АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Саадулаєв А.І.
№ 22-ц/796/8014/2015 Доповідач - Борисова О.В.
Справа №2610/7596/2012
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Гаращенка Д.Р.

при секретарі : Греку А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою стягувача ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року про відстрочку виконання рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 подав до Шевченківського районного суду м. Києва заяву про відстрочку виконання рішення суду від 09 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна.

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 зазначив, що він налаштований добровільно здійснити погашення боргу, однак на даний час у нього склались обставини, що ускладнюють виконання рішення суду. У кінці 2014 року ОСОБА_2 було попереджено про те, що його буде звільнено із займаної посади у зв'язку із реорганізацією та скороченням штатної чисельності ГУ Міндоходів у м. Києві з 19 січня 2015 року. Вказав, що на його утриманні перебуває дружина, яка є домогосподаркою, та у зв'язку з відсутністю професійних навичок, в умовах фінансової кризи та масового безробіття вже тривалий час не може працевлаштуватися; також, на утриманні заявника перебуває син, який навчається у коледжі, у зв'язку з чим значні витрати сплачуються за його навчання, придбання профільних книг, сплати за проїзд та забезпечення його необхідним рівнем життя; крім того, на утриманні заявника перебуває його мати, яка є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги та догляду. Також, зазначив, що виконання судового рішення є ускладненим у зв'язку зі станом його здоров'я, оскільки за останні шість місяців його лікування більше п'яти разів проводилося в умовах стаціонару, наразі амбулаторно; щомісячно на ліки він витрачає щонайменше 700,00 грн. Оскільки, тягар забезпечення та утримання родини фактично лежить на заявнику, а єдиним джерелом доходу після його звільнення залишиться пенсія його та його матері, виконання судового рішення призведе до того, що він тривалий час не зможе здійснювати свої зобов'язання перед сім'єю, що позбавить родину єдиного джерела доходів, у зв'язку з чим ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою та просив відстрочити виконання рішення суду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року заяву ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення суду від 09 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна - задоволено.

Виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року відстрочено на чотири місяці з дня набрання даною ухвалою законної сили.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції стягувач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви.

Вказує на те, що заявник не надав суду належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 57, 58 ЦПК України які б свідчили про наявність виняткових обставин в розумінні ст.373 ЦПК України, які утруднюють виконання судового рішення чи роблять його виконання неможливим і з якими закон пов'язує можливість надання відстрочення виконання рішення суду, а висновки суду ґрунтуються лише на припущеннях.

Зазначає, що твердження боржника про намір добровільно здійснити погашення суми боргу не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки останній зі своєї сторони за весь час не вчинив жодних дій щодо погашення вказаної заборгованості, що дає підстави стверджувати, що він свідомо ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням.

Боржник в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду направив заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із хворобою, проте доказів на підтвердження поважності своєї неявки суду не надав.

Стягувач та представник державної виконавчої служби в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які не з'явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про відстрочку виконання рішення суд першої інстанції виходив з обґрунтованості підстав вказаних ОСОБА_2, а саме того, що відповідно до виписки з амбулаторної картки від 09 грудня 2014 року № 705753/088 ОСОБА_2 знаходиться під наглядом ЦП МВС України з 14 березня 2006 року по теперішній час; згідно з довідкою від 05 грудня 2014 року ОСОБА_2 знаходився на амбулаторному лікуванні в ЦП МВС України з 27 жовтня 2014 року по 14 листопада 2014 року та являється інвалідом 2 групи, його матір - ОСОБА_3 є пенсіонеркою, а син ОСОБА_4 є студентом відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярський коледж екології і природних ресурсів»; крім того ОСОБА_2 було попереджено про наступне вивільнення із займаної посади, у зв'язку з реорганізацією та скороченням штатної чисельності ГУ ДФС у м. Києві.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 листопада 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року, рішення Шевченкіського районного суду м. Києва від 22 листопада 2012 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 109394,50 грн. та судовий збір у розмірі 1093,95 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 квітня 2014 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року залишено без змін.

Відповідно до статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами Іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року, задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім'ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Колегія суддів вважає, що посилання заявника на стан здоров'я та несприятливу майнову ситуацію та фінансові труднощі не є обставинами, які свідчать на їх винятковість.

Так, як вбачається з матеріалів справи позивач хворіє та є інвалідом 2 групи з 2009 року, разом з тим і стягувач також є інвалідом 2 групи з 2012 року та в 2015 році проходив медичне лікування, а також, як і боржник, знаходиться під медичним наглядом.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_2 про намір добровільно здійснити погашення суми боргу, оскільки починаючи з 09 квітня 2013 року останній не вчинив жодних дій щодо повного або часткового погашення вказаної заборгованості.

Відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України обов'язок доведення обставин, що утруднюють виконання рішення, покладається саме на заявника, як на заінтересовану особу.

Необґрунтована тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене ст.6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, п.40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п.66, ECHR 1999-V).

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що вказані ОСОБА_2 в заяві про відстрочку виконання рішення суду обставини, в розумінні ст.373 ЦПК України, не є винятковими та такими, що дають підстави для відстрочення виконання рішення суду, оскільки не свідчать про те, що в нього відсутня можливість виконати рішення суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу стягувача ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу наступного змісту.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочку виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: