17.09.2015 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/926/15-ц
Провадження № 6/533/15/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України»

17 вересня 2015 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого судді - Оксенюк М.М.,

при секретарі: Пазій Г.В.,

з участю: представника ВДВС ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Козельщина подання в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Козельщинського РУЮ старшого державного виконавця Подольського Андрія Анатолійовича про обмеження права виїзду за межі України боржника керівника підприємства СФГ «Ярмо» ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника відділу державної виконавчої служби Козельщинського РУЮ старший державний виконавець Подольський А.А. звернувся до суду із поданням щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника підприємства СФГ «Ярмо» ОСОБА_2 посилаючись на те, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 38938071 до складу якого входять наказ Господарського суду Полтавської області № 18/484/12 від 18.05.2012 року про стягнення з СФГ «Ярмо» на користь ТОВ «Сади України» грошових коштів у розмірі 218 181,53 грн., наказ Господарського суду Полтавської області № 18/485/12 від 05.06.2012 року про стягнення з СФГ «Ярмо» на користь ТОВ «Сади України» грошових коштів у розмірі 79 692,83 грн.

Далі в поданні державним виконавцем зазначено, що державним виконавцем на виконання рішень суду в рамках зведеного виконавчого провадження № 38938071 проведено ряд виконавчих заходів,а саме направлено запити до установ, що реєструють право власності, до Державної податкової інспекції щодо надання інформації про наявність у боржника майна та коштів на розрахункових рахунках.

Згідно інформаційної довідки від 26.05.2014 року було накладено арешт на все нерухоме майно СФГ «Ярмо».

Згідно відповіді Центру надання послуг повязаних з використанням транспортних засобів за боржником не зареєстровано транспортних засобів на праві власності.

Згідно повідомлення ДПІ України боржник має відкриті розрахункові рахунки в установах банків.

На підставі відповідей державним виконавцем виносилися постанови про арешт рахунків боржника.

Згідно відповідей АТ «ОСОБА_3 ОСОБА_1», ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «ОСОБА_4, ПАТ «Приват Банк», ПАТ «Креді ОСОБА_5», кошти на рахунках боржника в зазначених фінансових установах відсутні.

Згідно відповіді з Державної інспекції сільського господарства боржнику належить сільськогосподарська техніка, зокрема борона дискова CASE International 496.

26.03.2015 року державним виконавцем складено акт опису й арешту вказаного майна.

07.09.2015 року державним виконавцем оголошено розшук майна боржника на підставі відповіді Державної інспекції сільського господарства трактор колісний МТЗ-82 та трактор колісний New Holland T-8040.

11.02.2015 року на адресу відділу надійшло клопотання стягувача в якому останній просив звернутися до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження керівнику підприємства-боржника у праві виїзду до виконання ним своїх зобовязань.

В судовому засіданні представник ВДВС подання підтримав та пояснив, що боржник в добровільному порядку не виконує рішення суду, але перешкод у вчиненні виконавчих дій не чинить. На даний час державним виконавцем арештовано та описано рухоме майно підприємства зокрема накладений арешт на борону дискову CASE International 496. У власності підприємство має і інше майно на яке може бути звернуто стягнення для погашення боргу. Боржник не чинить дій які свідчать ухилення від виконання рішення суду.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця ВДВС та дослідивши письмові матеріали справи встановив наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України вбачається, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно до ст. 2 Протоколу № 4 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» вбачається, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною волею. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 12 «Міжнародного пакту про громадянські та політичні права» вбачається, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачений порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України тощо, встановлено, що громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні зобовязання, боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобовязань.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Згідно до ст. 377-1 ЦПК України вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов'язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Крім того, слід зазначити що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

З подання державного виконавця та матеріалів доданих до нього встановлено, що на виконанні у ВДВС Козельщинському РУЮ, знаходиться зведене виконавче провадження за № 38938071, де боржником є СФГ «Ярмо» та керівником якого є ОСОБА_2 про стягнення боргу із боржника на користь стягувача ТзОВ агрофірма «Сади України» на загальну суму 297 874,36 грн.

07.09.2012 року та 10.09.2012 року відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до наказу Господарського суду Полтавської області № 18/485/12 від 05.06.2012 року про стягнення з СФГ «Ярмо» на користь ТОВ «Сади України» грошових коштів у розмірі 79 692,83 грн. та наказу Господарського суду Полтавської області № 18/484/12 від 18.05.2012 року про стягнення з СФГ «Ярмо» на користь ТОВ «Сади України» грошових коштів у розмірі 218 181,53 грн.

Пунктом 2 вищезазначених постанов про відкриття провадження, боржнику був наданий строк для добровільного виконання рішення суду.

14.10.2013 року державним виконавцем обєднанні вищезазначені виконавчі провадження до зведеного виконавчого провадження № 38938071.

26.03.2015 року державним виконавцем описано та арештоване майно, яке належить СФГ «Ярмо» зокрема борона дискова марки CASE International 496.

07.09.2015 року державним виконавцем оголошено розшук майна боржника на підставі відповіді Державної інспекції сільського господарства трактор колісний МТЗ-82 та трактор колісний New Holland T-8040.

Суд звертає увагу на те, що у відповіді Державної інспекції сільського господарства, яка була надана державному виконавця зазначено десять одиниць нерухомого майна, яке належить СФГ «Ярмо», а державним виконавцем накладено арешт тільки на одну одиницю рухомого транспортного засобу.

Також, суд звертає увагу на те, що державним виконавцем не зясовувалося та не перевірялося за місцем розташуванням юридичної особи щодо наявності або відсутності іншого нерухомого або рухомого майна в боржника

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права».

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини "Хлюстов проти Росії" від 11 липня 2013 року вбачається, що суд визнав порушення п.п. 2 та 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції по захисту прав людини та основоположних свобод, в зв'язку з необґрунтованим втручанням в право заявника на виїзд з країни. Оскільки в якості обґрунтування обмеження права заявника на виїзд з країни, служба судових виконань посилалась на несплату заборгованості по судовому рішенню добровільно, не зазначивши ніяких інших причин для застосування даної міри, не пояснивши, як обмеження на виїзд може допомогти меті стягнення заборгованості. З врахуванням викладеного Європейський суд дійшов висновку, що національна влада не виконала своїх обов'язків по забезпеченню того, що будь-яке втручання в право особи на виїзд з країни, виправдано і співмірно на протязі всього терміну його дії у відповідних обставинах справи.

Отже, розглянувши матеріали подання державного виконавця ВДВС Козельщинського РУЮ, суд прийшов до висновку, що подання державного виконавця не підлягає до задоволенню, оскільки державним виконавцем не наведено жодних доводів, підтверджених належними доказами, про вчинення боржником дій, які б фактично перешкоджали звернути стягнення на належне йому майно чи грошові кошти та те, що боржник дійсно ухиляється від виконання зобов'язань покладених виконавчим листом та має наміри залишити територію України.

Також, суд звертає увагу на те, що добровільне невиконання боржником зобов'язань протягом встановленого строку само по собі не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов'язків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ст. 12 «Міжнародного пакту про громадянські та політичні права», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України» ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У поданні в.о. начальника відділу державної виконавчої служби Козельщинського РУЮ старшого державного виконавця Подольського Андрія Анатолійовича про обмеження права виїзду за межі України боржника керівника підприємства СФГ «Ярмо» ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набуває чинності після спливу строку на подання апеляційної скарги.

Ухвала надруковане суддею і є оригіналом.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Козельщинського районного суду М.М.Оксенюк