Справа № 750/8916/14 Провадження № 22-ц/795/1291/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Лямзіна Н. Ю. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, її представника - адвоката ОСОБА_6, представника відповідача - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, Деснянський відділ державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 листопада 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 листопада 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано виконавчий напис, виданий 14.04.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, та зареєстрований в реєстрі за № 582, який вчинений на підставі іпотечного договору від 23.05.2007 року за реєстровим № 1111, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 246 грн. 60 коп. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_5 витрати на правову допомогу в розмірі 3000 грн.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду прийнято на підставі неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Так, висновки суду про не направлення досудової вимоги є помилковими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, оскільки така вимоги направлялася на адресу, яку ОСОБА_5 вказала при укладенні кредитного договору. Відповідно до вимог п.4.4 кредитного договору, в разі зміни місця проживання, відповідно позичальник зобовязується повідомити банк про зміну паспортних даних, адресу фактичного проживання. На переконання апелянта, з посиланням на ст.27 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», а також умови кредитного договору, на кредитора не покладається обовязок відслідковувати момент отримання боржником досудової вимоги.

Апелянт вказує на те, що рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 за кредитним договором на даний час не виконано, а тому іншого способу стягнути борг, а ніж на підставі виконавчого напису, АТ «Дельта Банк» не мав.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити.

Позивач та її представник в судовому засіданні послалися на безпідставність апеляційної скарги і просили відмовити в її задоволенні .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що 23.05.2007 між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 на суму 37 000 швейцарських франків (а.с.5). Забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором забезпечено договором іпотеки № 30005Z159 від 23.05.2007, згідно з яким в іпотеку передана двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с.12).

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.09.2010 з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» через невиконання умов договору від 23.05.2007 стягнуто борг в сумі 34263,22 швейцарських франка, що складається з суми кредиту 31359,06 швейцарських франка, відсотків 2671,72 швейцарських франка та пені 232,44 швейцарських франка (а.с.17).

Позивач стверджував , що 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним зобовязанням (а.с.101), в тому числі, яке виникло на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.05.2007 року та зміною кредитора у зобовязанні.

В кредитному договорі ОСОБА_5 вказала адресу свого місцепроживання АДРЕСА_2, к.2. За даною адресою 29.01.2014 ПАТ «Дельта Банк» направив боржнику досудову вимогу (а.с.61-63).

ОСОБА_5 стверджувала, що дану вимогу не отримувала, оскільки відповідно до відмітки в паспорті 12.06.2007 змінила реєстрацію на м. Чернігів по вул. Корольова 10 В, кв.13. Про зміну свого місця проживання письмово кредитора не повідомляла.

Факту наявності заборгованості за кредитним договором ОСОБА_5 не заперечувала. Суд пропонував їй надати власні розрахунки цієї заборгованості, проте такі надані суду не були.

За змістом розділу 4 Договору іпотеки № 30005Z159 від 23.05.2007, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках і на підставах передбачених законодавством України, зокрема у випадку порушення Іпотекодавцем зобовязання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється , окрім іншого, на підставі виконавчого напису нотаріуса (а.с.13). Вказана умова договору відповідає вимогам ст. 33 Закону України «Про іпотеку».

07.04.2014 до Приватного нотаріуса Київського нотаріального округу ОСОБА_9 була подана заява від ПАТ «Дельта Банк» на вчинення виконавчого напису з відповідним пакетом документів (а.с.80-125).

14.04.2014 приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_9 було вчинено виконавчий напис № 582 (а.с.84). Позивач стверджує, що про це їй стало відомо в червні 2014 року від державного виконавця Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції.

Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи виконавчий напису таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріус не мав підстав вчиняти напис, оскільки не мав у своєму розпорядженні доказів безспірності заборгованості перед банком, не перевірив первинні бухгалтерські документи та не врахував наявності заочного рішення суду.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду.

Відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Аналізуючи вказані норми Закону, а також главу 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений 22.02.2012 наказом № 296/5, колегія суддів вважає, що за змістом вказаних норм заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України .

Пунктом 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік), за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не звернув уваги на те, що відповідно до додатку, який надав стягувач до договору від 08.12.2011 купівлі-продажу прав вимоги за кредитним зобовязанням між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», останній придбав вимоги за кредитним договором з ОСОБА_5 №1. Номер договору, за яким ПАТ «Дельта Банк» просив вчинити виконавчий напис № 0 (а.с.120).

При наданні нотаріусу пакету документів, що передбачений п.2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, стягувач не надав нотаріусу копію заочного рішення, за яким з боржника ОСОБА_5 вже була стягнута заборгованість за договором. Доводи апелянта що розрахована ними сума заборгованості є безспірною, не заслуговують на увагу. Як зазначалося вище, сума кредиту за кредитним договором складала 37 000 швейцарських франків. За заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.09.2010 з ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» через невиконання умов договору від 23.05.2007 стягнуто борг в сумі 34 263,22 швейцарських франка, з яких тіло кредиту складало 31 359,06 швейцарських франка. З розрахунку ПАТ «Дельта Банк», що був наданий нотаріусу, вбачається, що сума заборгованості за тілом кредиту складає 18 366,87 швейцарських франка. Загалом, тіло кредиту за заочним рішенням та виконавчим написом нотаріуса, яке розрахував кредитор, склало 49 725,93 швейцарських франка, що на 12 725,93 швейцарських франка більше, аніж сума, вказана в кредитному договорі.

Вказані вище обставини, а також наявність в матеріалах справи заочного судового рішення, яке набрало законної сили на час звернення до нотаріуса, свідчать про наявність спору між сторонами щодо суми заборгованості, що виключало вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Посилання апелянта на належне направлення ОСОБА_5 досудової вимоги 29.01.2014 за обставин, що викладені вище, не впливає на законність судового рішення.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: