Справа № 453/1838/14 Головуючий у 1 інстанції: Брона А.Л.
Провадження № 22-ц/783/4582/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевича А.В.,

з участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Верхньосиньовидненська селищна рада, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_6 звернувся з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Верхньосиньовидненська селищна рада, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями. Позивач зазначав, що після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на 1/2 частину будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1, а інша 1/2 частина вказаного будинку належала його батькові. Стверджував, що після смерті матері - ОСОБА_7 спадщину прийняв він та його батько - ОСОБА_4, оскільки саме вони фактично вступили у управління та володіння спадковим майном. Також посилався на те, що після смерті батька - ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина на 3/4 вищезазначеного будинку, та, що згідно з заповітом батько все своє майно заповів в рівних частинах йому та його брату - ОСОБА_8, однак останній жодних дій на прийняття спадщини не вчиняв. Таким чином, позивач зазначав, що успадкував після батька ще 3/8 частини будинку (частку брата), а відтак успадкував все майно після смерті батьків. Оскільки в нотаріальній конторі неможливо отримати свідоцтво про право на спадщину в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просив позов задовольнити та визнати за ним право власності на житловий будинок під літ. А-1 загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті його матері ОСОБА_7, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та його батька ОСОБА_4, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено. Визнано за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок під літ. А-1 загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, а саме: сарай Б; убиральню В; ворота № 1; огорожа № 2; огорожа № 3 по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті його матері ОСОБА_7, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та його батька ОСОБА_4, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 В апеляційній скарзі стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що ОСОБА_8 до 13.02.1988 року проживав з батьками, що також стверджується поясненнями представника селищної ради. Стверджує, що позивач зареєстрований з 17.07.1985 року по 17.07.2000 року в м.Луцьку, де він проживав з сім»єю та працював по трудовому договору, а тому не міг фактично проживати в спірному будинку. Вважає недостовірним факт прийняття спадщини лише позивачем. Зазначає, що судом не встановлено правого режиму об»єкта спадкування, наявність чи відсутність проектної документації, документів на право власності чи інших документів на об»єкт спадкування. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, її представника - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак оскаржуване рішення не відповідає вказаним вимогам.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є єдиним спадкоємцем на спадкове майно, останній несе витрати по його утриманню, однак оформити спадкові права не може за відсутності правовстановлюючих документів, що унеможливлює отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, про що свідчить відмова нотаріуса, наявна в матеріалах справи. (а.с.88-зворот)

Однак з таким висновком суду погодитись не можна, так як висновок суду не відповідає встановленим обставинам.

Матеріалами справи встановлені такі обставини.

Батьками позивача по справі є ОСОБА_4 та ОСОБА_7. (а.с.10)

Разом з тим, позивач стверджував, що прийняв спадщину після смерті мами ОСОБА_7, однак доказів, що ОСОБА_7 та ОСОБА_7 є однією особою не подав.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.19)

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с.18)

Однак позивачем не подано жодного належного доказу про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 перебували в шлюбі.

Відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції від 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно з ч.1 ст.548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Відповідно до положень ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Разом з тим, суперечливі дані довідок селищної ради (а.с.13, 15, 50) щодо місця розташування будинку - вул.Мазепи чи Л.Українки і місця проживання ОСОБА_7, відсутність даних про вчинення дій, спрямованих на прийняття спадщини протягом шести місяців після відкриття спадщини, відсутність доказів на підтвердження, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 є синами ОСОБА_4 та ОСОБА_7, не дають підстав для висновку про прийняття спадщини позивачем по справі ОСОБА_6, чи його покійним братом - ОСОБА_8

Таким чином, суд всупереч наведеним обставинам та положенням закону прийшов до помилкового висновку, що позивач є спадкоємцем та прийняв спадщину, а його покійний брат - ОСОБА_8 не прийняв спадщину.

Крім того, колегією суддів беруться до уваги такі обставини.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 49 Закону України "Про нотаріат" нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо особою не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно вимог ч.3, ч.4 ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

А відтак, лист нотаріуса, на який посилається позивач (а.с.16) не можна вважати визначеною законом обґрунтованою відмовою у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відсутність постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії свідчить про те, що позивач не втратив можливість оформити право на спадщину в позасудовому порядку.

З наведеного слідує, що відсутність перешкод для отримання свідоцтва про право на спадщину в нотаріуса є підставою для відмови в задоволенні позову.

У зв»язку з вищенаведеним рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Сколівського районного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_6 про визнання за ним права власності на житловий будинок під літ. А-1 загальною площею 63,8 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом та заповітом після смерті його батьків: матері ОСОБА_7, котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та батька ОСОБА_4, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.