Справа № 495/832/15-ц
З а о ч н е р і ш е н н я
06 липня 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої судді Чебан Н.В.
при секретарі Ткаченко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовом адвоката ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги: Приморська сільська рада Білгород-Дністровського р-ну про визнання недійсними заяви про відмову від прийняття спадщини та встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -
Представник позивачів 23.06.2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги: Приморська сільська рада Білгород-Дністровського р-ну про визнання недійсними заяви про відмову від прийняття спадщини та встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що 18.04.2014 року померла мати позивачів ОСОБА_5, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: 1/3 частину квартири №9, що розташована по вул. Чорноморська, 2-а, в с.Курортне Білгород-Дністровського р-ну Одеської області, та на земельну ділянку, площею 3,97 га, що розташована на території Миколаївської сільської ради Тарутинського району Одеської області. Спадкоємцями першої черги померлої ОСОБА_5 є її чоловік ОСОБА_4 та доньки від попередніх шлюбів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Сторони у встановлений законодавством строк звернулися до нотаріальної контори, проте оскільки відповідач запевнив позивачів що буде вигідніше, якщо він отримає увесь спадок та оформить спадкове майно тільки на одну особу, а не на трьох, та вони продовжать проживати у даній квартирі та використовувати земельну ділянку як і раніше, позивачі написали заяви про відмову від прийняття спадщини на користь вітчима ОСОБА_4 Проте через деякий час позивачам стало відомо, що відповідач проводить певні дії, спрямовані на відчуження (продаж) майна після його успадкування, з чим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були категорично не згодні. Таким чином, позивачі стверджують, що відмовились від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 внаслідок обману останнього, та пропустили встановлений законодавством шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори із заявами про відкликання відмови від прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного представник позивача, уточнивши 23.06.2015 року свої позовні вимоги остаточно просить суд: визнати недійсними заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини, що відкрилась 18.04.2014 року після смерті ОСОБА_5, на користь ОСОБА_4; визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити для ОСОБА_2 та ОСОБА_3 додатковий строк тривалістю один місяць для подання до Білгород-Дністровської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась 18.04.2014 року після смерті ОСОБА_5
Представник позивачів в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутність. (а.с.120).
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до ч.1 ст.77 ЦПК України повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома.
Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне позовну заяву задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.04.2014 року померла ОСОБА_5, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 379153, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського МУЮ в Одеській області 23.04.2014 року (а.с.12).
У відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 29.11.2001 року, власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5, ОСОБА_6, та ОСОБА_2 (а.с.16).
У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2007 року , ОСОБА_5, прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_7 у вигляді земельної ділянки належної померлому на праві приватної власності площею 3,97 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Миколаївської сільської ради (а.с.22).
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на належне їй майно.
Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_5, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії V-ЖД № 354593 (а.с.2).
У відповідності до свідоцтва про народження серії IV-ЖД № 280345, позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка згодом змінила прізвище у звязку із укладанням шлюбу є також рідною донькою ОСОБА_5Ф.(а.с.37,38).
Таким чином спадкоємцями першої черги за законом являється позивачі -ОСОБА_2, ОСОБА_3, а також чоловік померлої ОСОБА_4
Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.ч. 1, 5 ст.1268 ЦК України).
14.10.2014 року Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №431/2014 до майна померлої 18.04.2014 року ОСОБА_5
Так, у відповідності до вищевказаної спадкової справи, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори як спадкоємці першої черги,- ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявами про відмову від її прийняття(а.с.71-73).
Проте, як стверджують позивачі, згодом їм стало відомо, що відповідач бажає розпорядитись спадковим майно, а саме відчужити (продати) його. Підтвердженням цього факту став договір купівлі-продажу від 20.10.2014 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, відповідно до якого ОСОБА_4 передає, а ОСОБА_8 приймає у власність належний продавцю обєкт нерухомості- квартиру № 9, що розташована за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський р-н, с.Курортне, вул.Чорноморська, 2-а (а.с.44-45).
До того ж матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_8, згідно яких в кінці 2014 року він збирався придбати однокімнатну квартиру на березі моря для власних потреб. ОСОБА_4 сказав, що він отримає у спадок від померлої дружини квартиру, та хоче її продати, але йому потрібен час на оформлення документів на спадок. Сторони обумовили ціною продажу квартири 200000 грн., та ОСОБА_8 заплатив ОСОБА_4 задаток 5000 грн.На питання, чи мешкає ще хто-небудь у квартирі ОСОБА_4 відповів, що там прописані його прийомні доньки, але вони не будуть заперечувати проти продажу квартири (а.с.46).
Як зазначають позивачі, що вони категорично проти відчуження (продажу) спадкового майна, та оскільки внаслідок обману ОСОБА_4 вони змушені були написати заяви про відмову від спадщини, останні зажадали їх відкликати, проте нотаріусом Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори їм було розяснено, що вони пропустили встановлений законодавством шестимісячний строк, тож запропоновано звернутися до суду. За таких обстави наявні підстави для визнання недійсною відмови від прийняття спадщини у відповідності до вимог ст.215 Цивільного кодексу України, та відповідно до ст.230 Цивільного кодексу України, яка передбачає визнанні недійсним правочин, утворений під впливом обману.
Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст.1273 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.
Предметом спору є визнання недійсним правочину , з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України.
Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлено законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За змістом ст. 230 ЦК України якщо одна зі сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.
Зазначене дає підстави для висновку, що обман може стосуватись тільки обставин, що мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов'язків сторін, властивостей і якості речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Обман може виражатись в активних та пасивних діях недобросовісної сторони правочину
Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.
Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.
Як вбачається з матеріалів справи , на момент подання заяви про відмову від прийняття спадщини позивачі навмисно були ведені в оману, оскільки не усвідомлювали, що позбавляють себе право користуватися спадковим майном, а саме в тому, що відповідач, який завірив їх,що буде їх підтримувати фінансово як вітчим, піклуватися про них та не буде чинити перешкод у користуванні спадковим майном на користь якого спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5 , не буде використовувати спадкове майно за цільовим призначенням та буде вчиняти певні дії щодо відчуження спадкового майна на користь третіх осіб.
Проводячи аналіз вказаних вище норм матеріального права та беручи до уваги висновки Верховного Суду України, викладені у вказаній постанові, слід зробити висновки, що позивачами доведено наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману.
Вимоги позивачів , щодо надання додаткового строку для прийняття спадщини є похідними від основного позову, відтак з вищевикладених обставин підлягають задоволенню, оскільки внаслідок обману позивачі пропустили встановлений законом строк звернення до нотаріальної контори із заявою для відкликання відмови від прийняття спадщини і подання заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.203,215, 230, 1216, 1258, 1261, 1268, ч.1 ст.1270, ст.1273 Цивільного кодексу України, ст.ст. 57, 58, 60, 79, 88, 157, 174, 197, 208, 209,212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд ,-
Позовну заяву адвоката ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги: Приморська сільська рада Білгород-Дністровського р-ну про визнання недійсними заяви про відмову від прийняття спадщини та встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.
Визнати заяву ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, посвідчену секретарем Приморської сільської ради ОСОБА_9 від 14 жовтня 2015 року індекс 2390/0214 недійсною.
Визнати заяву ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, посвідчену секретарем Приморської сільської ради ОСОБА_9 від 14 жовтня 2015 року індекс 2391/0214 недійсною.
Визначити ОСОБА_2, ОСОБА_3 додатковий строк, достатній для подання до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлої 18 квітня 2014 року строком один місяц.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його увалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Н.В. Чебан