Справа № 199/1387/15-ц
03 червня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Яншиній Г.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення факту належності права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що вона є рідною донькою ОСОБА_2. На підставі рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради №1509 від 16.07.1949 року ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 540 м.кв. для будівництва індивідуального будинку по вул. Сталінградська, 43 (зараз вул. Серафимовича, 53) у м. Дніпропетровську, та 07.10.1949 року був укладений договір на право будівництва будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, реєстровий №9941.
Згідно з актом від 25.09.1950 року житловий будинок з господарськими будівлями був прийнятий в експлуатацію, однак правовстановлюючі документи ОСОБА_2 на домоволодіння оформлені не були.
Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.03.2015 р. домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, з прибудовою літ. а-1, загальною площею 40,2 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м., навісу літ. а, вбиральні літ. Б та споруд № 1-5.
ОСОБА_2 помер 08.06.2014 року, після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема на домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську. У встановлений законом строк позивачка, як спадкоємець першої черги, звернулась до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус постановою від 16.01.2015 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність на ім'я спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Враховуючи викладене, позивачка просила суд встановити факт належності ОСОБА_2, який помер 08.06.2014 року, на праві власності домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську, та визнати за нею, ОСОБА_1, право власності на домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, з прибудовою літ. а-1, загальною площею 40,2 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м., навісу літ. а, вбиральні літ. Б та споруд № 1-5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 08.06.2014 року.
Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час слухання справи повідомлявся належним чином, до суду не надійшло заперечень проти позову або заяви про слухання справи у його відсутність, тому зі згоди позивачки суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати у його відсутність, рішення постановити відповідно до вимог чинного законодавства, також третьою особою за вимогою суду були надані матеріали спадкової справи після смерті ОСОБА_2, який помер 08.06.2014 року.
Дослідивши матеріали справи, спадкової справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є рідною донькою ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис №824 від 10.11.1948 року, та свідоцтвом про одруження, актовий запис №1072 від 16.07.1967 року.
На підставі рішення виконкому Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради №1509 від 16.07.1949 року ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку площею 540 м.кв. для будівництва індивідуального будинку по вул. Сталінградська, 43 (зараз вул. Серафимовича, 53) у м. Дніпропетровську, та 07.10.1949 року був укладений договір на право будівництва будинку та безстрокове користування земельною ділянкою, реєстровий №9941.
Згідно з актом від 25.09.1950 року житловий будинок з господарськими будівлями був прийнятий в експлуатацію, однак правовстановлюючі документи ОСОБА_2 на домоволодіння оформлені не були.
Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 18.03.2015 р. домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську в цілому складається з: житлового будинку літ. А-1, з прибудовою літ. а-1, загальною площею 40,2 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м., навісу літ. а, вбиральні літ. Б та споруд № 1-5, та всі будівлі та споруди побудовані до 1992 року.
ОСОБА_2 помер 08.06.2014 року, після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, зокрема на домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську. У встановлений законом строк позивачка, як спадкоємець першої черги, звернулась до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус постановою від 16.01.2015 року відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність на ім'я спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно.
В силу ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Як вбачається з матеріалів справи, спірне домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську завжди знаходилось у фактичному користуванні та у власності ОСОБА_2, тому суд вважає встановити факт належності ОСОБА_2, який помер 08.06.2014 року, на праві власності домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську.
Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Враховуючи те, що позивачка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_2, який помер 08.06.2014 року, право власності за спадкодавцем на домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську в суді доведено та знайшло своє обгрунтування, тому суд вважає визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, з прибудовою літ. а-1, загальною площею 40,2 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м., навісу літ. а, вбиральні літ. Б та споруд № 1-5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 08.06.2014 року.
Витрати по справі суд вважає віднести на рахунок сторони, що її понесла.
Керуючись ст.ст. 319, 321, 386, 392, 1266, 1268, 1269, 1270, 1278 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про встановлення факту належності права власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_2, який помер 08.06.2014 року, на праві власності домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську.
Визнати за ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на домоволодіння №53 по вул. Серафимовича у м. Дніпропетровську, яке складається з: житлового будинку літ. А-1, з прибудовою літ. а-1, загальною площею 40,2 кв.м., житловою площею 18,0 кв.м., навісу літ. а, вбиральні літ. Б та споруд № 1-5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 08.06.2014 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: