У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Південні авіалінії», про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна» на рішення Приморського районного суду м Одеси від 17 квітня 2014 року, рішення апеляційного суду Одеської області від 3 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог станом на 3 квітня 2014 року просив стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна» (далі - ПрАТ «СК «Гута-Україна) страхову виплату за випадкову шкоду життю та здоров'ю відповідно до договору № 11-107-04-01/13 від 19 грудня 2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що він придбав авіаквиток авіакомпанії у товаристві з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Південні авіалінії» (далі - Перевізник) на 13 лютого 2013 року за маршрутом «Одеса-Донецьк».

13 лютого 2013 року під час здійснення посадки в аеропорту м. Донецька о 16 год. 09 хв. літак АН-24РВ, реєстраційний номер НОМЕР_1, який виконував зазначений рейс, втратив швидкість та керованість, внаслідок чого лівим напівкрилом зіткнувся із землею та впав на поверхню аеродрому.

Катастрофа літака сталась через втрату швидкості під час заходу на посадку при метеорологічних умовах, до яких командир цього повітряного судна не був підготовлений та допущений.

Згідно авіаквитка і посадочного талону він знаходився у кріслі № 4с, розташованому у середній частині зазначеного літака.

Після авіакатастрофи його було доставлено до реанімаційного відділення обласної травматологічної лікарні у м. Донецьку, пізніше переведено до відділення інтенсивної терапії державної лікарні Державного підприємства «Одеська залізниця». Він перебував на стаціонарному лікуванні 38 днів, потім на амбулаторному лікуванні - 44 дні, а з 31 травня 2013 року - на стаціонарному лікуванні.

Відповідальність Перевізника перед пасажирами було застраховано ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» відповідно до договору № 11-107-04-01/13 від 19 грудня 2012 року.

Після катастрофи Перевізник визнав факт завдання шкоди пасажирам літака та виплатив йому передплату завданої шкоди у розмірі 15 000 грн.

З огляду на виключність та неординарність зазначеного страхового випадку, реальну загрозу його життю під час авіакатастрофи, відмову ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» у добровільній виплаті страхового відшкодування, відповідно до Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735, а також умов укладеного між Перевізником та страховою компанією договору, на його користь підлягає стягненню страхова виплата у розмірі 2 109 999 грн 60 коп.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» на користь ОСОБА_3 страхову виплату за випадкову шкоду життю та здоров'ю пасажира повітряного судна ТОВ «Авіакомпанія «Південні авіалінії», передбачену договором № 11-107-04-01/13 від 19 грудня 2012 року у розмірі 2 109 999 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 3 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір стягнутої суми із 2 109 999 грн 60 коп. до 1 943 484 грн 27 коп. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

У запереченнях на касаційну скаргу ОСОБА_3 просить її відхилити та залишити рішення апеляційного суду без змін.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 19 грудня 2012 року між Перевізником та ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» укладено договір № 11-107-04-01/13 обов'язкового страхування відповідальності експлуатанта повітряного судна/повітряного перевізника за шкоду перед третіми особами, пасажирами, за багаж та ручну поклажу строком із 1 січня 2013 року до 31 грудня 2013 року (далі - Договір страхування).

13 лютого 2013 року під час заходження на посадку в міжнародному аеропорту м. Донецьк о 16 год. 09 хв. належний Перевізнику літак АН-24 РВ, реєстраційний № НОМЕР_1, який здійснював чартерний рейс ОТL 8971 маршрутом «Одеса-Донецьк-Одеса», втратив швидкість та керованість, внаслідок чого лівим напівкрилом зіткнувся із землею та впав на поверхню аеродрому.

Відповідно до придбаного квитка № 65661 та посадочного талону ОСОБА_3 13 лютого 2013 року був пасажиром літака АН-24 РВ, реєстраційний № НОМЕР_1, та під час авіакатастрофи перебував у кріслі 4с.

Внаслідок авіакатастрофи ОСОБА_3 зазнав тілесних ушкоджень, які відповідно до висновку експерта № 791 від 9 серпня 2013 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

14 березня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до Перевізника із заявою про вжиття заходів для забезпечення виплати страхового відшкодування.

Після авіакатастрофи Перевізник виплатив ОСОБА_3 15 000 грн авансового платежу із виплати страхового відшкодування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування, які визначені ст. 991 ЦК України, Порядком і правилами проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації та Договором страхування, у судовому засіданні не встановлено. Таким чином, із ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 190 280 доларів США за винятком безумовної франшизи та попередньо сплачених 15 000 грн, а всього - 2 109 999 грн 60 коп., що відповідає положенням Договору страхування.

Зменшуючи розмір стягнутого страхового відшкодування, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до п. п. 3.1, 3.3, 3.16 Договору страхування та Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30 листопада 2012 року № 735 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), відповідальність перевізника не може бути меншою 113 100 СПЗ (спеціальне право запозичання), що еквівалентно 175 305 доларів США. Таким чином, із урахуванням безумовної франшизи в розмірі 1 250 доларів США та попередньо сплачених ОСОБА_3 15 000 грн, розмір страхової виплати на його користь становить 1 943 484 грн 27 коп.

Апеляційний суд дійшов висновку, що встановлений Договором страхування порядок виплати страхового відшкодування, відповідно до якого страхувальник має надати страховику рішення суду, яке набрало законної сили, про обов'язок відшкодувати всі суми, які є компенсацією за випадкову шкоду життю та здоров'ю пасажирів застрахованого повітряного судна, суперечить вимогам ст. 979 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про страхування», порушує принципи та мету страхування, перешкоджає отриманню страхового відшкодування потерпілою особою. Крім того, відповідальність перед пасажирами презюмується.

Із висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» авіаційне страхування цивільної авіації є одним із видів обов'язкового страхування в Україні.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 100 Повітряного кодексу України авіаперевізник несе відповідальність за втрату або шкоду, заподіяну під час перевезення пасажирів, багажу, вантажу та пошти відповідно до вимог і правил, передбачених міжнародними договорами України, законодавством України, в тому числі авіаційними правилами України, розмір якої має бути однаковим для внутрішніх і для міжнародних рейсів.

Пунктом 1 глави 1 розділу XXVII Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №735 від 30 листопада 2012 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_11_30/pravo1/RE22531.html?pravo=1> (чинних на час авіакатастрофи, далі - Правила), передбачено, що перевізник відповідає за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, тільки за умови, що подія, яка стала причиною загибелі або ушкодження, відбулася на борту повітряного судна або під час посадки чи висадки пасажира.

Згідно із пунктом 1 глави 4 розділу XXVII Правил перевізник не може виключити чи обмежити свою відповідальність за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, за умов, зазначених у главі 1 цього розділу, сумою у розмірі 113 100 СПЗ для кожного пасажира.

Відповідно до пунктів 1, 2 глави 1 розділу XXVIII Правил будь-який позов щодо відповідальності перевізника стосовно заподіяної шкоди при перевезенні може бути поданий відповідно до умов і меж відповідальності, які передбачені Монреальською конвенцією та чинним законодавством України, без шкоди для визначення кола осіб, що мають право на позов, та їх відповідних прав. Загальна сума відшкодування, яка може бути одержана від фактичного перевізника, який здійснював перевезення, не може перевищувати максимального відшкодування, яке на підставі цих Правил може бути стягнуто з перевізника за договором або з фактичного перевізника, при цьому жодна із зазначених сторін не відповідає в розмірі, більшому, ніж межа відшкодування, що застосовується до цієї особи.

Згідно із пунктом 3 глави 2 розділу XXVIII Правил позов про відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті загибелі або тілесного ушкодження пасажира, може бути подано до відповідного суду на території держави-сторони, що приєдналася до Монреальської конвенції, в якій пасажир на момент події має основне й постійне місце проживання й до/із якої перевізник надає послуги, пов'язані з повітряним перевезенням пасажирів на власних повітряних суднах чи на повітряних суднах іншого перевізника на підставі комерційної угоди, і в якій цей перевізник здійснює діяльність.

Системний аналіз положень ст. 100 Повітряного кодексу України та розділів XXVII та XXVIII Правил дає підстави дійти висновку про те, що відповідальність за завдання шкоди пасажиру, який перебував на борту повітряного судна, внаслідок події, яка стала причиною завдання шкоди, покладено на перевізника.

Згідно із ч. 3 статті 118 Повітряного кодексу України авіаперевізник зобов'язаний страхувати свою відповідальність за шкоду, заподіяну пасажирам, багажу, вантажу і пошті.

Відповідно до ст. 117 Повітряного кодексу України в Україні здійснюється обов'язкове авіаційне страхування цивільної авіації. Обов'язкове авіаційне страхування цивільної авіації здійснюється страховиками-резидентами, які отримали в установленому порядку ліцензію на здійснення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації. Порядок і правила здійснення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 5 Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2002 року № 1535, у разі настання страхового випадку страхувальник зобов'язаний протягом двох робочих днів після повідомлення його про настання страхового випадку письмово повідомити про такий випадок страховика.

Згідно із п. 7 Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації страховик має право відмовити у страховому відшкодуванні (страховій виплаті) у разі: вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, навмисних дій, спрямованих на настання страхового випадку; надання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; несвоєчасного повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних причин або перешкоджання страховикові у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (страхової виплати), якщо це не суперечить законодавству.

Згідно із п. 1.1 ст. 1 Договору страхування, укладеного між Перевізником (страхувальник) та ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» (страховик), останнє на умовах цього договору за обумовлену ним плату (страхову премію) бере на себе ризики, пов'язані із використанням повітряних суден, та зобов'язується надати страхове покриття у випадку завдання шкоди зазначеними в специфікації повітряними суднами третім особам та пасажирам (їх речам, багажу) у межах, строки, на умовах і способом, що визначені цим договором.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 ст. 3 Договору страхування предметом страхування є майнові інтереси застрахованих осіб, які виникають внаслідок зобов'язань відшкодувати шкоду в порядку, встановленому законодавством, третім особам та пасажирам (їх правонаступникам), пов'язану з експлуатацією літака АН-24 РВ, реєстраційний № НОМЕР_1.

Згідно із п. 2.1 секції ІІ ст. 5 Договору страхування страховик визнає страховим випадком виникнення у застрахованої особи (на підставі рішення суду чи господарського суду, яке набрало законної сили, чи відповідно до іншої процедури врегулювання спору, на яку надав письмову згоду страховик) обов'язку сплатити всі суми, які є законною компенсацією шкоди щодо, зокрема, випадкової шкоди життю та здоров'ю (включаючи смерть), завданих пасажирам під час перебування їх під відповідальністю страхувальника внаслідок події із застрахованим повітряним судном.

Відповідно до п. п. 8.1 - 8.3 ст. 8 Договору страхування розрахунок та виплата страхового відшкодування здійснюється на підставі заяви страхувальника із доданими до неї документами відповідно до п. 7.5.2, а також страхового акта, складеного страховиком на підставі звіту аварійного комісара, спеціально уповноваженого страховиком, за результатами розслідування події, а також інформації, отриманої страховиком від компетентних органів та органів авіаційної влади. Після отримання від страхувальника заяви про страхове відшкодування разом із документами, визначеними у п. 7.5.2 цього договору, страховик проводить розслідування страхового випадку. Строк розслідування не повинен перевищувати 30 діб після отримання заяви страхувальника про страхове відшкодування. Якщо обставини розслідування вимагають отримання додаткової інформації від державних органів чи інших організацій, страховик може продовжити строк розслідування ще на 60 діб. Після завершення розслідування страхового випадку страховик протягом 15 днів приймає рішення щодо виплати страхового відшкодування та його розмір. Це рішення оформлюється у вигляді страхового акта, затвердженого страховиком.

Таким чином, Договором страхування визначено порядок взаємодії Перевізника та страхової компанії у разі настання події, яка призвела до завдання шкоди пасажирам під час їх перебування на застрахованому літаку, визнання такої події страховим випадком та наступні дії страховика та страхувальника після цього, зокрема, й щодо виплати страхового відшкодування пасажирам літака.

Як убачається із матеріалів справи, 16 жовтня 2014 року ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» повідомила Перевізника про те, що наглядовою радою ПрАТ «СК «ГУТА-Україна» 7 жовтня 2014 року вирішено відмовити у виплаті страхового відшкодування та не розглядати як страховий випадок за Договором страхування ніякий збиток, завданий внаслідок авіаційної катастрофи з повітряним судном АН-24 РВ, реєстраційний № НОМЕР_1, що сталася 13 лютого 2013 року.

Дійшовши обґрунтованого висновку про те, що Перевізник несе відповідальність перед позивачем відповідно до Договору страхування від 19 грудня 2012 року, апеляційний суд не взяв до уваги, що у страховика виникає обов'язок виплатити страхове відшкодування на умовах і способом, що передбачені цим договором.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд у порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги та їх не спростував; не дав належної оцінки умовам Договору страхування; не з'ясував, чи визнано подію, що сталася із літаком АН-24 РВ, реєстраційний № НОМЕР_1, страховим випадком, спосіб і умови виплати страхового відшкодування пасажирам зазначеного літака, чи є відповідач належним, та дійшов передчасного висновку про стягнення завданої шкоди позивачу із ПрАТ «СК «ГУТА-Україна».

З огляду на допущені апеляційним судом порушення норм матеріального та процесуального права, рішення апеляційного суду необхідно скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 335, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГУТА-Україна» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 3 лютого 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

М.І. Наумчук

А.С. Олійник