АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 5759/2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Каланіченко Л.С.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3.06.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

3-особа: ОСОБА_3

про поділ майна подружжя

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-особа: ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Визначеночастки у спільному майні за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по Ѕ ч. за кожним на автомобіль Hyundai ІХ-55, д.н.з. НОМЕР_1, ноутбук HP Pavillion dv5-1050 er, телевізор Samsung UE 22C4000 PW, телевізор Samsung LE 19 В 451 white

Виділено в натурі ОСОБА_2 автомобіль Hyundai ІХ-55, д.н.з. НОМЕР_1, ноутбук HP Pavillion dv5-1050 er, телевізор Samsung UE 22C4000 PW, телевізор Samsung LE 19 В 451 white, та зобов'язано ОСОБА_2 сплатити ОСОБА_1 компенсацію з Ѕ ч. вартості вказаного майна у розмірі 15 661,64 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_1. просить це рішення скасувати і постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2009 р., що підтверджується свідоцтвом про шлюб.

21.10.2010 р. відповідач придбав автомобіль «Хюндай 1Х-55», що підтверджується накладною Хюндай Філія ТОВ «Український автомобільний холдинг».

7.12.2012 р. сторони розірвали шлюб, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

Тобто, суд правильно дійшов висновку, що позивачкою належним чином підтверджено той факт, що автомобіль Hyundai ІХ-55, д.н.з.НОМЕР_1 єспільною сумісною власністю подружжя.

Згідно висновку експертизи № 4075/14-54 від 10.07.2014 р., вартість автомобіля Hyundai ІХ-55, д.н.з.НОМЕР_1 на дату проведення оцінки склала 290 785.43 грн.

Висновок експертизи сторонами не заперечувався і був обґрунтовано прийняти судом першої інстанції як належний доказ.Також судом встановлено, що 18.10.2010 р.між відповідачем та 3-особою: Гардимовою булоукладено договір позики грошових коштів у розмірі 18 000,00 дол.США, що на час укладання договору еквівалентно 142 200,00 грн., які відповідач повинен був використати на придбання автомобіля.

Суд першої інстанції приймаючи за належнийдоказ вказаний договір позики виходив з того, що позивачка, а також свідок гр. ОСОБА_4, допитана в ході розгляду справи, підтвердили ту обставину, що перебуваючи у шлюбі сторони у справі мали намір придбати автомобіль, разом з тим, коштів на придбання автомобіля не вистачало, у зв»язку з чим вони вирішили звернутися до знайомих з метою позичити недостатню суму коштів.

Також, 3-особа - ОСОБА_3 підтвердила факт передачі коштів відповідачу, а також повідомила суд про те, що вказаній договір укладався з відома позивачки.

Ці обставини вона підтвердила і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Тому, судпершої інстанції обґрунтовано взявдо уваги договір позики укладений між відповідачем та 3-особою як такий, що укладено в інтересах сім'ї, що, відповідно, створює обов'язки для кожного з членів подружжя.

Також обґрунтованим є висновок суду, про те, що відповідачем на час вирішення спору було сплачено за цим договором позики 6 000 дол. США, що підтверджується наданими суду розписками, а також поясненнями відповідача та 3-особи.

Таким чином, суд,врахувавши часткове виконання відповідачем зобов'язань за договором позики, обґрунтовано дійшов висновку, що розмір невиконаних зобов'язань за вказаним договором на дату винесення рішення складає 12000,00 дол. США., що відповідно до курсу НБУ (1 дол.США - 17.99 грн.) в гривневому еквіваленті становило 215 880,00 грн.

Згідно п.24, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. №11, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Оскільки, автомобіль є неподільним майном, та на часрозгляду справи сторони не дійшли згоди щодо його поділу, суд проаналізувавши вимоги позивачкищодо виділення відповідачу автомобіля, а також за відсутності заперечень з боку відповідача, щодо залишення в його використанні вказаного автомобіля, обгрунтовано визнав ідеальну частку позивача у цьому майні у розмірі Ѕ ч. та дійшов висновку про задоволення вимогпро стягнення на її користь компенсації у розмірі 1/2 ч.вартості автомобіля.

Так, суд, врахувавши надані у справі докази, а також беручи до уваги висновок судової експертизи, визначиввартість автомобіля ХюндайІХ-55, д.н.з.НОМЕР_1 у розмірі 290 785,43 грн.

Визначаючи розмір компенсації, судомвраховано, що за відповідачем залишається зобов'язання за договором позики,які виконуються особисто ним, а також врахованосуму виконаних відповідачем зобов'язань за цим договором, частина з яких у розмірі 47625, 00 грн. була виконана ним після розірвання шлюбу за власні кошти.

За таких обставин, а також враховуючи той факт, що позивачкоюне надано жодних доказів своєї участі у виконанні зовов'язань за договором позики, суд обґрунтовано дійшов висновку, що розмір компенсації Ѕ ч. вартості автомобіля має визначатися від оціночної вартості автомобіля за вирахуванням виконаних та існуючих зобов'язань відповідача за договором позики.

Таким чином, вартість автомобіля, яка прийнятасудом при визначенні розміру компенсації, з урахуванням вказаного складає 290 785,43 грн. - 47625, 00 грн. - 215 880 ,00грн. = 27 280,43 грн.; відповідно Ѕ ч. , яка підлягає компенсації на користь позивача складає 13 640,24 грн.

Що стосується компенсації вартості решти майна, то суд беручи до уваги, що позивачкою було надано документи, які підтверджують той факт, що вказана техніка була придбана сторонами під час перебування у шлюбі, і цяобставина не спростована відповідачем, оскільки,не було надано жодних доказів тому, що вказана техніка не є спільною сумісною власністю подружжя, також правильно вважав це майно спільною сумісною власністю подружжя.

Вартість вказаного майна підтверджується звітом про незалежну оцінку ринкової вартості майна, за висновками якого вартість ноутбука HP Pavillion dv5-1050 er складає 2287,60 грн., телевізора Samsung UE 22C4000 PW - 831,90 грн., телевізора SamsungLE 19 В 451 white 923,30 грн. Вказана вартість позивачкоюне оспорювалась та була визнана в судовому засіданні.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, арішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :