АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №666/4982/14-ц Головуючий в І інстанції Дорошинська В.Е.
Номер провадження №22-ц/791/1801/2015 Доповідач: Лісова Г.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року липня місяця 20 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Лісової Г.Є.
Суддів:Семиженка Г.В.
Базіль Л.В.
При секретарі:Яковенку В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 поданими в інтересах ОСОБА_6 та в інтересах ОСОБА_7 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 травня 2015 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про стягнення безпідставно набутих коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_9, що діє в інтересах ОСОБА_8, до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів

В С Т А Н О В И Л А:

11.07.2014 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8 про стягнення безпідставно отриманих коштів, посилаючись на те, що 19.09.2013 року на підставі усної домовленості з ОСОБА_8, останній мав встановити йому трансформаторну будку, а він сплатити за надані послуги 270000 грн., з яких 80000 грн. як аванс було передано відповідачу по досягненню домовленості.

Строк виконання робіт був визначений ними у три місяці.

Оскільки відповідач не виконав свою роботу на протязі трьох місяців та не повернув кошти, просив стягнути з ОСОБА_8 на його користь 80000 грн. як безпідставно набуте майно, а також понесені ним судові витрати.

19.01.2015 року ОСОБА_6 доповнив позов вимогами про стягнення з ОСОБА_8 на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних за користування чужими коштами нарахованих за період з 1.09.2013 року по 23.12.2014 року в сумі 3200 грн. та інфляційних втрат у розмірі 15600 грн.

Крім того на платіжну карточку відповідача було перераховано кошти в розмірі 40400 грн., які підлягають стягненню з урахуванням інфляційних втрат в розмірі 8564,48 грн. та 3% річних з цієї суми в розмірі 339,36 грн., а тому просив стягнути з ОСОБА_8 на його користь суму основного боргу в розмірі 120400 грн. (40400 грн.+80000 грн.) суму інфляції в розмірі 27364,80 грн. (18800 грн.+8564,48 грн.), 3% річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3559,36 грн. (3200 грн.+339,36 грн.), а всього 151324,16 грн.

1.10.2014 року ОСОБА_9 звернувся в суд із зустрічним позовом в інтересах ОСОБА_8 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів за виконані роботи, посилаючись на те, що в травні 2013 року за усною домовленістю з ОСОБА_6 він мав виготовити проектну документацію на електропостачання індивідуального житлового будинку розташованого по АДРЕСА_1 належного ОСОБА_10, а також придбати трансформаторну підстанцію КТП, здійснити її доставку, монтаж, електровимірювання та випробування. Вартість виконуваних робіт було оцінено у 270000 грн.

19.09.2013 року ОСОБА_6 передав йому 80000 грн. та решту зобов'язувався сплатити після встановлення трансформаторної підстанції.

У червні 2013 року він придбав трансформаторну підстанцію КТП 160/10-0,4 заводський номер 225398 вартістю 73000 грн., яку встановив на земельній ділянці ОСОБА_7, яка межує із земельною ділянкою ОСОБА_6, а до нього мав бути проведений кабель з електрострумом за домовленістю між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 оскільки у зв'язку із особливостями забудови земельної ділянки ОСОБА_6 на ній не можливо було встановити трансформаторну підстанцію.

Додатково ним були понесені витрати по оплаті вартості робіт з електровимірювання та випробовування КТП 160 кВА в сумі 17500 грн. та вартість проекту електропостачання житлових будинків ОСОБА_7 в розмірі 90000 грн., а всього ним було понесено витрат на суму 180500 грн., з яких ОСОБА_6 в якості авансу було сплачено 80000 грн.

Після встановлення трансформаторної підстанції, виготовлення проектної документації та електропостачання, здійснення електровимірювання та випробування ОСОБА_6 в односторонньому порядку відмовився здійснити оплату фактично виконаних ним робіт.

Оскільки ОСОБА_6 відмовляється від виконання укладеного між ними договору, просив стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на його користь решту грошових коштів за виконані роботи в сумі 100500 грн., а також понесені ним судові витрати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 травня 2015 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 10250 грн. в рахунок відшкодування заборгованості та 102,50 грн. в рахунок понесених судових витрат.

Стягнено з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 90250 грн. в рахунок відшкодування заборгованості та 902,50 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду представник ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, просить рішення суду скасувати, задовольнити первісний позов у повному об'єму, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. Посилається на те, що суд не дав належної оцінки наявним у справі доказам, висновок суду не відповідає обставинам справи, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі на рішення суду поданій представником ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_7 апелянт, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати в повному обсязі і в задоволенні зустрічного позову відмовити.

У судовому засіданні представник ОСОБА_11 апеляційні скарги підтримала з підстав викладених у них, просить рішення суду скасувати, задовольнити вимоги по первісному позову, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 апеляційні скарги не визнали, просять їх відхилити як безпідставні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні первісного позову суд виходив з того, що хоч факт отримання ОСОБА_8 грошових коштів у розмірі 80000 грн. доведено і повернення їх не відбулося, однак оскільки ОСОБА_6 не було надано доказів про те, що ОСОБА_8 набув гроші та зберігає їх у себе без достатньої правової підстави, то в задоволенні вимог про стягнення основного боргу як і в задоволенні інших вимог, які є похідними, слід відмовити.

Задовольняючи зустрічний позов суд виходив з того, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 склалися договірні відносини, що підтверджується належними та допустимими доказами та стягнув на користь ОСОБА_8 з ОСОБА_610250 грн. з урахуванням уже сплачених ОСОБА_6 80000 грн. та з ОСОБА_7 решту суми в розмірі 90250 грн., оскільки нею не сплачувалися раніше кошти за виконані роботи.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно з ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд не дав належної оцінки наявним у справі доказам у їх сукупності та не виклав у рішенні мотиви прийняття одних доказів і відхилення інших, обмежившись викладенням змісту цілого ряду норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що вони досягли усної домовленості про те, що ОСОБА_8 встановить трансформаторну підстанцію, а ОСОБА_6 сплатить 270000 грн. Роботи мали бути виконані протягом трьох місяців.

ОСОБА_6 передав ОСОБА_8 в рахунок виконання робіт аванс в розмірі 80000 грн., які ОСОБА_8 зобов'язувався повернути у разі невиконання взятих на себе зобов'язань.

Суд прийшовши до висновку, що між сторонами склалися договірні зобов'язання з договору підряду, що визнається частково сторонами та підтверджується квитанціями, актами та іншими матеріалами справи, вважав, що ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не виконані належним чином обов'язки щодо оплати вартості виконаних робіт в повному обсязі та стягнув залишок грошових коштів, що не сплачені останніми за наслідками виконаних робіт.

Проте, стягуючи з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 90250 грн. грошових коштів за виконані роботи по установці трансформаторної підстанції, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 будь-яких договорів ні в усній, ні в письмовій формі не укладалося, а доводи ОСОБА_8 про те, що на земельній ділянці ОСОБА_6 по АДРЕСА_1 неможливо було розташувати трансформаторну підстанцію, а тому ОСОБА_6 досяг згоди з ОСОБА_7, що трансформаторна підстанція буде розташована на її земельній ділянці по АДРЕСА_2, від якої буде підключений до електромережі і будинок ОСОБА_6, жодними доказами не підтверджуються та й не можуть бути взяті до уваги, оскільки свідчать про правовідносини, які склалися уже між ОСОБА_6 і ОСОБА_7, а не між ОСОБА_8 і ОСОБА_7

Зі змісту як первісного так і зустрічного позовів вбачається, що домовленість про встановлення трансформаторної підстанції була досягнута між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 Договір у письмовій формі не укладався ні між ними, ні між ними і ОСОБА_7

Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл.

ОСОБА_8 посилаючись на факт виконаних ним робіт по установці трансформаторної підстанції, заводський №225398, 2013 року випуску, потужністю160 кВА, яка була розташована ним на земельній ділянці ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 не надав суду акт приймання-передачі замовником виконаних робіт на підтвердження заявлених ним вимог.

А тому надані ОСОБА_8 на підтвердження виконання умов договору видаткова накладна №14 від 25.06.2013 року про придбання трансформаторної підстанції КТП 160/10-0,4, заводський номер 225398 вартістю 73000 грн., акт на надання послуг щодо електровимірювання та випробовування підстанції від 1.09.2013 року вартістю 17500 грн., акт про надання послуг на виготовлення проекту вартістю 90000 грн. електропостачання житлового будинку ОСОБА_7 по АДРЕСА_2, технічні умови№36/78-466 приєднання, яке не є стандартним до електричних мереж електроустановок від 18 листопада 2013 року, робочий проект на електропостачання індивідуального жилого будинку по АДРЕСА_2, замовник ОСОБА_7, які нею не підписані, не є належними та допустимими доказами на підтвердження виконання умов усного договору, укладеного з ОСОБА_6

Крім того, з копії паспорта підстанції КТП вбачається, що на земельній ділянці ОСОБА_7 розміщено інший трансформатор силовий масляний, заводський №543126, дата виготовлення квітень 2015 року, потужністю 250 кВА, який установлено відповідно до розробленого проекту ФОП ОСОБА_12 про електропостачання жилого будинку господарських будівель і споруд ОК «Морська компанія» по АДРЕСА_2, Скадовського району, технічних умов ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» №36/78-437 приєднання, яке не є стандартним до електричних мереж електроустановок від 31.10.2014 року; договору про постачання електричної енергії, укладеного 18.06.2015 року ПАТ «ЕК «Херсонсобленерго» в особі його структурного підрозділу Скадовський РЕЗ і ЕМ зі споживачем обслуговуючим кооперативом «Морська компанія» та договору про приєднання до електричних мереж №89556/43621 від 13.10.2014 року, укладеного між ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» та ОК «Морська компанія», чим спростовуються доводи ОСОБА_8 щодо виконання ним умов договору по розміщенню трансформаторної підстанції на земельній ділянці належній ОСОБА_7 за домовленістю з ОСОБА_6

ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 визнали, що трансформаторної підстанції, яку придбавав ОСОБА_8 на земельній ділянці ОСОБА_7 немає, хто її забрав і де вона знаходиться їм не відомо.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги судом першої інстанції не було також враховано, що будинок ОСОБА_6 як новобудова міг бути підключений до електричних мереж лише на підставі договору про приєднання, укладеного між електропередавальною організацією та ним та що здійснення заходів з приєднання та підключення електроустановок регулюється правилами приєднання електроустановок до електричних мереж затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики 17 січня 2013 року №32, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 8 лютого 2013 року №236/22768 та іншим нормативним актам, що регулюють ці правовідносини.

За таких обставин суд першої інстанції необґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного позову, а тому рішення суду слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити частково, а у задоволенні зустрічного позову відмовити, оскільки ОСОБА_8 не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконаних ним робіт по установці трансформаторної підстанції ОСОБА_6

Факт передачі ОСОБА_6 ОСОБА_8 80000 грн. є встановленим і не оспорюється ними, а тому позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_8 в користь ОСОБА_6 80000 грн., які позивач просив задовольнити як безпідставно набуте майно в порядку ст.1212 ЦК України, підлягають задоволенню. Вимоги щодо стягнення з ОСОБА_8 40400 грн. не підлягають до задоволення, оскільки не доведено, що зазначені кошти були перераховані ОСОБА_6 саме ОСОБА_8, з квитанції, оригінал якої є нечитабельним не можна зробити висновок про призначення платежу, а отже і про те чи сплата цих коштів пов'язана із правовідносинами, що виникли між сторонами.

Не підлягають також задоволенню і вимоги про стягнення інфляційних збитків та трьох процентів річних з простроченої суми, оскільки ст.625 ЦК України не поширюється на правовідносини, що виникають із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не можна вважати законним і обгрунтованим, а тому його слід скасувати і ухвалити нове рішення по суті зазначеного спору.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5, подані в інтересах ОСОБА_6 та в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 27 травня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 80000 грн. грошових коштів.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 800 грн. понесених судових витрат.

В решті позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді