Справа № 565/953/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року м. Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області під головуванням судді Малкова В.В.

при секретарі судового засідання Руднік Л.С.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Стрижеус Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Кузнецовського міського комунального підприємства про визнання переведення на іншу роботу незаконним та поновлення на попередній посаді, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась в суд з позовом до Кузнецовського міського комунального підприємства (далі в рішенні - КМКП) з наступними вимогами: визнати незаконним та скасувати наказ директора КМКП №143 - к від 15 червня 2015 року про переведення на іншу роботу, поновити на попередній посаді медичної сестри з 16 червня 2015 року. Позовні вимоги мотивує незаконністю переведення з повної ставки медичної сестри автотранспортного управління КМКП на 0,5 ставки медичної сестри автотранспортного управління КМКП з 16 червня 2015 року, оскільки відповідач змусив її написати заяву на переведення з погіршенням умов оплати праці.

У письмовому запереченні на позов (а.с.31) відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач 16.06.15 переведена з посади медичної сестри 1 категорії на посаду медичної сестри 1 категорії 0,5 ставки автотранспортного управління КМКП правомірно - у відповідності із вимогами ч.1 ст.32 КЗпП, на підставі особистої заяви позивача ОСОБА_1 про переведення та наказу КМКП № 103 від 12.03.2015 року «про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників». Згідно із зазначеним наказом, зокрема, скорочувалась посада медичної сестри автотранспортного управління КМКП 0,5 одиниці з 16.06.2015. Заяву про переведення на посаду медичної сестри на 0,5 ставки позивач написала власноручно без будь-якого втручання та тиску 15 червня 2015 року.

В судовому засіданні позивач повністю підтримала вимоги позову та пояснила, що вона змушена була написати заяву на переведення з повної ставки на 0,5 ставки медсестри, оскільки працівники відповідача погрожували звільненням з роботи, якщо вона не напише заяву на переведення. Також пояснила, що на даний час працює медсестрою в автотранспортному управлінні КМКП на 0,5 ставки, чотири години на день, проте за колективним договором КМКП займана нею посада, є посадою, за зайняття якої надається додаткова відпустка за ненормований робочий день.

Представник позивача в судовому засіданні просив позов задоволити, з підстав, вказаних у позові. Крім того пояснив, що зміст заяви про переведення свідчить про відсутність добровільної згоди позивача на погіршення умов оплати праці.

В судовому засіданні представник відповідача просила у позові відмовити з підстав, вказаних у запереченні. Також зазначила, що заяву на переведення позивач писала добровільно, будь-якого тиску з боку відповідача не було, тому переведення позивача з повної ставки медсестри на 0,5 стаки медсестри є законним.

Заслухавши пояснення учасників процесу, в результаті всебічного, повного і об'єктивного дослідження доказів та керуючись законом, суд прийшов до наступного висновку.

Позивач працювала медичною сестрою 1 категорії автотранспортного управління КМКП з окладом 2265 грн., восьмигодинний робочий день, п»ятиденний робочий тиждень, з 16.06.2015 позивач переведена медичною сестрою 1 категорії автотранспортного управління КМКП з окладом 1133 грн., кількість робочих днів на тиждень -5 днів, тривалість робочого дня - 4 години (з 07.00 до 11.00), що підтверджується запереченням відповідача на позов та наказом (розпорядженням) КМКП № 143-к від 15.06.2015 року про переведення на іншу роботу (далі в рішенні -наказ №143-к, а.с. 42). На день розгляду справи позивач займає посаду медичної сестри 1 категорії автотранспортного управління КМКП з окладом 1133 грн., кількість робочих днів на тиждень -5 днів, тривалість робочого дня - 4 години, вказаний факт визнаний сторонами. Будь-яких належних доказів ненормованого характеру праці позивача суду не надано. 15 червня 2015 року позивачем подана заява директору КМКП наступного змісту - « в зв»язку зі скороченням 0.5 ставки медичної сестри, згідно з наказом №103 від 12 березня 2015 року (про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників), прошу перевести мене на 0.5 ставки медичної сестри 1 категорії (змушена перейти на 0.5 ставки, так як мене можна звільнити)».

Пунктом 1 наказу КМКП № 103 від 12.03.2015 року «про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників» (а.с.33) передбачено з 16 червня 2015 року проведення скорочення чисельності працівників автотранспортного управління і виведення з штатного розпису штатних одиниць, зокрема 0.5 одиниці медичної сетри 1 категорії (далі в рішенні - наказ №103). З відомості про ознайомлення з цим наказом (а.с.35) слідує, що позивач з наказом №103 не ознайомлена. В судовому засіданні позивач пояснила, що знає зміст наказу №103, проте вважаючи цей наказ незаконним не ознайомилась зі змістом наказу.

01 квітня 2015 року відповідач направив позивачу лист № 659 про зміну умов оплати праці з 16.06.15 на підставі наказу №103, що за повідомленням про отримання поштового відправлення отриманий позивачем ОСОБА_1 02.04.15. Проте, позивач заперечила отримання цього листа, оскільки з 31.03.15 по 15.04.15 перебувала на стаціонарному лікуванні в місті Рівне, що підтверджується епікризом КЗ «Рівненська обласна клінічна лікарня РОР».

Як передбачено ст. 21, ч. 2 ст. 22 та п. ч. 1 ст.23 Кодексу законів про працю України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається.

Трудовий договір може бути, зокрема, безстроковим, що укладається на невизначений строк.

Згідно із ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється.

Відповідно до ст.32 КЗпП, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров'я.

У зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Правовий аналіз вказаних положень законодавства та наданих сторонами письмових доказів, зокрема наказів №103 та № 143-к, є підставою для висновку про незаконність наказу №143-к та необхідність його скасування з метою відновлення порушеного права позивача на працю з дня прийняття цього наказу - 15 червня 2015 року. Підставами для такого висновку є наступні факти і обставини.

По-перше, у відповідності з наказом №103 з 16 червня 2015 року прийнято рішення про зміну розміру оплати праці позивача, у зв»язку із скороченням 0,5 штатної одиниці медичної сестри 1 категорії автоттранспортного управління КМКП.

За наказом №143-к не відбулось переведення позивача на іншу роботу, оскільки позивач на даний час займає посаду медсестри 1 категорії автотранспортного управління КМКП. Фактично з 16 червня 2015 відбулась зміна умов трудового договору, укладеного сторонами - зміна істотних умов праці (оплати праці і режиму роботи) позивача, а саме: відповідач, без дотримання, передбачених ч.3 ст.32 КЗпП умов, зменшив позивачу розмір оплати праці на 50% та тривалість робочого дня на чотири години, залишивши на попередній посаді медсестри 1 категорії автотранспортного управління КМКП.

В даному випадку, зміна розміру оплати праці і режиму роботи позивача не є підставою для прийняття відповідачем наказу №143-к, яким позивач переведена на ту саму посаду із зменшенням розміру оплати праці та зміною графіка роботи. Вказані обставини могли б бути підставою для прийняття відповідачем наказу (розпорядження), яким змінюються умови трудового договору з позивачем або внесення змін у штатний розклад КМКП та графік роботи позивача, за умови повідомлення позивача про зміну істотних умов праці за два місяці. А у разі, якщо позивач не погоджується на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір з позивачем міг бути припинений на підставі п.6 ст.36 КЗпП.

По -друге, актом про відмову працівника з ознайомленням наказу №103 (а.с. 36) зафіксована відмова позивача ОСОБА_1 від підпису у відомості про ознайомлення із зазначеним наказом.

В свою чергу, у разі зміни істотних умов праці власник або уповноважнений ним орган повинен повідомити працівника не пізніше ніж за два місяці про зміну істотних умов праці, зокрема розміру оплати праці та режиму роботи, як це передбачено ч.3 ст.32 КЗпП, а не зафіксувати відмову працівника від ознайомлення з відповідним наказом. Відповідач не довів, а позивач спростував отримання останнім листа КМКП № 659 від 01.04.15.

При цьому, наявність заяви позивача ОСОБА_1 про переведення на іншу роботу від 15.06.2015 року, не спростовує висновок суду про незаконність наказу №143-к.

По-третє, наказ № 103 не містить повної інформації про зміну з 16 червня 2015 року істотних умов праці медсестри 1 категорії автотранспортного управління КМКП, зокрема, зміни графіку роботи позивача - з восьми годин на чотири години день при п»ятиденному робочому тижні.

Як передбачено ч.1 ст.235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Разом з тим, наказом № 143-к не відбулось переведення позивача з 16 червня 2015 року на іншу роботу, оскільки фактично на даний час позивач займає ту саму посаду, що і до 16 червня 2015 року. Згідно із наказом № 143-к відповідач без достатніх правових підстав змінив істотні умови праці позивача ОСОБА_1 (режим роботи та розмір оплати праці), у зв»язку з чим наказ №143-к визнаний судом незаконним і скасований з дня прийняття - 15.06.2015 року. Вказаний спосіб захисту порушеного права позивача є достатнім для відновлення становища, що існувало до прийняття наказу № 143-к і не потребує ухвалення рішення про поновлення позивача на попередній посаді.

За таких обставин, вимогу про поновлення позивача на посаді медсестри 1 категорії на повну ставку з 16 червня 2015 року слід залишити без задоволення.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності до ч. 3 ст.88 ЦПК, витрати по сплаті судового збору в розмірі 243, 60 грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.43 Конституції України, ст.ст. 21-23, 32, 235 КЗпП України, ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково. Визнати незаконним та скасувати наказ (розпорядження) Кузнецовського міського комунального підприємства №143-к від 15.06.2015 року про переведення на іншу роботу ОСОБА_1.

Залишити без задоволенні позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на попередній посаді.

Стягнути з Кузнецовського міського комунального підприємства в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлений і підписаний головуючим 01 вересня 2015 року