Номер провадження: 22-ц/785/5941/15
Головуючий у першій інстанції Шликов С.П.
Доповідач Кварталова А. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кварталової А.М.,

суддів - Гірняк Л.А., Заїкіна А.П.,

при секретарі - Томашевської К.В.,

за участю: заявника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Департамент військової освіти і науки Міністерства оборони України, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2015 року,-

встановила:

12 травня 2015р. ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа: Департамент військової освіти і науки Міністерства оборони України.

В обґрунтування заяви заявник ОСОБА_2 зазначав, що йому необхідно встановити факт прирівнення вищої військової освіти (повна вища освіта) за дипломом серія НОМЕР_1, Військова академія ім. М.В. Фрунзе (м. Москва) 1990-1993 рік, денна форма навчання до вищої освіти ступеня магістра.

Встановлення цього факту заявнику необхідно для виникнення і зміни особистих прав в сфері науки і освіти, відносно виданого диплома вищої військової освіти, 22.06.1993 року, серія НОМЕР_1, Військова академія ім. М.В. Фрунзе (м. Москва) 1990-1993 рік, денна форма навчання з метою його працевлаштування на посадах, де вимагається наявність освіти за ступенем вищої освіти освітнього рівня «магістр», а також подальшої інтеграції в Європейський освітній простір.

Крім того, заявник у своїй заяві зазначав, що суть справи полягає в тому, що він успішно закінчив Військову академію ім. М.В. Фрунзе (м. Москва) денна форма навчання та отримав 22.06.1993 року диплом вищої освіти серія НОМЕР_1, вищої військової освіти серія НОМЕР_1, на підставі вимог розділу XV Прикінцеві та перехідні положення ст.. 2 п. 2 Закону України «Про вищу освіту» визначено, що вища освіта за освітньо - кваліфікаційним рівнем спеціаліста (повна вища освіта) після набрання чинності Законом прирівнюється до вищої освіти ступеня магістра.

Відповідно до змісту відповіді Департаменту військової освіти і науки Міністерства оборони України, як вказано у заяві, це свідчить про те, що його диплом вищої військової освіти 22.06.1993 року, серія НОМЕР_1 Військова академія ім. М.В. Фрунзе (м. Москва) 1990-1993 рік, денна форма навчання з 01.09.2014 року прирівнюється до кваліфікаційно - освітнього рівня «магістр».

Також, заявник зазначав, що йому стало відомо у серпні 2014 року, що на підставі вимог Закону України «Про вищу освіту», вища освіта за освітньо - кваліфікаційним рівнем спеціаліста (повна вища освіта) після набрання чинності Законом прирівнюється до вищої освіти ступеня магістра.

Після набрання чинності вищевказаним Законом України «Про вищу освіту» заявник звернувся до Департаменту військової освіти і науки Міністерства оборони України з листом про надання відповідних роз'яснень та отримав позитивну відповідь за вих.. №263/1/154 від 21.01.2015р., але, як зазначав заявник, ця відповідь з роз'ясненнями за своїм змістом носить лише загальний характер тлумачення окремої норми закону і не визначає конкретної особи якої це стосується, а саме: прізвища, ім'я та по батькові заявника і реквізитів прирівняного документу про вищу військову освіту - диплома серії НОМЕР_1, Військова академія ім. М.Ф. Фрунзе (повна вища освіта) 22.06.1993 року, ОСОБА_2.

У цій відповіді, як зазначав заявник, не має конкретного речення про те, що присуджена йому за дипломом серії НОМЕР_1 22.06.1993 року вища військова освіта, прирівнюється до вищої освіти ступеня магістра.

Просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт прирівнення вищої військової освіти (повна вища освіта) за дипломом серія НОМЕР_1, Військова академія ім. М.В. Фрунзе (м. Москва) 1990-1993 рік денна форма навчання ОСОБА_2 до вищої освіти ступеня магістра з 01 липня 2014 року.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2015р. відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2015р. скасувати, справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Заінтересована особа: Департамент військової освіти і науки Міністерства оборони України до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази(а.с. 34).

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України така неявка заінтересованої особи не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, мотиви і доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 у відкритті провадження, суд першої інстанції посилаючись на п.1ч.2 ст.122 ЦПК України, дійшов висновку про те, що чинним законодавством України не передбачений порядок прирівняння повної вищої освіти до вищої освіти ступеня магістра у судовому порядку, оскільки Законом України «Про вищу освіту» встановлений інший порядок прирівняння повної вищої освіти до вищої освіти ступеня магістра, тому заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, в зв'язку з чим у відкритті провадження необхідно відмовити.

Проте погодитися повністю з таким висновком суду не можна з наступних підстав.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи громадянина захищаються судом.

За положеннями статтей 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод конституційне право на судовий захист повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», судам роз'яснено, що відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Проте суд першої інстанції зазначене не врахував та відмовив заявнику у відкритті провадження, у допуску до правовосуддя, порушив його право на судовий захист, без з'ясування обставин справи та закону, який застосовується до виниклих правовідносин.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 " Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз'яснено, що рішення, постановлене у справі про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам статей 203,275 ЦПК України ( в редакції, що діяла на той час). Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

Колегія суддів, вважає, що суддя на стадії відкриття провадження передчасно дійшов до висновку про відмову у відкритті провадження, оскільки вказані обставини на які посилався заявник, як на підставу заявлених вимог повинні бути з'ясовані в судовому засіданні виходячи із доступу до суду та право на справедливий суд.

Крім того, відмовляючи заявнику у відкритті провадження по справі, суд не роз'яснив ОСОБА_2 порядок захисту прав заявника та не зазначив, яким чином заявник може захистити порушене право.

Колегія суддів вважає, що тільки під час судового засідання відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, суду необхідно з'ясувати, які саме у заявника виникають, змінюються чи припиняються особисті чи майнові права встановленням цього факту, та чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він для заявника правові наслідки.

При встановленні юридичного факту, про який заявив ОСОБА_2 слід враховувати положення спеціального законодавства України «Про вищу освіту», яке визначає, зокрема, правовий статус особи - заявника, особливості правовідносин у відповідній сфері.

Також під час розгляду справи необхідно звернути увагу на те, що ОСОБА_2 отримав диплом серія НОМЕР_1, Військова академія ім. М.В. Фрунзе (м. Москва) у 1990-1993 рік, в іншій державі, а тому слід з'ясувати чи розповсюджується на нього нострифікація - процедура підтвердження відповідності рівня освіти, отриманої в іншій країні, для роботи чи навчання в Україні, оскільки нострифікація документів про освіту здійснюється у Міністерстві освіти України. Процедура підтвердження має на меті забезпечити права громадян, що здобули освіту в іноземних державах, на продовження освіти та професійної діяльності в Україні і здійснюється в індивідуальному порядку.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів вважає, що ухвала судді підлягає скасуванню з направленням заяви до того ж суду для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 303,307 ч.2п.4,312,315,319 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 травня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.М.Кварталова

А.П. Заїкін

Л.А. Гірняк