АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/796/7441/2015 головуючий у 1-й інстанції: Кушнір С.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Болотова Є.В., Невідомої Т.О.

при секретарі: Осауленко О.А.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства "Київський картонно-паперовий комбінат" до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1 про визнання свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 10 листопада 2011 року недійсним повністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Солом'янського районного суду міста Києва від 12 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 12 листопада 2014 року відкрито провадження у справі за позовом ПАТ "Київський картонно-паперовий комбінат" до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_1 про визнання свідоцтва України на знак для товарів і послуг № НОМЕР_1 від 10 листопада 2011 року недійсним повністю.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити нову ухвалу про повернення позовної заяви позивачу. Скаржник зазначає, що відповідачем у справі є Державна служба інтелектуальної власності України, яка віднесена законодавством до центральних органів виконавчої влади, а згідно положень Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір, у якому хоча б однією із сторін є орган виконавчої влади, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, є справою адміністративної юрисдикції, тому не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Представник ПАТ "Київський картонно-паперовий комбінат" - Оначишич П.П., а також представник Державної служби інтелектуальної власності України - Запорожець Л.Г. в суді апеляційної інстанції підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_1 в суд апеляційної інстанції не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України її неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справах про захист прав інтелектуальної власності, суди повинні враховувати роз'яснення, наведені у постановах Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" та Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів" та виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких спрпав за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17 КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12 ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним слід виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших, є те, що по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких спорів проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства. Разом із тим суд також має врахувати, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Ураховуючи суб'єктний склад осіб, які беруть участь у справі, та наявність між сторонами спору про право цивільне (справа за позовом, що виникає з приводу захисту прав інтелектуальної власності), справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від того, що одним із відповідачем у справі є Державна служба інтелектуальної власності України як орган державної влади (суб'єкт владних повноважень).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що вказана справа не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, є необґрунтованими та підлягають відхиленню.

За загальним правилом територіальної підсудності, встановленим ст. 109 ЦПК України, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Разом з тим процесуальний закон, як виключення із загального правила територіальної підсудності, надає позивачу права вибору із двох або більшої кількості судів той суд, в який йому найбільш зручніше пред'явити позов (альтернативна підсудність).

Так, відповідно до положень ч. 1 ст. 113 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Оскільки одним із відповідачів у справі є Державна служба інтелектуальної власності України, місцезнаходженням якої є вул. Урицького, 45 у Солом'янському районі м. Києва, тому суд першої інстанції правомірно вирішив питання про відкриття провадження у справі за місцезнаходженням одного із відповідачів у справі.

За таких обставин неможливо погодитись з доводами скаржника про порушення судом при відкритті провадження у справі правил підсудності.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу судді Солом'янського районного суду міста Києва від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Є.В. Болотов

Т.О. Невідома