Справа № 442/4151/13 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/783/3748/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ясиновської Я.М.

з участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2014 року ,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2014 року задоволено частково позов ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, з участю третіх осіб: Дрогобицької міської ради, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання», про усунення перешкод у користуванні загальним балконом.

Зобовязано відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні перехідним балконом першого поверху будинку № 31 на вул. Шевченка у м.Дрогобичі Львівської області, що є спільною сумісною власністю мешканців даного будинку, шляхом демонтажу самовільно встановлених дверей в облаштованій на балконі конструкції, звільнивши (розблокувавши) прохід (перехід) по даному балкону.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_3(раніше ОСОБА_6) ОСОБА_7.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на те, що перекриття відкритого загального балкону є деревяним і внаслідок постійних опадів балкон пошкодився та став небезпечним для користування, тому проведена реконструкція та утеплення загалом сприяє збереженню цілісності балкону, а відтак не суперечить будівельним нормам та стандартам, так як стан будинку та несуча здатність стіни, де влаштовано утеплення балкону, не погіршились. Крім того зазначає, що відсутність перешкод у користуванні загальним балконом іншими мешканцями будинку підтверджується актами балансоутримувача будинку - КП «ЖЕО» Дрогобицької міської ради від 15.11.2013 року та від 01.09.2014 року, якими встановлено, що дана конструкція не перешкоджає іншим співвласникам даного житлового будинку, зокрема ОСОБА_4 та ОСОБА_2, власницям квартир №6 та №7, потрапити до свого житла, а також не обмежує доступ до газової труби, яка знаходиться над прозорим дашком балкону.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відмовити.

Колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі, у тому числі і апелянта ОСОБА_3, котрі належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України повідомлені про час та місце розгляду справи, але не зявилися в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення у повній мірі відповідає даним вимогам.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав і обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені у цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини.

Скориставшись своїм правом, позивачі звернулися в суд з позовом про усунення перешкод у користуванні загальним балконом, відшкодування майнової та моральної шкоди.

Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,372 ЦК).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст. 355, 391 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок №31 на вул. Шевченка, 31 в м. Дрогобичі Львівської області належить до комунальної власності та знаходиться на обслуговуванні Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне обєднання».

Позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 належать на праві приватної власності квартири № 6 та № 7 у даному будинку.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №13447403 від 26.11.2013 року квартира №8 на вул. Шевченка, 31 в м. Дрогобичі Львівської області належить на праві приватної власності ОСОБА_6.

Також судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 облаштували на балконі в будинку №31 на вул. Шевченка в м. Дрогобич, зокрема, в частині, звідки здійснюється вхід до їхньої квартири №8, металеву конструкцію, обшиту вагонкою. Разом з тим, встановлюючи таку, останні перегородили прохід по балкону, встановивши у ній вхідні двері.

Згідно копії інвентаризаційної справи №1394 на будинковолодіння за адресою: вул. Шевченка, 31 в м. Дрогобич, зокрема, з журналу зовнішніх обмірів будівлі, ескізів (форми №4) та поверхових планів І, ІІ та ІІІ поверхів будинку, літерами, «а2» та «а3» позначені балкони, розмірами (14,53х2) + (6,10х1,0) кожний; з балкону першого поверху (літ. «а1») розташовані входи (поруч) у квартири №6, №7 та №8.

З акту обстеження технічного стану житлового будинку № 31 на вул. Шевченка в м. Дрогобич від 15.11.2013 року, складеним представниками КП ЖЕО, вбачається, що згідно інвентаризаційно-технічної документації на вказаний будинок, вхід до квартир відбувається з основного входу, який розташований з вул. Шевченка; вхід до квартир 5, 6, 7, 8, 13, 14, 19, 20 відбувається із передніх балконів, що розміщені на кожному із трьох поверхів. Мешканці квартири №8 (ОСОБА_5, ОСОБА_6І.) самовільно, без оформлення відповідних документів перегородили, встановивши двері, частину перехідного балкону, який перебуває у спільній власності мешканців будинку. Однак, дане перегородження не перешкоджає доступу до квартир №6 та №7.

За правилами ч.1 ст.1 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їхню власність як квартир(будинків), кімнат у квартирах та однокімнатних будинків, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду. Допоміжні приміщення відповідно до ч.2 ст.10 указаного Закону стають обєктами права спільної власності співвласників будинку одночасно із приватизацією квартир, що засвідчується свідоцтвом про право власності на квартиру.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 2.03.2004 року №4-рп/2004 допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні тощо) передаються безоплатно в спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об»єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього(п.1.1). Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир.

У той же час законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення.

Так, за ст.1 Закону «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку ( сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним обєктом цивільно правових відносин.

Відтак, судова колегія вважає, що оскільки балкон першого поверху (літ. «а1») у будинку №31 по вул.. Шевченка у м. Дрогобичі Львівської областіналежить мешканцям цього будинку, у тому числі позивачам, на праві спільної сумісної власності, на нього поширюються норми Закону «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку», рішення Конституційного Суду України від 2.03.2004 року №4-рп/2004 щодо здійснення співвласниками будинку права розпоряджатися допоміжними приміщеннями.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦК України розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Згідно із ст.321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так як встановлення дверей і відгородження частини перехідного балкону, який перебуває у спільній сумісній власності мешканців будинку №31 на вул.. Шевченка у м. Дрогобичі Львівської області, у тому числі і позивачів як власників квартир №№,6 7, без їх згоди, позбавивши можливості користуватись цією частиною балкону, чим порушені їх права співвласників, то ці права повинні бути захищені.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильним висновок районного суду про часткове задоволення позову.

Твердження апелянта про те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає голослівними та неспроможними.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: