Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 323/2686/14 Головуючий у 1 інстанції: Шудрик А.А.
Провадження № 22-ц/778/2279/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«06 » липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал», до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору факторингу недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ПАТ «Фідобанк» звернулось до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що між ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Престиж», (правонаступником якого надалі став ВАТ «Ерсте Банк» та надалі ПАТ «Фідобанк») та ОСОБА_3 25.04.2007 року укладено кредитний договір, відповідно до якого банком було надано кредит у розмірі 80 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 24.04.2017 року. Надалі сторонами, в зв'язку з підписанням додаткових угод щодо реструктуризації заборгованості, неодноразово змінювався розмір наданого кредиту (у підсумку склав 94 228,18 доларів США).

З метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_3 за цим кредитним договором було укладено: договір іпотеки від 01.09.2010 p. між банком та ОСОБА_6, предметом іпотеки є Торгово-виробничий сервісний центр, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів, вул.. Рози Люксембург, будинок 2 б, та договір поруки від 25.04.2007 p. між банком та ОСОБА_5

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в загальному розмірі 1 287 988,48 грн.

30.11.2007 року між «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір з додатковими угодами, за умовами яких відповідач отримав кредит у розмірі 86 563,40 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту - 29.11.2018 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_3 за цим кредитним договором між банком та ОСОБА_6 01.09.2010 p. було укладено договір іпотеки.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором утворилася заборгованість в загальному розмірі 1 183 048,77 грн.

04.09.2008 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір з додатковими угодами, відповідно до яких банком було надано кредит у розмірі 86 563,40 доларів США та кінцевим терміном повернення - 03.09.2015 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_3 за цим кредитним договором було укладено: договір поруки між банком та ОСОБА_5 від 04.09.2008 p. та договір іпотеки між банком та ОСОБА_6 від 01.09.2010 p., предметом якого є Торгово-виробничий сервісний центр, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів, вул.. Рози Люксембург, будинок 2 б.

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань за цим кредитним договором утворилася заборгованість в загальному розмірі 377 963,97 грн.

31 жовтня 2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Грифон Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №14-ГК, відповідно до якого первісним кредитором було відступлено право вимоги за кредитними зобов'язаннями ОСОБА_3 перед ПАТ «Фідобанк» за кредитними договорами № 014/2180/4/07274, 014/0999/44/02087, 012/2180/1/22454, а також всі інші, пов'язані з ними права, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

В уточненій позовній заяві ТОВ «Грифон Капітал» зазначило, що ТОВ «Грифон Капітал» є правонаступником ПАТ «Фідобанк» на підставі зазначеного договору про відступлення права вимоги.

На підставі зазначеного остаточно просило: стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Грифон Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № 014/2180/4/07274 від 30.11.2007 року станом на 10 листопада 2014 року - 106 656,81 доларів США або еквівалент в національній валюті по курсу НБУ (1 USD - 14, 804225 грн.) - 1 578 971, 42 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Грифон Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № 014/0999/44/02087 від 25.04.2007 року станом на 10 листопада 2014 року 116 008,77 доларів США або еквівалент в національній валюті по курсу НБУ (1 USD - 14, 804225 грн.) - 1 717 419,94 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Грифон Капітал» суму заборгованості за кредитним договором № 012/2180/1/22454 від 04.09.2008 року станом на 10 листопада 2014 року - 34 102,71 доларів США або еквівалент в національній валюті по курсу НБУ (1 USD - 14, 804225 грн.) - 504 864,20 грн.; в рахунок погашення вказаної заборгованості на користь ТОВ «Грифон Капітал» звернути стягнення на предмет іпотеки: торгово-виробничий сервісний центр, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів, вул. Рози Люксембург, будинок 2 «б», та належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7 01 вересня 2010 року за реєстровим № 684, шляхом продажу на публічних торгах за початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, встановленої на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; стягнути з відповідачів на користь ТОВ «Грифон Капітал» судовий збір в розмірі 3654 грн.

В січні 2015 року ОСОБА_3 подав до суду зустрічний позов до ПАТ «Фідобанк», ТОВ «Грифон Капітал», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6

Посилаючись на те, що ТОВ «Грифон Капітал» не є банком, фінансовою установою або фізичною особою-підприємством, які мають право у відповідності до закону здійснювати факторингові операції, просив визнати договір про відступлення права вимоги №14-ГК з додатками від 31 жовтня 2014 року недійсним, судові витрати покласти на відповідачів.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року позовні вимоги ПАТ «Фідобанк» (правонаступник ТОВ «Грифон Капітал») задоволено в повному обсязі. Зустрічний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «Фідобанк» (правонаступник ТОВ «Грифон Капітал»), зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити, визнавши договір про відступлення права вимоги №14-ГК з додатками від 31 жовтня 2014 року недійсним, стягнути з ТОВ «Грифон Капітал» на його користь судовий збір за подання зустрічного позову та апеляційної скарги.

Справа призначалась до розгляду в апеляційному суді 28 квітня 2015 року, 02 червня 2015 року, 23 червня 2015 року, 06 липня 2015 року. Судова колегія відхилила клопотання представника позивача ОСОБА_8 про повторне відкладення розгляду справи, заявлене з тих підстав, що ТОВ «Грифон Капітал» та ТОВ «ФІНАНС ОСОБА_9» 16 червня 2015 року уклали договір про відступлення права вимоги.

В судовому засіданні апеляційного суду, яке відбулося 23 червня 2015 року, судова колегія задовольнила клопотання представника позивача ОСОБА_8 про відкладення розгляду справи для надання доказів про укладання між ТОВ «Грифон Капітал» та ТОВ «ФІНАНС ОСОБА_9» договору про відступлення права вимоги від 16 червня 2015 року . Проте станом на 06 липня 2015 року будь-яких доказів на підтвердження укладання вказаного договору про відступлення права вимоги від 16 червня 2015 року представником позивача до суду надано не було.

При цьому апеляційний суд виходив з того, що, відповідно до ст. 27 ЦПК України, участь в судовому засіданні є правом особи, яка бере участь у справі.

Особи, які беруть участь у справі, в силу вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України, зобов'язані добросовісно користуватись своїми правами.

Згідно з ч.1 ст.303-1 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції може бути розглянута протягом двох місяців з дня постановлення ухали про прийняття апеляційної скарги до розгляду.

З огляду на викладене, суд не вбачив підстав для повторного відкладення розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 305 ЦПК України, оскільки, згідно даної норми процесуального права, судове засідання відкладається в разі неявки в судове засідання за клопотанням особи, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Вимогами ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом першої інстанції встановлені та не оспорені сторонами ті обставини, що між ОСОБА_3 та ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Престиж», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», між ОСОБА_3 та ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», було укладено:

· кредитний договір № 014/0999/44/02087 від 25.04.2007 року, Додаткова угода № 1 від 22 грудня 2009 року, Додаткова угода № 2 від 29 січня 2010 року Додаткова угода № 3 від 17 лютого 2011 року, Додаткова угода № 4 від 20 січня 2012 року, Додаткова угода № 5 від 14 листопада 2012 року до кредитного договору № 014/0999/44/02087 від 25.04.2007 р (т.1, а.с.28-36),

· кредитний договір № 014/2180/4/07274 від 30 листопада 2007 року, Додаткова угода № 1 від 03 грудня 2009 року, Додаткова угода № 2 від 29 січня 2009 року, Додаткова угода № 3 від 17 лютого 2011 року, Додаткова угода № 4 від 21 січня 2012 року, Додаткова угода № 5 від 14 листопада 2012 року до кредитного договору № 014/2180/4/07274 від 30 листопада 2007 року ( т.1, а.с.19-25),

· кредитний договір № 012/2180/1/22454 від 04 вересня 2008 року, Додаткова угода № 1 від 26 листопада 2009 року, Додаткова угода № 2 від 17 лютого 2011 року, Додаткова угода № 3 від 20 січня 2012 року, Додаткова угода № 4 від 14 лютого 2012 року до кредитного договору № 012/2180/1/22454 від 04 вересня 2008 року ( т.1, а.с. 30-36).

·

Виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором № 014/0999/44/02087 від 25.04.2007 р. забезпечене:

- договором поруки № 014/0999/44/02087 ПФО від 25 квітня 2007 року, укладеним з ОСОБА_5, за умовами якого остання зобов'язалась відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 зобов'язань по кредитному договору та всіх додаткових угод у повному обсязі і в порядку, передбаченому в кредитному договорі та додаткових угодах (а.с.57),

- договором іпотеки, реєстр. № 690 від 01.09.2010 p., укладеним з ОСОБА_6, предметом якого є торгово-виробничий сервісний центр, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів, вул. Рози Люксембург, будинок 2 б (а.с.62-67).

Виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором № 014/2180/4/07274 від 30 листопада 2007 року забезпечене договором іпотеки, реєстр. № 690 від 01.09.2010 p., укладеним з ОСОБА_6, предметом якого є торгово-виробничий сервісний центр, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів, вул. Рози Люксембург, будинок 2 б (а.с.62-67).

Виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором № 012/2180/1/22454 від 04 вересня 2008 року забезпечене:

- договором поруки № 012/2180/1/22454 ПФО від 04 вересня 2008 року, укладеним з ОСОБА_5, за умовами якого остання зобов'язалась відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання ОСОБА_3 зобов'язань по кредитному договору та всіх додаткових угод у повному обсязі і в порядку, передбаченому в кредитному договорі та додаткових угодах (а.с.51-53),

- договором іпотеки, реєстр. № 690 від 01.09.2010 p., укладеним з ОСОБА_6, предметом якого є торгово-виробничий сервісний центр, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, м. Оріхів, вул. Рози Люксембург, будинок 2 б (а.с.62-71).

З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» ( яке є правонаступником ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Престиж» та ВАТ «Ерсте Банк» (надалі первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» було укладено: договір про відступлення права вимоги № 14-ГК (із додатками), згідно з яким ПАТ «Фідобанк» відступило, а ТОВ «Грифон Капітал» прийняло право вимоги за кредитними договорами: № 014/0999/44/02087 від 25.04.2007 р. з додатками, № 014/2180/4/07274 від 30 листопада 2007 року з додатками, № 012/2180/1/22454 від 04 вересня 2008 року з додатками в обсязі і на умовах, що існують на момент передачі цих прав ( т.1, а.с. 116-125).

Матеріали справи містять копії нотаріально посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_10 (за реєстровими номерами №1038, 1039) договорів про відступлення права за договором іпотеки 31/14-ГК, укладені 31.10.2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Грифон Капітал» з реєстром прав іпотеки (т.1, а.с.123-132).

Вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № 014/0999/44/02087 від 25.04.2007 року, № 014/2180/4/07274 від 30 листопада 2007 року, надсилались первісним кредитором на адресу ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та ними отримані, про що свідчать підписи відповідачів на цих вимогах, повідомленнях про вручення поштового відправлення та не заперечувалось відповідачами в суді першої інстанції (т.1, а.с.72-75).

Факт отримання відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 повідомлень про відступлення прав вимоги підтверджується матеріалами справи: листами повідомленнями, надісланими на адреси всіх відповідачів та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (т.1, а.с.149161).

Задовольняючи позовні вимоги до ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано визначив, що спірні правовідносини регулюються ст. ст.525, 526, 527 ЦК України, згідно з якими боржник зобовязаний виконати свій обовязок, зобовязання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Належним чином суд керувався ст.ст. 512,516 ЦК України, які передбачають, що кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд при задоволенні позовних вимог до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки врахував положення ст.ст.12, 33 Закону України «Про іпотеку», ст.589 ЦК України, якими визначено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобовязання та задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Довід апеляційної скарги про припинення діяльності ВАТ «Ерсте Банк» із застосуванням ліквідаційної процедури носить характер припущень та спростовується матеріалами справи, положеннями Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» в редакції 2014 року, з п.1.1. якого вбачається, що ПАТ «Фідобанк» є правонаступником ВАТ «Акціонерний комерційний банк «Престиж» та ВАТ «Ерсте Банк» (т.1, а.с.171-173).

Довід апеляційної скарги про те, що задоволення вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки є подвійним стягненням не може бути взятий до уваги, виходячи з наступного.

За розясненнями п.9 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Довід апеляційної скарги про те, що суд не врахував той факт, що ВАТ «Ерсте Банк» в односторонньому порядку змінив кінцеву дату повернення заборгованості за кредитними договорами, надіславши позичальнику та поручителю вимоги - повідомлення про порушення зобовязання позичальником за договорами з вимогою в тридцяти денний термін повернути всю частину заборгованості за кредитними договорами, також не заслуговує на увагу, оскільки право дострокового стягнення заборгованості за кредитними договорами № 014/0999/44/02087 від 25.04.2007 року, № 014/2180/4/07274 від 30 листопада 2007 року, № 012/2180/1/22454 від 04 вересня 2008 року передбачено відповідно пунктами 6.5, 6.5,7.5 цих договорів (т.1, а.с.28, 18,40), пунктами 1.2 договору поруки № 012/2180/1/22454 ПФО від 04 вересня 2008 року та Додаткової угоди до договору поруки № 014/0999/44/02087 ПФО від 25 квітня 2007 року ( т.1, а.с.51,58).

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

З огляду на положення пункту 4 Договору поруки № 014/0999/44/02087 ПФО від 25 квітня 2007 року та пункту 6 Договору поруки № 012/2180/1/22454 ПФО від 04 вересня 2008 року, укладених між банком та ОСОБА_5, якими встановлені строки дії договору поруки, а крім того визначено, що порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного строку з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, довід апеляційної скарги про припинення поруки з посиланням на вимоги п.4 ст.559 ЦПК України колегія суддів вважає неприйнятним.

Проте, судова колегія, на підставі вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, вважає за необхідне змінити висновок суду в частині правового обгрунтування відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору факторингу недійсним з наступних підстав.

Звертаючись до суду з вказаним зустрічним позовом (т.2, а.с.2), ОСОБА_3 посилався на те, що за своєю правовою природою договір відступлення права вимоги (із додатками), укладений 13 січня 2015 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Грифон Капітал» є договором факторингу, тому, оскільки ОСОБА_3, укладаючи кредитний договір, діяв як фізична особа, а відповідно до положень частини 3 статті 1079 ЦК України фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, то спірний договір відступлення права вимоги є недійсним з підстав, визначених статтями 203, 215 ЦК України.

Відповідно до ст. 515 ЦК України, заміна кредитора не допускається лише у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

ЦК України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статті 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Визначення місця договору факторингу в системі цивільно-правових договорів, які регулюють передачу (відступлення) права вимоги має суттєве значення, оскільки відмежування вказаного договору від інших подібних договорів визначає необхідність виконання спеціальних вимог законодавства, зокрема, відносно осіб, які можуть виступати фактором.

Разом з тим, розділ І книги п'ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Також законодавством передбачені порядок та підстави зміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги являє собою договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Натомість, договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Вказана послуга, згідно договору факторингу, надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу.

Аналогічна позиція викладена в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 жовтня 2014 року по цивільній справі №6-2482 св. 14 та постанові Вищого господарського суду України від 19 серпня 2014 року по справі № 922/1323/14.

Як вбачається з спірного договору про відступлення права вимоги № 14-ГК, укладеного 13 січня 2015 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Грифон Капітал», сторони при його укладенні керувалися положеннями статей 512, 513,514 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, оскільки між сторонами було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), то підстави для визнання вказаного договору недійсним, відповідно до положень статей 203, 215 ЦК України, відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За матеріалами справи позивач сплатив судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Разом з тим, нормами ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" солідарне стягнення судових витрат не передбачено (п. 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах").

З огляду на викладене, рішення суду в частині солідарного стягнення з відповідачів судового збору підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про стягнення з відповідачів судового збору по 1218 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316,317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 11 лютого 2015 року у цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3.

Рішення суду в частині вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» за кредитними договорами скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грифон Капітал» судовий збір по 1218 гривень з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: