КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1 _________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5608/15-ц
Провадження № 2/520/3235/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
при секретарі Мельничуковській К.В., Зозулянському Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
до Одеської міської ради
про визнання права власності за набувальною давністю,
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Одеської міської ради, в якій просять визнати за ними право власності на нежитлове приміщення загальною площею 16,4 кв.м в рівних частках, що розташоване на першому поверсі будинку № 64 по вулиці Академіка Корольова у місті Одесі.
Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 обґрунтовують тим, що їм з 12.03.1999 року на праві спільної часткової власності належить квартира № 74, що розташована у будинку № 64 по вулиці Ак. Корольова в м. Одесі.
Позивачки також вказують, що з березня 1999 року та по теперішній час вони користуються приміщенням, що є суміжним з їхньою квартирою, загальною площею 16,4 кв.м. Протягом 1999-2014 років ними зроблено капітальний ремонт цього приміщення, технічно поєднано з їхньою квартирою та використовується як підсобне приміщення.
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 стверджують, що вони добросовісно, безперервно володіють та відкрито користуються даним нерухомим майном з 1999 року, сплачують відповідні комунальні платежі, належно доглядають за приміщенням та утримують його разом з квартирою, виконують необхідний поточний та капітальний ремонт.
З посиланням на положення ст. 344 ЦК України позивачки вважають, що у них виникло право власності на це приміщення за набувальною давністю.
У судове засідання 01.07.2015 року позивачки та представник позивачки ОСОБА_2 не зявилися, подали до канцелярії суду заяву, в якій позовні вимоги підтримали повністю, справу просили розглянути за їх відсутності. Будучи присутніми у судовому засіданні 22.06.2015 року ОСОБА_3 та представник ОСОБА_2 наполягали на задоволенні позовних вимог.
Представник Одеської міської ради у судове засідання повторно не зявився, сповіщений належним чином (а.с. 47, 49, 54), а тому відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачів Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Вислухавши показання свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні відповідно до свідоцтва про право власності від 12 березня 1999 року чотирьохкімнатна квартира № 74, що розташована у будинку № 64 по вулиці Ак. Корольова в м. Одесі загальною площею 78,9 кв.м належить на праві спільної часткової власності в рівних частках ОСОБА_2 та її донькам ОСОБА_3, ОСОБА_4 (дошлюбне ОСОБА_3) Г.В. (а.с. 10, 11, 11 на звороті).
Судом також встановлено, що з 1999 року та по теперішній час включно позивачки користуються приміщенням, що є суміжним з їхньою квартирою, загальною площею 16,4 кв.м. Протягом 1999-2014 років ними зроблено капітальний ремонт цього приміщення, технічно поєднано з їхньою квартирою та використовується як підсобне приміщення.
Вказані обставини підтверджуються показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 (сусіди), а також актом, підписаного мешканцями будинку № 64 по вулиці Ак. Корольова в м. Одесі (а.с. 30).
Зі змісту технічного паспорту на квартиру № 74, що розташована у будинку № 64 по вулиці Ак. Корольова в м. Одесі від 02.12.2014 року (а.с. 12-13) та технічного висновку щодо стану та експлуатаційної придатності нежитлового приміщення, розташованого у будинку № 64 по вулиці Ак. Корольова в м. Одесі (а.с. 15-24) вбачається, що спірне нежитлове приміщення є частиною квартири № 74, яка належить позивачкам.
Відповідно ст. 344 Цивільного Кодексу України набувачеві достатньо володіти чужим майном із дотриманням вимог встановлених законом. Статтею 344 ч. 1 Цивільного Кодексу України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито і безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).
Згідно ст.344 ч.4 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.
Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Враховуючи, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року (п. 1 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року, а тому визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 01 січня 2011 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що позивачки з 1999 року сумлінно (добросовісно), відкрито, безперервно володіють, користуються, утримують, мешкають та підтримують у належному стані спірне нежитлове приміщення протягом більш ніж 15 років.
Відповідно до п.9 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні.
Пунктом 11 вказаної Постанови також зазначено, ще враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).
На виконання розяснень, наданих у п. 11 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року судом встановлено, що будинок № 64 по вулиці Ак. Корольова в м. Одесі, в тому числі і розташоване на першому поверсі спірне нежитлове приміщення належить Одеській міській раді, яка є належним відповідачем у справі.
При вирішенні спорів, пов'язаних із виникненням і припиненням права власності, слід мати на увазі, що норми статті 344 ЦК про набувальну давність не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалось на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.
Судом встановлено, що між позивачками та власником спірного приміщення не існувало договірних відносин з приводу користування таким приміщенням.
Враховуючи викладене, відсутність заперечень з боку відповідача, а також те, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 добросовісно, безперервно, відкрито володіють нежитловим приміщенням загальною площею 16,4 кв.м, що розташоване на першому поверсі будинку № 64 по вулиці Академіка Корольова у місті Одесі з 1999 року, тобто більше ніж 15 років, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення ст. 344 ЦК України та визнати за позивачками в рівних частках право власності на спірне нежитлове приміщення за набувальною давністю.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Оскільки позивачками не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладання цих витрат на відповідача.
Керуючись ст.ст. 88, 213, 215 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Одеської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за набувальною давністю право власності в рівних частках (по 1/3 за кожною) на нежитлове приміщення загальною площею 16,4 кв.м, що розташоване на першому поверсі будинку № 64 по вулиці Академіка Корольова у місті Одесі.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Суддя Петренко В. С.