УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,
суддів: Касьяна О.П., Наумчука М.І.,Мостової Г.І., Остапчука Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої злочином, за касаційною скаргою Приватного акціонерного сільськогосподарського підприємства «Україна» на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року Приватне сільськогосподарське підприємство «Україна» звернулося до суду з позовом, у якому, збільшивши позовні вимоги, просило стягнути з ОСОБА_6 339 922 грн на відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином.

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що згідно з вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2013 року та вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2013 року, зміненим ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2013 року, ОСОБА_6 визнана винною і засуджена за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України до штрафу у розмірі 680 грн за те, що вона, будучи Криничненським сільським головою, зловживаючи службовим становищем, дала вказівку внести недостовірні відомості до протоколу засідання виконавчого комітету сільської ради щодо питання оформлення права власності за ОСОБА_7 на належні позивачу приміщення магазинів, що розташовані по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2, та видала рішення про оформлення за ним права власності, внаслідок чого вони вибули з володіння позивача та перейшли до іншої особи у зв'язку з чим позивачу завдано майнову шкоду.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28 листопада 2014 року позов задоволено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 19 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок вчиненого відповідачкою злочину з її вини належні позивачу приміщення магазинів перейшли у власність іншої особи, чим позивачу завдано майнової шкоди, що є підставою для її стягнення у розмірі ринкової вартості нерухомого майна, визначеному на підставі висновку експертизи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивач не надав доказів належності йому майна, відшкодувати вартість якого він просить, крім того, позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки майно є в наявності і може бути витребувано у особи, яка незаконно заволоділа ним, тому підстав для відшкодування його вартості та задоволення позову немає.

Проте з таким рішенням суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судами встановлено, що вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2013 року та вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2013 року, зміненим ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 грудня 2013 року, ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України до покарання у вигляді штрафу за те, що, будучи Криничненським сільським головою, достовірно знаючи, що приміщення магазинів по АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 Устинівського району Кіровоградської області не перебували на балансі Криничненської сільської ради, та те, що ОСОБА_7 не надав документів, установлених законодавством, які підтверджують його право власності на об'єкти нерухомого майна, надала вказівку внести недостовірні відомості до протоколу № 4 засідання Виконавчого комітету Криничненської сільської ради від 28 квітня 2005 року, а саме: друкування у вказаному протоколі питання № 3 про оформлення права власності громадянину ОСОБА_7 на приміщення магазинів, яке фактично не розглядалось на засіданні Виконавчого комітету Криничненської сільської ради від 28 квітня 2005 року.

У подальшому, достовірно знаючи, про те, що питання про оформлення громадянину ОСОБА_7 права власності на приміщення магазинів не розглядалось, а відповідне рішення на засіданні виконавчого комітету ради не приймалось, склала та видала завідомо неправдивий документ - рішення від 28 квітня 2005 року № 11 про оформлення права власності за ОСОБА_7 на ці приміщення магазинів, на підставі якого за ним зареєстровано право власності, чим Приватному сільськогосподарському підприємству «Україна» завдано майнову шкоду.

Згідно з витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно право власності на ці магазини зареєстровано за ОСОБА_7

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що згідно з довідкою ПСП «Україна» від 19 травня 2014 року № 35 приміщення магазинів були побудовані радгоспом «Устинівський» у 1977-1978 роках та знаходяться на балансі ПСП «Україна», яке є його правонаступником. Криниченській сільській раді ці магазини на баланс не передавались і нікому іншому не відчужувались.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи від 17 вересня 2014 року ринкова вартість магазинів на момент проведення експертизи складає: магазину в с. Криничне - 127 412 грн, магазину в с. Садки - 211 510 грн.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції на порушення ст. ст. 213, 303 ЦПК України не перевірив законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та його висновку про наявність підстав для стягнення завданої позивачу майнової шкоди, оскільки внаслідок вчиненого відповідачкою злочину належні позивачу приміщення магазинів перейшли у власність іншої особи, що підтверджується вироком суду.

Не надав належної оцінки обставинам справи та вироку суду про притягнення її до кримінальної відповідальності, не врахував, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою, не з'ясував, які обставини встановлені вироком суду та чи є він преюдиційним в даному випадку.

Не врахував, що вироком суду встановлено, що шкоду завдано саме ПСП «Україна», яке є власником магазинів, не надав цим обставинам відповідної оцінки, що суперечить ст. 61 ЦПК України, а пославшись на те, що позивач не є правонаступником радгоспу «Устинівський» і ці приміщення магазинів не передавались йому у визначеному законом порядку, а отже, у нього не виникло право власності на них і він не має права на відшкодування завданої шкоди, зробив помилковий висновок про відмову в задоволенні позову з цих підстав.

При цьому не перевірив правильність висновку суду першої інстанції про відшкодування завданої позивачу шкоди шляхом стягнення вартості спірних магазинів з відповідачки, не перевірив, чи є це майно в наявності та чи може бути відшкодована його вартість у такий спосіб, чи воно може бути витребувано у особи, яка на даний час є його власником, ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування ухваленого у справі судового рішення та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 19 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Україна» задовольнити частково, рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 19 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: О.П. Касьян Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О. Остапчук