АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Осаулов А.А.
№ 22-ц/796/9136/2015 Доповідач - Борисова О.В.
Справа № 761/3298/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Гаращенка Д.Р., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про стягнення вступного та щомісячних внесків в сумі 30196 грн., посилаючись на те, що 21 травня 2011 року між сторонами була укладена угода, предметом якої є надання позивачу, як учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля. На виконання даної угоди позивач сплатив на користь відповідача вступний та щомісячні внески на загальну суму - 30196 грн.

06 травня 2014 року позивач направив на адресу відповідача заяву про розірвання угоди, на яку листом від 05 червня 2014 року відповідач повідомив позивача про те, що угода розірвана, а сума коштів, які підлягають поверненню складає 16703,88 грн.

Позивач вважає, що поверненню підлягає вся сума коштів, разом з тим, станом на 02 лютого 2015 року відповідач не виконав своїх зобов'язань, а тому просить позов задовольнити.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про стягнення коштів - залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_1подав апеляційну скаргу в якійпосилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Посилається на те, що угода від 21 травня 2011 року №361453 є недійсною, оскільки жодного документу на підтвердження того, що відповідач залучає до адміністрування фінансових активів купівлі в групах кошти організації останнім не надано, договір був укладений з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував та просив її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що порядок і строк повернення внесків, сплачених учасниками системи, які розірвали угоду, визначений в угоді, тобто повернення коштів позивачу відбудеться після повернення коштів іншим учасникам, які розірвали угоди раніше позивача, при цьому оскільки позивач не звертався до відповідача із заявою про розірвання угоди протягом семи днів з дня її підписання, то відсутні підстави для повернення позивачу вступного внеску.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21 травня 2011 року між сторонами було укладено угоду №361453, предметом якої є надання учаснику послуг системи «АвтоТак», спрямованих на придбання автомобіля.

Відповідно до ст.10 угоди підписання цієї угоди та додатків до неї, є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди та додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника «АВТО ПРОСТО», уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчує своїм підписом.

За приписами ч.1 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.901 ЦК України визначено, що згідно договору про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ст.907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до п.13.1 ст.13 додатку №2 до угоди учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі.

На підставі заяви позивача від 06 травня 2014 року угоду №361453 було розірвано, про що відповідач повідомив позивача листом від 05 червня 2014 року.

Відповідно до п.13.9 ст.13 додатку №2 до угоди, якщо учасник виявить бажання розірвати угоду після терміну, встановленого в п.13.8, але до того, як його угода буде включена до певної групи, він повинен повідомити про це АВТОПРОСТО. У такому випадку угода буде розірвана, але йому не повертається сплачений ним вступний внесок. Проте, якщо такий учасник сплатив повні внески до включення його до групи, ці внески підлягають поверненню протягом 15 банківських днів після отримання письмової заяви та банківських реквізитів від учасника.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки позивач не звертався із заявою про розірвання угоди протягом семи днів з дня її підписання, то відповідно до п.13.9 ст.13 додатку № 2 до угоди відсутні підстави для повернення позивачу вступного внеску.

Таким чином позивачу підлягають поверненню чисті внески, тобто, сума коштів за угодою № 361453, що підлягає поверненню становить 16703,88 грн.

При цьому судом встановлено, що угоду №361453 було включено до групи № 1118 та надано порядковий номер 195 у цій групі.

За правилами п.13.4. ст.13 додатку № 2 до угоди із Фонду для повернення коштів АВТО ПРОСТО повертає чисті внески дотримуючись пріоритетів в порядку черговості.

Згідно з п.13.4.2 додатку №2 до угоди повернення сплачених чистих внесків відбувається в порядку черговості за якими пріоритет надається тому учаснику системи, який перший звернувся до АВТО ПРОСТО із заявою про розірвання угоди.

Пунктом 13.5 ст.13 додатку № 2 до угоди встановлено, що сторони погодили, якщо у Фонді для повернення коштів залишається сума коштів, якої не вистачає для повернення у повному розмірі учаснику, який розірвав угоду або з яким угоду розірвано АВТО ПРОСТО, і який є наступним відповідно до порядку пріоритетів, то АВТО ПРОСТО повертає йому ці кошти частково за рахунок наявних коштів Фонду для повернення коштів, а решту - за рахунок наступних надходжень коштів до Фонду для повернення коштів.

За змістом ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Листами від 05 червня 2014 року та від 05 листопада 2014 року відповідач повідомляв позивачу про те, що сплачені чисті внески, за вирахуванням відступного за відмову від угоди в розмірі 2 (двох) цілих чистих внесків, будуть повертатись із Фонду для повернення коштів, що складається з 5% від загальної суми, яка надходить щомісяця до Фонду групи. У відповідності до статті 13 додатка №2 до угоди АВТО ПРОСТО здійснює повернення чистих внесків згідно пріоритетів, викладених у п.13.4. та 13.5. цієї статті, та після накопичення необхідної суми коштів у Фонді для повернення коштів та повідомлено, що перед позивачем у черзі також знаходяться інші учасники, повернення чистих внесків яким відбуватиметься раніше за нього.

Враховуючи те, що порядок і строк повернення внесків, сплачених учасниками системи, які розірвали угоду, визначені в угоді, та виплата таких коштів буде відбуватись в порядку черговості встановленому п. 13.4.2 та п.13.5 додатку №2 до угоди, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення коштів не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги щодо недійсності угоди від 21 травня 2011 року №361453 колегія суддів вважає необґрунтованими виходячи з наступного.

За правилами ч.ч.1, 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Позивач з позовною вимогою про визнання угоди недійсною не звертався.

Згідно з ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Угода укладена між сторонами недійсною в судовому порядку не визнавалась, а тому умови договору є дійсними і обов'язковими для сторін.

Посилання апелянта на порушення судом вимог ст.212 ЦПК України колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки при ухваленні рішення відповідно до ст.212 ЦПК України суд першої інстанції оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України та на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин ухвалив рішення відповідно до заявлених позовних вимог.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: