Справа № 316/826/14-ц
Провадження № 2/316/418/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" серпня 2015 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд

Запорізької області

у складі головуючого судді: Куценка М. О.,

при секретарі: Нестеровій Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Енергодар Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства « НАЕК « Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу « Атоменергомаш» про визнання протиправним та скасування наказу від 01.04.2014 року № 23-зв « Про припинення трудового договору», поновлення на роботі, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної та моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій після збільшення розміру позовних вимог просить: визнати протиправним та скасувати наказ директора ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відокремлений підрозділ « Атоменергомаш» від 01.04.2014 року № 23-зв «Про припинення трудового договору», поновити його на роботі на посаді яку він обіймав до звільнення, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, грошову компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 15 000,0 грн., та витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що позивач працював у Відокремленому підрозділі «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» на посаді провідного інженера бюро маркетингу. 01.04.2014р. відповідачем видано наказ за № 23-зв «Про припинення трудового договору». Підставою для його винесення стало скорочення штату, п.1 ст. 40 КЗпП України. При цьому стороною позивача наголошено, що фактично на підприємстві не було реформування, реорганізації. Фактично скорочена не посада, а конкретна особа його довіритель без урахування вимог КЗпП України щодо переважного права при скороченні.

Вважає своє звільнення з роботи незаконним, тому просить задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач, та його представник, що діє на підставі договору про надання правової допомоги ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, та посилаючись на доводи та обґрунтування викладені в позовній заяві, а також на матеріали справи, просять суд їх задовольнити.

Представник відповідача, що діє на підставі довіреності ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Надала заперечення, відповідно до яких вважає, що наказ про звільнення позивача винесений на законних підставах, та в задоволенні позовних вимог позивача слід відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка працює на посаді начальника відділу кадрів у Відокремленому підрозділі «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом», зазначила, що звільнення позивача відбулось з дотриманням норм трудового законодавства, оскільки звільнення ОСОБА_1, було у відповідності з порядком, дотримання якого передбачається діючим законодавством при припиненні трудового договору за п.1 ст. 40 КЗпП України.

Дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини справи, вислухавши пояснення сторін, свідка, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Право на працю є одним з основних конституційних прав громадян України. Воно проголошене ст.43 Конституції України, визнається за кожною людиною і становить собою можливість заробляти на життя працею, яку людина вільно обирає або на яку погоджується.

За приписами ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до ст.5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, окрім іншого, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частиною 1 ст.21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з ч.1 ст.23 КЗпП України трудовий договір може бути:

безстроковим, що укладається на невизначений строк;

на визначений строк, встановлений за погодженням сторін;

таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі.

За приписами ч.3 ст.24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.

Згідно з ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору, окрім іншого, є розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41).

На підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

В судовому засіданні встановлено, що позивач у справі працював у відокремленому підрозділі «Атоменергомаш» державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» на посаді провідного інженера бюро маркетингу.

Наказом по підприємству від 01 квітня 2014 року № 23-зв «Про припинення трудового договору» ОСОБА_1 звільнено у зв'язку зі скороченням штату, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 5, т.1).

Згідно з наказом від 28 листопада 2013 року № 473, виданим в.о. генерального директора ВП «Атоменергомаш» на виконання вимог протоколу ДП НАЕК «Енергоатом» від 27 серпня 2013 року № 52, згідно з «Методичними рекомендаціями щодо застосування норм керованості у виробничого підрозділу «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» відповідно до наказу виробничого підрозділу «Атоменергомаш» від 22 листопада 2013 року № 463 «Про зміну оргструктури» втратив чинність штатний розпис виробничого підрозділу «Атоменергомаш» від 01 листопада, 2013 року, де передбачалось 1046 штатних одиниць, та введений в дію штатний розпис відповідно до додатку № 2 у кількості 968 штатних одиниць (а. с. 64-74, т. 1).

З матеріалів справи вбачається, що у штатному розписі, введеному у дію наказом виробничого підрозділу АЕМ від 28 листопада 2013 року № 473, передбачено створення бюро маркетингу у складі 3 штатних одиниць: начальник бюро, провідний інженер (з конструкторсько-технологічної підготовки виробництва) та інженер II категорії.

Згідно з наказом від 04 грудня 2013 року № 478, виданим в.о. генерального директора виробничого підрозділу «Атоменергомаш» на виконання вимог протоколу ДП «НАЕК «Енергоатом» від 27 серпня 2013 року № 52, згідно з «Методичними рекомендаціями щодо застосування норм керованості у виробничого підрозділу «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом», відповідно до наказів виробничого підрозділу «Атоменергомаш» від 22 листопада 2013 року № 463 «Про зміну оргструктури», від 28 листопада 2013 року № 473 «Про внесення змін до штатного розпису» створено комісію для визначення переважного права на залишення на роботі працівників виробничого підрозділу АЕМ у зв'язку зі скороченням штату (а. с. 78-79, т. 1).

Наказом від 26 грудня 2013 року № 92-к, виданим в.о. генерального директора «Про попередження про звільнення у зв'язку із скороченням штату», відповідно до змін в організації виробництва та праці затверджено список працівників, що підлягають вивільненню у зв'язку зі скороченням штату, де в списку під № 1.11 зазначений ОСОБА_1 - провідний інженер БМ (а. с. 58-60, т. 1).

Наказом від 31 грудня 2013 року № 531 по підприємству було внесено зміни до штатного розпису, згідно з яким з 01 березня 2014 року введено в дію штатний розпис ВП «Атоменергомаш» відповідно до додатку № 1 даного наказу у кількості 985 штатних одиниць (а. с. 80, т.1, т.2 а.с. 9-34).

Відповідно до вказаного штатного розпису в бюро маркетингу налічується 3 одиниці: начальник бюро та 2 інженери II категорії, посада провідного інженера відсутня (т.2 а.с. 13-14).

Тобто, вищевказаним наказами виробничого підрозділу АЕМ було змінено його організаційну структуру виробничого підрозділу АЕМ, зокрема, шляхом виключення бюро маркетингу з підпорядкування генерального директора та введення його у підпорядкування заступника технічного директора головного інженера з розвитку. В новоствореному бюро маркетингу посада провідного інженера відсутня.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк , а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне звільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. При звільнення працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Судом встановлено, що на підприємстві відбулося скорочення штату через зміни в організаційній структурі ДП «НАЕК» «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атоменергомаш».

З матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2013 року позивач був попереджений про наступне звільнення з 03 березня 2014 року (т.1, а.с. 6), про що було складено відповідну розписку, яку ОСОБА_1 власноручно підписав, що не заперечувалося сторонами.

Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Згідно з листом ВП АЕМ від 27 лютого 2014 року № 01-11/811 ОСОБА_1 13 січня 2014 року та 23 січня 2013 року пропонувались вільні вакансії ВП АЕМ та ДП НАЕК «Енергоатом», про що складались відповідні акти, відповідно до яких він до 24 лютого 2014 року та 27 лютого 2014 року відповідно брав зобов'язання письмово проінформувати відділ кадрів ВП АЕМ про прийняте рішення за запропонованими варіантами працевлаштування. Однак станом на лютий 2014 року відповіді не надав (а. с. 28, 36-37, 38-39, т.1).

Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених п. п. 1-5, 7 ст. 40 може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

14 лютого 2014 року та 19 лютого 2014 року відбулося засідання профспілкового комітету ППО ВП «Атоменергомаш», де розглядалось подання про узгодження звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України. За результатами засідання подання про звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України було узгоджено (а. с. 44, 45, т. 1).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При відсутності різниці в кваліфікації та продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники перелічені в ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

Згідно з протоколом засідання комісії для визначення переважного права на залишення на роботі від 23 грудня 2013 року № 6 комісією було розглянуто пропозиції керівників БМ, щодо скорочення персоналу. Зазначено, що ОСОБА_1, після попередніх уточнень, не претендує на посаду, переводитись на іншу посаду не планує, згоден йти за процедурою скорочення (а. с. 47, т. 1).

В судовому засіданні позивач заперечував проти даних зазначених у вищезазначеному протоколі, та зазначив в судовому засіданні, що не мав бажання звільнятися з роботи чи то припиняти трудовий договір за процедурою скорочення.

Разом з тим, як зазначалось вище, відповідно до нового штатного розпису (відповідно наказу від 31 грудня 2013 року № 531) в бюро маркетингу налічується 3 одиниці: начальник бюро та 2 інженери II категорії, посада провідного інженера відсутня.

Тобто, було змінено організаційну структуру виробничого підрозділу АЕМ, зокрема, та в новоствореному бюро маркетингу посада провідного інженера відсутня.

З огляду на вищезазначене, твердження сторони позивача про наявність законних підстав для поновлення на посаді позивача з якої його було звільнено (провідний інженер БМ - скорочена штатна одиниця) у звязку з наявністю в нього переважного права на залишення на роботі є помилковим та не узгоджується з положеннями ч.1 ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до абз. 4 п.19 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 - судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

Як встановлено судом в бюро маркетингу Відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» ДП «НАЕК «Енергоатом» скорочено посаду саме провідного інженера, яку обіймав позивач. Інші посади інженерів бюро маркетингу є однорідними, але не тотожними, оскільки мають інші назви та інші спеціальні трудові права та обовязки. В даному випадку підстави для висновку про переважне право позивача на залишення на роботі, на думку суду відсутні, оскільки позивач обіймав посаду, яка за штатним розписом була одна та яка була скорочена за обставин які зазначені вище.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 5-1, 21, 23, 24, 36, 40, 149, 232, 233, 237-1 Кодексу Законів про працю України, ст.ст. 10, 57-60, 88,209, 212 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «НАЕК «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Атоменергомаш» про визнання протиправним та скасування наказу від 01.04.2014 року № 23-зв «Про припинення трудового договору», поновлення на роботі, відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, матеріальної та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено через пять днів відповідно положень ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. О. Куценко