Справа № 177/164/15-ц
Провадження № 2/177/356/15
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Іменем України

17 червня 2015 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою 27.01.2015 року та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 238 091,35 грн., який складається з суми боргу 157 676,42 грн. та 3% річних 80 414,93 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., а також витрати по оплаті судового збору у розмірі 2880,91 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 20.08.2013 року він позичив відповідачу ОСОБА_2 гроші в сумі 10 000 доларів США., що у еквіваленті відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 22.01.2015 року, становить 157 676,42 гривень, в обмін на зобов'язання відповідача повернути йому всю суму позики, в строк до 29.10.2013 року, про що відповідачем власноручно було складено письмову розписку. Тобто фактично мало місце укладення договору позики.

В зазначений в розписці кінцевий строк до 29.10.2013 року відповідач не виконала свого обовязку по поверненню позивачу боргу в сумі 10 000 доларів США, тому крім основного боргу відповідач повинна також сплатити позивачу 3% річних від простроченої суми позики в розмірі 80 414,93 грн.

Станом на 22.01.2015 року загальний розмір заборгованості складає 238 091,35 грн., у тому числі:

- 10 000 доларів США, що еквівалентно станом на 22.01.2015 року 157 676,42 грн. основна сума боргу;

- 80 414,93 грн. 3% річних.

Крім того, позивачу також спричинена моральна шкода, що виразилася у душевних стражданнях та переживаннях через невиконання відповідачем договірних зобовязань, втраті почуття захищеності та постійному відчутті страху за своє здоров'я та здоров'я членів його родини. Невідомі позивачу люди неодноразово проникали до його помешкання, били та вимагали повернути оригінал даної боргової розписки ОСОБА_2 Станом на день звернення до суду розслідуванням даного злочину займаються органи внутрішніх справ.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_2 з її посібниками позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КЗ «Криворізька міська лікарня № 11 ДОР» з діагнозом РВП ЗЧМТ струс головного мозку у вигляді лікворно-гіпертензійного та антено-вегетативного синдрому.

Наявність на обличчі позивача синців від ударів принижує його людську гідність в першу чергу, як чоловіка, та підриває ділову репутацію, як порядної людини. У зв'язку з систематичними погрозами знищення позивача та його родини від ОСОБА_2 позивач не може спокійно проживати та почувати себе в безпеці в своїй оселі, що є неприпустимим. Також позивач не має змогу повернути належні йому кошти, щоб купити оселю в іншому місці, щоб оберегти себе від нападів ОСОБА_2

В судове засідання позивач та його представник не зявилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував (а.с.30-32).

Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення про вручення їй судових повісток на 08.04.2015 року, яку отримала її мати ОСОБА_3 26.02.2015 року (а.с.24) та на 17.06.2015 року, яку вона отримала особисто 23.04.2015 року (а.с.29).

В силу ст.74 ЦПК України, ч. 3 ст. 76 ЦПК України повістки вважаються такими, що вручені відповідачу належним чином.

Відповідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Зі згоди позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив постановити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних законних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

В силу ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, в підтвердження якого представлена розписка позичальника відповідача по справі від 20.08.2013 року (а.с. 28), згідно якої ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США, в обмін на зобов'язання відповідача повернути йому всю суму позики в строк до 29.10.2013 року.

Факт отримання коштів відповідачем підтверджується розпискою, що не суперечить вимогам ст. 207 ЦК України, а тому суд приходить до висновку про дотримання сторонами письмової форми договору позики від 20.08.2013 року.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Наявність розписки у позивача (позикодавця) свідчить про те, що боргове зобовязання відповідачем не виконано.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до довідки Національного банку України, станом на 22.01.2015 року офіційний курс гривні відносно долару США складає 1576,7642 грн. за 100 доларів США (а.с.34).

Тому заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики від 20.08.2013 року в перерахунку на національну валюту гривню складає (10 000 доларів США х 15.767642 грн.) 157 676,42 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням

встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 1050 ЦК України.

Суд встановив, що відповідач не виконала взяті на себе зобовязання за договором позики від 20.08.2013 року, оскільки у визначений договором строк до 29.10.2013 року не повернула суму боргу, а тому відповідно до ст. 625 ЦК України має сплатити позивачу 3% річних від суми боргу, що складає 7723,98 грн. згідно наступного розрахунку

(сума боргу х 3 % річних х кількість днів прострочення) / (365 днів рокух100 %).

За період з 29.10.2013 року по 17.06.2015 року прострочення складає 596 днів, а тому 3% річних від вказаної суми складають 7723,98 грн.

(157 676,42 грн. х 3 % х 596 днів прострочення / 365 днів року х 100 %).

Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то вказана вимога не підлягає задоволенню з наступних законних підстав.

Згідно діючого законодавства особа несе відповідальність за заподіяну моральну шкоду у випадках, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України, Цивільним кодексом України, а також іншими нормами законодавства, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

У разі порушення зобовязання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 ЦК).

Правовідносини, які виникли між сторонами, є договірними, і відшкодування моральної шкоди в укладеному договорі не передбачено.

Оскільки, право на відшкодування моральної шкоди ні законом, ні зазначеним договором не передбачено, у суду не має підстав для задоволення позову в цій частині.

Що стосується вимог позивача про відшкодування судових витрат понесених та документально підтверджених позивачем в розмірі 2880,91 грн. (а.с. 1), то суд керуючись ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне задовольнити вказані вимоги частково у розмірі 2002,23 грн., що складає 69,5 % від розміру задоволених вимог (165 400,40 грн. х 100:238091,35 = 69,5%).

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 509, 525, 526, 551, 610, 611, 625, 1046-1050, 1167 ЦК України, Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 10, 11, 60, 88 ч.1, 79, 208 ч.1 п. 2, 213, 215, 224 -226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер, НОМЕР_2:

157 676 (сто пятдесят сім тисяч шістсот сімдесят шість) грн.. 42 коп., в рахунок погашення основного боргу за договором позики;

7 723 (сім тисяч сімсот двадцять три) грн. 98 коп., в рахунок сплати 3 % річних від простроченої суми;

2 002 (дві тисячі дві) грн.. 23 коп., в рахунок сплати судового збору.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: