441/605/15-ц 2/441/321/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2015 року Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Українець П.Ф.,

з участю секретаря Боднар Ю.М.

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок Львівської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа відділ у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди та супроводу батька та інше,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулась з позовом до ОСОБА_4 про надання дозволу на оформлення проїзних документів дитини ОСОБА_5 та виїзд останнього за кордон без згоди та супроводу батька, мотивуючи тим, що з 30.09.2008р. по 10.12.2013р. була у шлюбі з відповідачем, мають сина ОСОБА_4, 30.01.2010р.н. Після розірвання шлюбу дитина проживає при ній, вона утримує дитину і піклується про його здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоровя дитини, без жодних вагомих аргументів не дає згоди на виїзд останньої за межі України. Просила позов задовольнити.

В суді ОСОБА_6 вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у позовній заяві, також пояснила, що дитина часто хворіє простудними захворюваннями, з 11.03.2010р. перебуває на обліку у Львівській обласній дитячій спеціалізованій клінічній лікарні з приводу дитячої неврології та гіпотрофії, тому їй необхідне періодичне перебування на морі, а оскільки і в подальшому необхідне буде лікування і щоб кожного разу не звертатись в суд з відповідним позовом, просить надати їй дозвіл на виїзд малолітнього сина ОСОБА_5,30.01.2010р.н. за кордон без згоди та супроводу батька ОСОБА_4, до повноліття дитини.

На підтримку позову висловився представник позивачки - ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_4 в суді позов заперечив пояснив, що через непорозуміння та часті сварки відносини з позивачкою припинено у березні 2010р., а 10.12.2013р. за його позовом рішенням Залізничного районного суду м. Львова, шлюб між ними розірвано, що він заперечує тимчасовий виїзд позивачки з дитиною за кордон, бо не довіряє їй, допускає, що вона хоче вивезти дитину з України за кордон на постійне місце проживання. Окрім цього зазначив, що позивачкою не надано належних доказів на підтвердження необхідності виїзду дитини для оздоровлення власне за кордон, що дитині за кордоном буде безпечно і створено умови для нормального перебування, не вказані чітко мета, час виїзду з території України, держави у якій дитина має перебувати, часового проміжку перебування дитини за кордоном та інше, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відділу у справах дітей Залізничної райдержадміністрації Львівської міської ради висловилась про часткове задоволення позову і зокрема, про дозвіл позивачці оформити без згоди відповідача дитині закордонний паспорта і про можливість її виїзду з дитиною за кордон, без згоди і супроводу відповідача, протягом двох років.

Заслухавши сторони, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Так, за положенням ст. 3 ч.1, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 213 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Рішення суду обґрунтовується лише тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За змістом ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.

За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

З пояснень сторін в суді, із матеріалів справи видно, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 з 30.09.2008р. по 10.12.2013р. були у шлюбі, мають сина ОСОБА_5, 30.01.2010р.н. (а.с.7,18).

Позивачка просить надати їй дозвіл на оформлення документів для виїзду та виїзд малолітнього сина ОСОБА_5, 30.01.2010р.н., за межі України, мотивуючи тим, що дитина за станом здоровя потребує оздоровлення в умовах морського клімату, що виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду та культурному розвитку останньої.

Із копій консультативних висновків, записів у медичній картці амбулаторного (стаціонарного) хворого Львівської обласної дитячої спеціалізованої клінічної лікарні, видно, що дитина ОСОБА_5, 30.03.2010р. в минулому хворів, лікар рекомендує дитині санаторно-курортне лікування та оздоровлення в умовах морського клімату (а.с. 13,15).

Однак, як убачається із пояснень ОСОБА_4 в суді, останній заперечує щодо виїзду дитини за кордон з мотивів того, що позивачка може вивезти дитину з України за кордон на постійне місце проживання, чим позбавить його як батька права брати участь у вихованні сина та особистого спілкування з ним, про що свідчить не зазначення позивачкою чітко мети і час виїзду з України, держави у якій дитина буде перебувати, часового проміжку перебування дитини за кордоном та інше.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено ЗУкраїни від 21.01.1994р. №3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995р. №231 (зі змінами).

Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, а також мети виїзду, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Вищевказані вимоги закону дають підстави для висновку, що законодавцем надано право суду приймати рішення щодо виїзду дитини за кордон при умові строкової конкретно визначеної поїздки з зазначенням країни та часу перебування, та відмови одного з батьків у надані згоди на цей виїзд.

Окрім цього, вирішуючи питання надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, який не проживає разом з нею, суд повинен враховувати заперечення батька дитини, з яким дитина не проживає та з'ясовувати обґрунтованість цих заперечень.

Позивачкою не спростовані заперечення відповідача щодо можливості вивезення дитини за кордон не з метою оздоровлення, а з метою виїзду на постійне проживання так само як і не спростовані побоювання батька щодо безпеки і створення належних умов для перебування за кордоном дитини протягом періоду виїзду.

Твердження, ОСОБА_3 про те, що дозвіл на виїзд дитини за кордон здійснюється в інтересах останньої та з метою оздоровлення, бо дитина перебуває на обліку у лікарні з приводу неврології і гіпотрофії, а також часто хворіє застудними захворюваннями і є необхідність у відвіданні морської кліматичної зони саме за кордоном, суд бере до уваги, однак з урахуванням того, що вона не подала, а в суді не здобуто доказів про те, в яку країну і на який час вона хоче виїхати з дитиною без згоди і супроводу відповідача, чи буде там дитині безпечно і створено умови для нормального перебування, що такий виїзд не порушить прав відповідача на спілкування з сином та на участь у його вихованні, розцінює, як такі що не можуть слугувати підставою до задоволення позову.

Надання дозволу на неодноразові виїзди дитини без згоди батька за кордон до досягнення нею повноліття, як про це просить позивачка, суперечить нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дітей, і фактично позбавляють відповідача можливості брати участь у вихованні сина та можливості спілкування з ним.

Більше того, надання судом дозволу на майбутнє на багаторазові виїзди дитини за кордон без згоди одного із батьків, без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування, як про це просить позивачка суперечить положенням чинного законодавства.

Отже, оскільки ОСОБА_3 та її представником не надано, а в суді не здобуто доказів на підтвердження необхідності надання дозволу на оформлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон та надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітнього за кордон у її супроводі, без згоди та супроводу відповідача, в яких було б зазначену країну, в яку дозволяється виїзд дитини і конкретний часовий проміжок перебування в іноземній державі, умови перебування дитини за кордоном, суд немає правових підстав для задоволення її позову і в задоволенні такого відмовляє.

Ураховуючи вищенаведене і керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

в позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа відділ у справах дітей Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу без згоди батька оформити закордонний паспорт дитині ОСОБА_5, 30.01.2010р.н. для виїзду за межі України та на виїзд цієї дитини за кордон без згоди і супроводу батька, до повноліття відмовити, за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів.

С у д д я ОСОБА_6