Справа № 487/4252/15-ц
Провадження № 4-с/487/45/15
УХВАЛА

Іменем України

25.06.2015 року Заводського районного суду м. Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Шевиряєвої К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит в особ філії Південне регіональне управління на неправомірні дії державного виконавця Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В

ПАТ Банк Фінанси та кредит в особі філії Південне регіональне управління звернулось до суду зі скаргою на неправомірні дії старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 щодо винесення постанов від 04.06.2015 року про арешт майна боржник та оголошення заборони на його відчуження та про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження №47691163 з виконання виконавчого листа 2/487/1401/15 від 27.05.2015 року, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з Пат Банк Фінанси та кредит в особі Південного регіонального управління на користь ОСОБА_2 931015,87 грн. та скасування вказаних постанов.

У скарзі скаржник зазначив, що державний виконавиць в порушення вимог ст. 59 Закону України Про банки та і банківську діяльність наклав арешт на кореспондентські рахунки банку, що категорично заборонено та призводить до негативних наслідків для банку. При цьому, відповідно до ч.4 ст. 59 цього Закону стягнення коштів з кореспондентських рахунків банку передбачено лише для НБУ на вимогу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виключно у випадках, передбачених Законом України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку з чим накладання арешту на такі кошти не можна вважати законними діями. Проте, державним виконавцем постановою від 04.06.2015 року накладено арешт на майно боржник та оголошена заборона на його відчуження, у межах суми звернення стягнення, що прямо суперечить вимогам ст. 57 Закону України Про виконавче провадження. Крім того, постановою від 04.06.2015 року державним виконавцем також накладено арешт на кошти боржника, при цьому одночасно накладання арешту на майно та кошти боржника, прямо суперечить вимогам ст. 66 Закону України Про виконавче провадження щодо у разі відсутності у боржника юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне боржникові або закріплено за ним.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала, підтвердила викладені обставини, просила про їх задоволення.

В судовому засіданні представник Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_1 вимоги скарги не визнала, просила в її задоволенні відмовити з посиланням на те, що на виконанні Центрального ВДВС перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа 2/487/1401/15 від 27.05.2015 року, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ПАТ Банк Фінанси та кредит в особі філії Південного регіонального управління на користь ОСОБА_2 931015,87 грн. та постановою від 28.05.2015 року за заявою стягувача відкрите виконавче провадження. В наслідок не виконання боржником рішення суду у самостійний строк, визначений у постанові про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем розпочато примусове виконання 04.06.2015 року та відповідно до вимог ст. 32 Закону України Про виконавче провадження постановами від 04.06.2015 року накладено арешт на майно та кошти боржника. При цьому, постановою про арешт коштів боржника арештовані усі рахунки, відкриті в банківських установах, які в своїй заяві зазначив стягувач, при цьому державний виконавець не накладав арешт на кореспондентські рахунки банку.

В судове засідання ОСОБА_4 не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення представника скаржника та представника Центрального ВДВС ММУЮ, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено судом, стягувач ОСОБА_2 звернувся до Центрального ВДВС ММУЮ з заявою про примусове виконання виконавчого листа 2/487/1401/15 від 27.05.2015 року, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ПАТ Банк Фінанси та кредит в особі філії Південного регіонального управління на користь ОСОБА_2 931015,87 грн.

Постановою від 28.05.2015 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_1 було відкрите виконавче провадження. Постанова про відкриття виконавчого провадження направлена сторонам та була отримана боржником.

При цьому, в постанові визначено строк виконання виконавчого документа до семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки боржник рішення суду, у строк встановлений для самостійного виконання не виконав, 04.06.2015 року державним виконавцем було розпочато примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 32 Закону України Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішення є: 1. звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2. звернення стягнення на заробітну плату, доходи, пенсію, стипендію боржника; 3. вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4. інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно ст. 57 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт майна боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанов про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника та накладення на нього арешту.

Так, старшим державним виконавцем Центрального ВДВС ММУЮ були винесені: постанова від 04.06.2015 року про арешт майна боржник та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника ПАТ Банк Фінанси та кредит в особі філії Південне регіональне управління у межах суми звернення стягнення 1024317,46 грн., заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, лише в межах суми боргу за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, а також постанова від 04.06.2015 року про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти боржника, що належать боржнику та містяться на всіх рахунках, у тому числі на ті, які будуть відкрити після винесення постанови в наступних банківських установах: ПАТ Банк Фінанси та кредит та Південне регіональне управління ПАТ Банк Фінанси та кредит , у розмірі суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій: 1024317,46 грн.

Отже, суд приходить до переконання, що дії старшого державного виконавця Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_1 щодо винесення постанов від 04.06.2015 року про арешт майна боржник та оголошення заборони на його відчуження та про арешт коштів боржника в рамках виконавчого провадження №47691163 з виконання виконавчого листа 2/487/1401/15 від 27.05.2015 року, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва є правомірними, винесені відповідно до вимог чинного законодавства та скасуванню не підлягають.

Посилання скаржника на ч. 3, 4 ст. 59 Закону України Про банки і банківську діяльність, відповідно до якій забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку, суд не приймає до уваги, оскільки приписи цієї статті не містять заборони щодо накладення арешту на кошти на цих рахунках. При цьому, скаржник не надав суду доказів того, що держаним виконавцем накладено арешт на кореспондентські рахунки банку. Так, з постанови від 04.06.2015 року вбачається, що накладено арешт на кошти боржника, що належать боржнику та містяться на всіх рахунках, у тому числі на ті, які будуть відкрити після винесення постанови в наступних банківських установах: ПАТ Банк Фінанси та кредит та Південне регіональне управління ПАТ Банк Фінанси та кредит, у розмірі суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій: 1024317,46 грн. При цьому, правова природа накладення арешту на рахунок і на кошти на ньому різна, так у випадку арешту рахунку, ним не можна користуватися взагалі: заблоковані надходження на нього та списання з нього коштів, а у випадку арешту коштів у певній сумі на цьому рахунку, рахунок можна використовувати, але з єдиною умовою: залишок коштів на ньому не може бути меншим арештованої суми.

Таким чином, скарга ПАТ Банк Фінанси та кредит в особі філії Південне регіональне управління на неправомірні дії державного виконавця Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції та скасування постанов від 04.06.2015 року про арешт майна боржник та оголошення заборони на його відчуження та про арешт коштів боржника є не обґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 386-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та кредит в особі філії Південне регіональне управління на неправомірні дії державного виконавця Центрального відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції та скасування постанов відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів з дня її оголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва, в строк і порядок, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина