроване в реєстрі за № 3626, на ім'я його матері ОСОБА_8; визнати за ними право власності на 1/6 частку на майно цього двору, посилаючись на те, що зазначений двір був колгоспним, а він був його членом.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року у задоволенні позовів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відмовлено.

Позов ОСОБА_6 задоволено.

Визнано ОСОБА_5 таким, що втратив права на проживання в будинку АДРЕСА_2

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року рішення Жовківського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_8, правонаступником якої є ОСОБА_6, скасовано, а провадження у справі в цій частині закрито.

В решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_7 просять скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення їхніх позовів, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову і позову третьої особи, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, застосувавши положення ст. 328 ЦК України, ст. 71 ЖК Української РСР, на підставі поданих сторонами доказів, які оцінені відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що спірне будинковолодіння відносилося до суспільної групи - робітничий двір, а також того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не є такими, що прийняли спадщину, оскільки не довели обставин, передбачених ст. 549 ЦК Української РСР від 1963 року.

При цьому, закриваючи провадження в частині позову ОСОБА_8, правонаступником якої є ОСОБА_6, апеляційний суд, керуючись ст.ст. 37, 205 ЦПК України, ст. 25 ЦК України, правильно зазначив, що у даному випадку спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків судів і не дають підстав вважати, що ними при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Таким чином, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позовів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Виходячи з принципу диспозитивності, закріпленого ст. 11 ЦПК України, та заявлених позовних вимог, рішення судів попередніх інстанцій є правильними та законними, ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє у своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року із урахуванням змін, внесених ухвалою апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року, та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:В.А. Черненко
С.П. Штелик