Справа № 458/177/14 Головуючий у 1 інстанції: Ніточко Л.Й.
Провадження № 22-ц/783/4836/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Гірник Т.А.

суддів Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар Іванова О.О.

з участю представника позивачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Ільницької сільської ради, ОСОБА_3 - Ільницького сільського голови, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 15 травня 2015 року у справі за позовом виконавчого комітету Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, ОСОБА_3 - Ільницького сільського голови, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Самбірського МБТІ, ОСОБА_9, ОСОБА_10, Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Державна фінансова інспекція у Львівській області, прокуратура Турківського району Львівської області, Турківська районна спілка споживчих товариств, Турківське споживче товариство, відділ містобудування та архітектури Турківської районної державної адміністрації, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Турківська комунальна центральна районна лікарня про визнання недійсним та скасування рішення Ільницької сільської ради Турківського району про оформлення права власності, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, договору купівлі-продажу, договору дарування, рішень і витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно, про держану реєстрацію прав, зобовязання Самбірського МБТІ скасувати рішення і витяги про реєстрацію право власності на нерухоме майно, державну реєстрацію прав, зобов»язання приватних нотаріусів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 внести зміни в реєстр нотаріальних дій, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року виконавчий комітет Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, ОСОБА_3, як Ільницький сільський голова, ОСОБА_4 звернулись в суд з указаним позовом до відповідачів та з урахуванням заяви від 10.02.2014 року про поновлення строку звернення до суду просили визнати недійсним та скасувати рішення Ільницької сільської ради Турківського району від 06.11.2009 року № 793 «Про оформлення права власності на магазин в с. Ліктів, вул. Центральна, 4а; визнати недійсними свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС №779035, видане Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області 23.11.2009 року, на магазин, який знаходиться за адресою: с. Ліктів, вул. Центральна, 4а, рішення і витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 30.11.2009 року ( номер витягу: 24613755, реєстраційний номер: 28932729, тип об»єкта: магазин, адреса об»єкта: Львівська область,Турківський район, с. Ліктів, вул. Центральна, 4а, номер запису: 185 в книзі:1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності: 30.11.2009); договір купівлі-продажу від 02.10.2010 року, посвідченого ОСОБА_9, приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 509; рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.12.2010 року договір дарування, зобов'язати Самбірське МБТІ скасувати рішення і витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зобов'язати приватних нотаріусів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 внести зміни в реєстр нотаріальних дій; договір дарування магазину від 27.09.2011 року, посвідчений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 1052; рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видане 21.10.2011 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації (номер витягу:31748259,реєстраційний номер:28932729, тип та адреса об»єкта: магазин, Львівська область, Турківський район, с. Ліктів, вул. Центральна, 4а, номер запису: 185 в книзі 1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності:21.10.2011 року); зобов»язати Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації скасувати: рішення і витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 30.11.2009 року ( номер витягу: 24613755, реєстраційний номер: 28932729, тип об»єкта: магазин, адреса об»єкта: Львівська область,Турківський район, с. Ліктів, вул. Центральна, 4а, номер запису: 185 в книзі:1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності: 30.11.2009); рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видані Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.12.2010 року договір дарування, зобов'язати Самбірське МБТІ скасувати рішення і витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зобов'язати приватних нотаріусів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 внести зміни в реєстр нотаріальних дій; рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видане 21.10.2011 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації (номер витягу:31748259,реєстраційний номер:28932729, тип та адреса об»єкта: магазин, Львівська область, Турківський район, с. Ліктів, вул. Центральна, 4а, номер запису: 185 в книзі 1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності:21.10.2011 року); зобов»язати приватного нотаріуса ОСОБА_9 зробити відповідні зміни у реєстрі нотаріальних дій у зв»язку із визнанням недійсним Договору купівлі-продажу від 02.10.2010 року, посвідченого ОСОБА_9, приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 509; зобов»язати приватного нотаріуса ОСОБА_10 зробити відповідні зміни у реєстрі нотаріальних дій у зв»язку із визнанням недійсним договору дарування магазину від 27.09.2011 року, посвідченого ОСОБА_10, приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 1052.

Ухвалами суду залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, а саме: від 17.11.2014 року - Турківську райспоживспілку та Турківське споживче товариство; від 11.02.2015 року - відділ містобудування та архітектури Турківської районної державної адміністрації; від 04.03.2015 року - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області; від 20.03.2015 року - Турківську комунальну центральну районну лікарню.

Оскаржуваним рішенням Старосамбірського району Львівської області від 15 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржили позивачі - виконавчий комітет Ільницької сільської ради, ОСОБА_3 Ільницький сільський голова, представник ОСОБА_4 ОСОБА_2. Вважають його незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вимоги мотивують тим, що суд не надав жодної правової оцінки Акту контрольно-ревізійного відділу у Турківському районі №8-04 від 03.09.96 року «Про наслідки ревізії складання та виконання кошторисів установ, які утримуються на бюджеті Ільницької сільської Ради народних депутатів за період з 1 серпня 1994 року по 1 серпня 1996 року» який є належним доказом щодо встановлення факту існування будівлі фельдшерсько-акушерського пункту в с. Ліктів, та те, що саме на 03.09.1996 року це був саме такий пункт, а не інша споруда із цільовим призначенням магазин.

Суд надав часткову правову оцінку, однак не аргументував докази, надані у Акті КРВ від 02.04.2010 року №39-38/10 Ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Ільницької сілької ради за період з 01.11.2009р. по 28.02.2010 року», де у абз. 3 і 4 арк.5 вказано, «Згідно отриманої 30.03.2010 року інформації Турківське споживче товариство припинило свою діяльність у грудні 2010 року…. Документи за 1962-1997 р.р. були здані ліквідаційною комісією в архів Турківської РДА в листопаді 2009 року».

Суд не надав жодної правової оцінки матеріалам кримінальної справи №173-0112 порушеної відносно ОСОБА_11- колишнім головою, щодо одноосібного складаним бланків рішень №793 та №793А.

Вказують, що суд безпідставно зіслався на ст.393 ЦК України та п.п.4 п.а ч.1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування», оскільки оспорювана будівля не є власністю Ільницької сільської ради, а перебуває на обліку як безхозне майно. Право сільського голови на звернення до суду викликане його повноваженнями. Оскільки, діє законне рішення ВК Ільницької сільської ради від 12 вересня 1996 року №43 «Про усунення недоліків….» в протилежність незаконного рішення Ільницької сільської ради від 06.11.2009 року №793 «Про оформлення права власності на магазин с Ліктів. Вул. Центральна, 4а а відтак порушено право виконавчого комітету Ільницької сільської ради.

Зазначають, що суд самоусунувся від вирішення справи по суті щодо частини позовних вимог з мотивацією, що такі є похідними від позовних вимог про визнання недійним і скасування рішення Ільницької сільської ради від 06.11.2009 року №793 «Про оформлення права власності на магазин с. Ліктів, вул. Центральна, 4а. Не вирішивши їх, суд порушив тим самим права Ільницької сільської ради.

Звертають увагу суду на те, що позивачі просили поновити пропущений строк звернення до суду та наводили відповідні аргументи, однак суд застосував строк позовної давності, які на їх думку є застосовані формально та не аргументовано.

При розгляді справи представник позивачів підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники в судове засідання не з»явились. Причини своєї неявки суду не повідомили. ОСОБА_7 належним чином повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою, про що до справи долучено розписки про отримання судових повісток. Самбірське МБТІ листом від 10.07.2015 року просить справу розглядати у відсутності представника.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено на підставі матеріалів справи, що 18 сесією 5-го демократичного скликання Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області 06.11.2009 року прийнято два рішення: № 793-А «Про зняття з балансу сільської ради приміщення ФАПу с. Ліктів», яким вирішено зняти з балансу сільської ради будівлю бувшого магазину № 43 Турківського СТ в с. Ліктів, дати дозвіл ОСОБА_6 на оформлення права власності на дану будівлю, та №793 «Про оформлення права власності на магазин в с. Ліктів ,вул.. Центральна № 4», яким надано дозвіл ОСОБА_6 оформити право власності на магазин, який розміщений в с. Ліктів по вул. Центральній ,4 Турківського району Львівської області та рекомендовано Самбірському МБТІ провести реєстрацію і видати право власності (т.1 а.с.29).

На підставі рішення №793 від 06.11.2009 року Ільницькою сільською радою 23.11.2009 року ОСОБА_6 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме - на магазин за адресою: с. Ліктів, вул.. Центральна, буд. 4 Турківського району Львівської області, загальною площею 79,6 кв.м. (т.1 а.с.13), яке, в подальшому, було зареєстроване в Самбірському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24613755 від 30.11.2009 року (т.1 а.с.14).

02.10.2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір купівлі-продажу зазначеного приміщення площею 79,6 кв. м., посвідченого приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_9Й (т.1 а.с.15-16) із реєстрацією в Самбірському міжміському бюро технічної інвентаризації, про що свідчить Витяг про державну реєстрацію права №28382116 від 16.12.2010 року (т.1 а.с.17).

27.09.2011 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 укладено договір дарування вказаного приміщення, який посвідчений приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області ОСОБА_10 (т.1 а.с.18-19).

ОСОБА_8 на даний час, згідно витягу про державну реєстрацію прав від 21.10.2011 року №31748259, є власником цього приміщення магазину (т.1 а.с.20).

З метою повної та об»єктивної перевірки обґрунтованості позову судом першої інстанції витребувано з Турківського районного суду Львівської області та досліджено матеріали кримінальної справи №173-0112 про обвинувачення ОСОБА_11 за ч.2 ст.ст. 191, ч.1 ст.366 КК України та матеріали цивільної справа №458/1329/13-ц, які також досліджено судом апеляційної інстанції і з таких вбачається, що 26.02.2010 року прокурором Турківського району Львівської області винесено постанову про порушення кримінальної справи по факту складання та видачі завідомо неправдивого документа та розтрати майна Ільницької сільської ради службовими особами Ільницької сільської ради за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.191 , ч.1 ст.366 КК України / кримінальна справа №173-0112 /

Постановою Турківського районного суду Львівської області від 05.08.2011 року ОСОБА_11 звільнений від кримінальної відповідальності по вказаним статтям КК України на підставі п «г», ст.1 Закону України «Про амністію у 2011 році від 08.07.2011 року», а справу провадженням закрито.

Звертаючись до суду з вимогами, про які зазначено вище, позивачі навели мотиви такого звернення, як такі що свідчать про порушення їх прав відповідачами, з чим обґрунтовано не погодився суд першої інстанції.

У відповідності до вимог ст.15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Звертаючись до суду з означеними вище вимогами, в тому числі про визнання недійсним та скасувати рішення Ільницької сільської ради Турківського району від 06.11.2009 року № 793 «Про оформлення права власності на магазин в с. Ліктів, вул. Центральна, 4а за ОСОБА_6; визнання недійсними свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС №779035, видане Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області 23.11.2009 року, на магазин, який знаходиться за адресою: с. Ліктів, вул. Центральна, 4а, та інших, - жоден із позивачів не довів порушення його прав оспорюваними рішеннями та іншими правовстановлюючими документами, які видані з врахуванням таких рішень, незалежно від того, що матеріалами зазначеної вище кримінальної справи встановлено факт підробки таких рішень колишнім головою селищної ради.

Матеріалами даної та кримінальної справи встановлено, що спір ви ник з приводу приміщення, яке згідно Карточки обліку на будівлю в с.Ліктів Турківського району Львівської області побудовано у 1965 році і в ньому, станом на 1972 рік, було розміщено початкову школу.

Згідно інформації відділу освіти Турківської районної державної адміністрації Львівської області від 16.03.2010 року №111, відомо, що документів щодо передачі з балансу відділу освіти на баланс Ільницької сільської ради приміщення колишньої початкової школи у с.Ліктів Турківського району не виявлено. В подальшому спірним приміщенням у 1960-1970 - х роках володіло Турківське СТ, яке відкрило у даному будинку магазин. Подальших даних щодо зміни власника відділу освіти - матеріали справ не містять і позивачі таких даний не надали.

3а даними довідки відділу освіти Турківської районної державної адміністрації відомо, що спірне нежитлове приміщення не перебувало і на даний час не знаходиться на балансі відділу освіти (а.с.149, т.3).

З 21.08.1996 року по 03.09.1996 року контрольно-ревізійним відділом у Турківському районі проведено ревізію складання та виконання кошторисів установ, які утримуютьсяз бюджету Ільницької сільської ради народних депутатів за період з 01.08.1994 року по 01.08.1996 року. За результатами ревізії 03.09.1996 року складено акт №8-04 в якому вказано, що проведеною інвентаризацією наявності будівель і споруд встановлено, що будинок, де розміщений фельдшерсько-акушерський пункт / адреса аналогічна/ на обліку в бухгалтерії сільської ради не рахується. (т.3 а.с.78-87).

За результатами перевірки виконавчим комітетом Ільницької сільської ради від 12.09.1996 року було прийнято рішення№ 43 «Про усунення недоліків і порушень та відшкодування заподіяних збитків, виявлених під час ревізії установ, що утримуються на бюджеті Ільницької сільської ради народних депутатів за період з 01.08.1994 року по 01.08.1996 року», згідно якого на території сільської ради виявлено не оприбуткований будинок, в якому розміщений фельдшерсько-акушерський пункт с. Ліктів та вирішено створити оціночну комісію для встановлення вартості будинку, де розміщений фельдшерсько-акушерський пункт та взяти даний будинок на облік. Однак, з акту контрольно-ревізійного відділу у Турківському районі від 02.04.2010 року (а.с.36-41, т.2), яким проводилась ревізія правильності прийняття на баланс ФАПу в с. Ліктів, встановлено, що згідно інформації Ільницької сільської ради № 78 від 26.09.1996 року було утворено оціночну комісію і взято на облік спірне приміщення, документів, які б засвідчували про те, що сільською радою проводилась робота щодо вивчення питання знаходження даного приміщення на обліку в інших установах та організаціях, представлено не було, сільською радою щодо обліку цього приміщення в інших організаціях не досліджувалось, під час ревізії не було представлено інвентарної картки по будівлі ФАПу в с. Ліктів за 1996-2008 роки, така картка заведена лише в лютому 2009 року, відсутні протоколи зборів пайовиків по Турківському СТ за період роботи з 1998 року по договору купівлі-продажу, тому підтвердити чи спростувати факт продажу магазину № 43 в с. Ліктів неможливо.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області від 22.04.2013 року відмовлено Ільницькій сільській раді у визнані за нею права власності на дане приміщення (а.с.126-129, т.1).

За таких обставин, вважати порушеними буд-які права кожного зокрема з позивачів прийняттям оскаржуваних рішень - немає правових підстав. Визнання факту прийняття таких рішень всупереч вимогам закону, не свідчить про порушення прав на спірне приміщення ні виконавчого комітету Ільницької сільської ради Турківського району Львівської області, ні селищного голови ОСОБА_3 ні ОСОБА_4, як мешканки села.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що згідно дислокації торговельної мережі по системі Турківської райспоживспілки станом на 01.01.1994 року приміщення магазину № 43 є власним, що вбачається з матеріалів кримінальної справи / №173-0112 т.2 а.с.14 /.

Підставно взято до уваги, що постановою №6 голови правління Турківської районної спілки споживчих товариств ОСОБА_12 від 10.05.1999 року «Про продаж основних засобів», прийнявши до уваги подання Турківського споживчого товариства, враховуючи паї та значний фізичний знос магазину № 43 с.Ліктів, правлінням Турківського РСС вирішено дати дозвіл правлінню Турківського споживчого товариства на продаж цього магазину загальною площею 74,1 м2 по залишковій балансовій вартості 1100 гривень без урахування ПДВ та голові правління Турківського СТ оформити документи на відчуження магазину згідно діючого законодавства, та розпорядженням №12 голови правління Турківського споживчого товариства ОСОБА_13 від 12.05.1999 року постановлено продати з врахуванням паїв по залишковій вартості за 480 гривень ОСОБА_6 , а головному бухгалтеру п. Бутрій Миколі Івановичу виручену суму за продаж магазину оприходувати в касу Турківського СТ (а.с.64,65. кримінальна справа №173-0112 т.1 а.с.12-13, оригінали постанови та розпорядження долучені до справи). Зазначені рішення не скасовані, а дії по розпорядженню приміщенням не визнані неправомірними і не оспорювались.

Таким чином, суд першої інстанції встановив, що продаж магазину було вчинено у зазначений період, оплата коштів підтверджується квитанцією до прихідного касового ордера №25 Турківського споживчого товариства від 24.05.1999 року на суму 480 гривень 00 копійок (а.с.63, кримінальна справа №173-0112, т.1 а.с.19-1, оригінал квитанції долучений до справи). Вчиненням такого правочину передувало те, що згідно копії трудової книжки ОСОБА_6 вбачається, що особа працювала продавцем у Турківському споживчому товаристві Турківської райспоживспілки з 04.09.1973 року по 16.04.1988 року та з 05.04.1992 року по 18.03.1997 року (т.3 а.с.68-70), в цьому ж товаристві понад 20 років пропрацював і її чоловік ОСОБА_5 (з 25.02.1972 року по 14.08.1992 року)/ а.с.71/.

Згідно пайових ощадних книжок № 40 та 54 вбачається, що відповідач ОСОБА_6 була членом Турківського споживчого товариства Турківського району та неодноразово, а саме: 03.08.1992 року та 09.06.1994 року нею вносилися обов'язкові пайові внески у розмірі 500 карбованців та 120000 карбованців, що підтверджено матеріалами кримінальної справи / №173-0112, т.2 а.с.137-138/.

З врахуванням наведених вище доказів та з врахуванням показання свідка ОСОБА_14, як бувшого працівника Турківської райспоживспілки, Турківського СТ, починаючи з 15.08.1964 року, в тому числі на посаді голови правління Турківського СТ перебував з 20.11.1998 року по 01.07.2000 року, в судовому засіданні ствердив, що магазин, який знаходився в с. Ліктів, перебував на балансі товариства, так як товариство мало великі борги перед поставниками та, маючи дозвіл від райспоживспілки на продажу цього магазину, він за розпорядженням правління його продав відповідачу ОСОБА_15, яка, як і її чоловік, багато років пропрацювала в СТ, вносила пайові кошти, по залишковій балансовій вартості за 480.00 гривень. Дані кошти відповідач ОСОБА_6 внесла в касу товариства, які були оприбутковані. Те, що дані відносини не були оформлені договором купівлі-продажу не спростовують висновки суду першої інстанції про необґрунтованість вимог позивачів.

З довідки виконкому Ільницької сільської ради одного із позивачів у справі (а.с.89,т.3) вбачається, що ОСОБА_6СМ. в 2008 році за свій рахунок провела капітальний ремонт в бувшому магазині с. Ліктів.

Судом першої інстанції обґрунтовано взято до уваги, що відповідно до ч.2 ст. 9 ЗУ «Про споживчу кооперацію» - власністю споживчих товариств є засоби виробництва, вироблена продукція та інше майно, що належать їм і необхідні для здійснення статутних завдань. Споживчим товариствам та їх спілкам можуть належати будинки, споруди, устаткування, транспортні засоби, машини, товари, кошти та інше майно відповідно до цілей їх діяльності, та ч. 10 цього ж Закону об'єкти права власності споживчої кооперації можуть перебувати у спільному володінні споживчих товариств та спілок. Їх частка у власності визначається взаємними угодами.

Згідно ч.2 ст. 10 цього ж закону - майно споживчих товариств та їх спілок може бути продано, передано, здано в оренду, надано в позичку і безплатне тимчасове користування членам споживчих товариств, державним, кооперативним та іншим організаціям, трудовим колективам, окремим громадянам тільки за рішенням загальних зборів, конференцій та з'їздів відповідних спілок або уповноважених ними органів.

Відповідно до ст. 657 ЦК України, 2003 року договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Жодним із позивачів у справі не надано суду доказів порушення їх прав, як власника спірного приміщення у розумінні означеної норми.

Таким чином рішення Ільницької сільської ради від 06 листопада 2009 року № 793 хоча і є незаконним, оскільки прийняте з приводу приміщення за відсутності доказів на право розпорядження таким, однак таким не порушено права позивачів, як і іншим рішенням за № 793-А .

Доказів встановлення статусу спірного приміщення, як безгосподарного позивачі суду не надали.

За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про відмову у позові як у цій частині так і в частині інших позовних вимог, які базуються на первинній вимозі і стосуються визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане відповідачу ОСОБА_5 Ільницькою сільською радою Турківського району Львівської області 23.11.2009 року, на магазин, рішення і витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 30.11.2009 року ( номер витягу: 24613755, реєстраційний номер: 28932729, тип об»єкта: магазин, адреса об»єкта: Львівська область,Турківський район, вул. Центральна, №4, договору купівлі-продажу від 02.10.2010 року, посвідченого ОСОБА_9, приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 509; рішення і витягу про державну реєстрацію прав, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.12.2010 року договір дарування, про зобов'язання Самбірське МБТІ скасувати рішення і витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно, зобов'язати приватних нотаріусів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та внести зміни в реєстр нотаріальних дій; договору дарування магазину від 27.09.2011 року, посвідчений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 1052; рішення і витягу про державну реєстрацію прав, видане 21.10.2011 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації (номер витягу:31748259, реєстраційний номер:28932729, номер запису: 185 в книзі 1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності:21.10.2011 року); про зобов»язання Самбірського міжміського бюро технічної інвентаризації скасувати рішення і витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 30.11.2009 року ( номер витягу: 24613755, реєстраційний номер: 28932729, номер запису: 185 в книзі:1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності: 30.11.2009); рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видані Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 16.12.2010 року договір дарування, про зобов'язання Самбірське МБТІ скасувати рішення і витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно, та зобов'язання приватних нотаріусів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 внести зміни в реєстр нотаріальних дій; рішення і витяг про державну реєстрацію прав, видане 21.10.2011 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації (номер витягу:31748259,реєстраційний номер:28932729, тип та адреса об»єкта: магазин, номер запису: 185 в книзі 1, дата прийняття рішення про прийняття рішення про реєстрацію права власності:21.10.2011 року); про зобов»язання приватного нотаріуса ОСОБА_9 зробити відповідні зміни у реєстрі нотаріальних дій у зв»язку із визнанням недійсним Договору купівлі-продажу від 02.10.2010 року, посвідченого ОСОБА_9, приватним нотаріусом Турківського районного нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 509; про зобов»язання приватного нотаріуса ОСОБА_10 зробити відповідні зміни у реєстрі нотаріальних дій у зв»язку із визнанням недійсним договору дарування магазину від 27.09.2011 року, посвідченого ОСОБА_10, приватним нотаріусом Турківського нотаріального округу Львівської області, та зареєстрованого в реєстрі за № 1052, є похідними від позовної вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Ільницької сільської ради Турківського району від 06.11.2009 року № 793 «Про оформлення права власності на магазин в с. Ліктів, вул. Центральна,4» - відмовив у задоволенні цих вимог, як безпідставних.

Щодо одночасного посилання у рішенні на вимоги ст.ст. 257, 261 ЦК України, за якими загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила та застосування такого за заявою відповідача як на окрему підставу для відмови у позові, то в цій частині колегія суддів вважає мотиви судового рішення зайвими та виключає з мотивувальної частини рішення.

Суд обґрунтовано врахував, що пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 19.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції з мотивів недоведеності порушення прав позивачів, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно абзацу 2 статті 1 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр, та норм ч.1 і ч.2 ст. 6 цього ж Закону - первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста, які в порядку, встановленому законом, можуть об'єднуватися в одну сільську, селищну, міську територіальну громаду, утворювати єдині органи місцевого самоврядування та обирати відповідно сільського, селищного, міського голову.

Відповідно останній вправі діяти від імені територіальної громади, а не ініціювати звернення приватного характеру з зазначенням посади.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, а частин 1, 2 ст. 16 цього ж Закону органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону, їм законом можуть надаватися окремі повноваження органів виконавчої влади, у здійсненні яких вони є підконтрольними відповідним органам виконавчої влади, їх матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Частина 5 ст. 16 чітко зазначає, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч.1 ст. 11 цього ж Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Згідно норм ст. 12 вищевказаного Закону сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідного села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста, який очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Відповідно до ст. 18-1орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Підпункт 4 пункту «а» ч.1 ст.38 та п.15 ч.4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» також вказують на те, що виконавчий комітет сільської ради як і сільський голова може звернутися до суду про визнання незаконними актів лише органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальної громади, а також повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до частин 1,2,3,4 ст. 71 зазначеного вище Закону територіальні громади, органи та посадові особи місцевого самоврядування самостійно реалізують надані їм повноваження. Органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом. У разі розгляду місцевою державною адміністрацією питань, які зачіпають інтереси місцевого самоврядування, вона повинна повідомити про це відповідні органи та посадових осіб місцевого самоврядування. Органи та посадові особи місцевого самоврядування мають право звертатися до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, інших органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад, повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Також у відповідності до частин 1 та 2 ст. 40 ЦПК України представником у суді може бути в тому числі і особа, яка має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді. Одна й та сама особа не може бути одночасно представником іншої сторони, третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору або беруть участь у справі на другій стороні.

Вказані вимоги закону обґрунтовано враховано судом першої інстанції з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, матеріалами справи встановлено, що будь-хто їх позивачів не звертався до суду від імені територіальної громади.

Крім того, суд обґрунтовано врахував, що позов поданий в тому числі і до Ільницької сільської ради, позивачі не є власниками спірного майна, а відповідно їх право не порушене, в тому числі не порушене особисте немайнове право ОСОБА_4 - право на охорону здоров»я та дійшов висновку про відмову у позові в цілому.

Тому мотиви апеляційної скарги про невідповідність висновків суду обставинам справи є спростованими. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, тому її відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, ст.313, п.1 ч. 1 ст. 314, ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Ільницької сільської ради, ОСОБА_3 - Ільницького сільського голови, представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 відхилити

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 15 травня 2015 року залишити без змін.

Виключити з мотивувальної частини судового рішення абзац 38 та 39 щодо застосування строку позовної давності.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий

Судді