Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2015 р. року Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Чех Н.А.

при секретарі - Кузьменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" про визнання недійсним договору, укладеного внаслідок обману споживача, та договорів, що забезпечували виконання основного зобов'язання, відшкодування збитків та моральної шкоди споживача,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 02.04.2006 року між ним та ВАТ КБ "Надра" було укладено кредитний договір, відповідно до якого ним було позичено суму в розмірі 81 567,00 доларів США під 9,5 % річних, комісія (щомісячна) 0,35%, строк дії договору 240 місяців, кінцевий термін повернення кредиту - 01.10.2026 року, мінімальний платіж - 1 211 доларів США щомісячно, строк сплати - 10 число кожного місяця. Під час укладання договору йому не було надано підписаний банком графік погашення кредиту, що унеможливило перевірку правильності умов кредитування. На виконання основного зобов'язання за кредитним договором було укладено Іпотечний договір від 02.10.2006 року і Договір поруки від 02.10.2006 року. У 2012 році працівники відповідача проінформували його про наявність у нього заборгованості з погашення кредиту. На початку 2013 року він звернувся до банку щодо графіку погашення кредиту та можливості реструктуризації його заборгованості, якщо така є. Працівник банку провів розрахунок, який показав, що ним (позивачем) неправильно сплачується мінімальний платіж - мінімальний платіж за його умов кредитування (на 20 років) має бути значно меншим від 1 211 доларів США. Ним було проведено приблизний розрахунок по мінімальному платежу 1 211 доларів США в місяць, та з'ясував, що за таких умов погашення його кредиту відбуватиметься не протягом 20 років, на які він брав кредит, а протягом 10 років. Після цього він звернувся до відповідача і у січні 2013 року йому надали розрахунок, відповідно до якого кінцевим терміном погашення кредиту ним є не 01.10.2026 року, а 10.11.2017 року. Таким чином, відповідач на стадії укладання кредитного договору не надав йому достовірної інформації, хоча б у вигляді графіку погашення заборгованості, створив передумови для безпідставного отримання з нього подвійної суми за кредитними зобов'язаннями. При укладенні кредитного договору з ним, відповідачем було введено його в оману щодо істотних умов договору - а саме строку погашення кредиту та суми щомісячного мінімального платежу. Він звертався до відповідача з пропозицією внести зміни до умов договору, провести перерахунок всіх проведених ним платежів станом на 2013 рік, перевірити наявність підстав для стягнення з нього пені та штрафів, що здійснювалися банком в цей період, скасувати нарахування йому пені та штрафів, що були здійснені банком за нібито "несвоєчасне погашення кредиту (а насправді - "за неповне внесення мінімального платежу" та надати йому прозорий та зрозумілий графік погашення кредиту, провести звірку з урахуванням всіх проведених ним на користь банку платежів. Замість належної відповіді на поставлені питання банк надіслав йому відписку, у якій визнав факт неправильного розрахунку мінімального платежу за договором, однак, чомусь заявив про його відмову від підписання додаткової угоди, хоча ним надавались банку навіть примірники такої угоди для впорядкування їх з банком взаємовідносин і припинення тероризування його представниками банку, що вимагають "погасити заборгованість". При цьому, працівники банку усно, з посиланням на "програму банку" підтвердили новий розмір мінімального платежу та запропонували йому здійснювати оплату, виходячи з нового розміру мінімального платежу в сумі близько 740 доларів США на місяць, що він і робив у 2013 році. В подальшому, в 2014 році йому зателефонували з банку та запросили "для реструктуризації заборгованості", при цьому працівник відповідача знову проінформував його, що в нього (позивача) наявна заборгованість, оскільки не сплачується мінімальний платіж в розмірі 1 211,00 доларів США щомісячно, що в свою чергу тягне нарахування на суми "недоплати" штрафів та пені, що збільшує його заборгованість перед банком. Таким чином, він зрозумів, що банк продовжує нараховувати платежі, виходячи з 1 211 доларів США, і ніякого "перегляду" умов не здійснено, його (позивача) вкотре ввели в оману та ошукали. Навесні 2014 року він звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом про визнання всіх договорів з банком недійсними, влітку справа була передана до Дніпровського районного суду міста Києва за підсудністю. Знаючи про проблеми по його кредитному договору, про справу в суді, називаючи спірні питання "помилкою", відповідачем за весь цей період не було здійснено перегляду мінімального платежу, ніяких переговорів не пропонували провести, додаткову угоду не пропонували укласти, його пропозиції проігнорували та продовжували нараховувати заборгованість. Наприкінці листопада 2014 року в м. Кіровоград, на адресу його батьків було доставлено лист з постановою про відкриття виконавчого провадження про стягнення з нього на користь відповідача суми 1 058 101,59 грн. за виконавчим написом нотаріуса, який було вчинено 16.09.2014 року. Постанова не містила інформації ні про нотаріуса, ні про сам виконавчий напис. 16.11.2014 року йому вдалося ознайомитися з документами виконавчого провадження, з'ясувати дані нотаріуса, якого в подальшому проінформував листом про безпідставність вчинення виконавчого напису, та подав позов до адміністративного суду. Наявні у виконавчому провадженні документи свідчили, що відповідачем було введено в оману нотаріуса, ВДВС щодо відсутності спору між сторонами, щодо місця його проживання, яким з 2006 року є АДРЕСА_1, про що знав банк. Враховуючи явно недобросовісну позицію відповідача, керуючись ЦК України, Закон України "Про захист прав споживачів", вважає, що є всі правові підстави для визнання кредитного та забезпечувальних договорів недійсними, як такі, що укладені внаслідок обману споживача.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, викладені в позовній заяві обґрунтування, письмові пояснення та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Зазначив, що позовні вимоги є безпідставні, в кредитному договорі зазначено суму мінімального платежу, яку позивач не сплачував, або сплачував не в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість. Посилання на п.3.3.4 кредитного договору є безпідставне, так як цим пунктом визначено кінцевий термін погашення кредиту, який не має відношення до розрахунку сум кредиту, відсотків.

Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

В суді встановлено, що 02.10.2006 року між ВАТ КБ "Надра" (правонаступником якого є відповідач ПАТ КБ "Надра") та позивачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 65/11/27/2006-840, відповідно до якого банком було надано ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 81 567,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених договором. Цільове використання кредиту - проведення розрахунків за договором купівлі-продажу від 02.10.2006 року квартири АДРЕСА_1. Відсотки за користування кредитом розраховується банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 9,5 % річних. За управління кредитом здійснюється плата щомісяця з розрахунку 0,35% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом. Пунктом 1.4 кредитного договору визначено, що Банк (відповідач) надає позичальнику (позивачу) кредит строком на 240 місяців, тобто - на 20 років, кінцевий термін погашення кредиту - 01.10.2026 року (визначений в п.3.3.4 договору). Повернення кредиту та сплата банку передбачених умовами договору платежів (відсотки та плата за управління кредитом) шляхом здійснення перерахування мінімально необхідного платежу у валюті кредиту. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 1 211,00 доларів США. Вносити черговий мінімальний платіж - 1 211,00 доларів США позичальник (позивач) мав щомісяця до 10 числа поточного місяця. Графік погашення кредиту не складався.

На виконання основного зобов'язання за кредитним договором між сторонами було укладено Іпотечний договір від 02.10.2006 року і Договір поруки від 02.10.2006 року, в яких містяться аналогічні умови та вимоги, в тому числі - про мінімальний платіж в сумі 1 211,00 доларів США, про кінцевий термін погашення - 01.10.2026 року.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у установлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Встановлено, що в 2012 році банк повідомив позивача про наявність у останнього заборгованості за кредитними зобов'язаннями. Після цього, позивач почав звертатися до банку для з'ясування питання про заборгованість, і було з'ясовано, що банк здійснив невірні розрахунки при укладанні кредитного договору, а саме: при врахуванні визначеного розміру щомісячного необхідного мінімального платежу - 1 211,00 доларів США, який включає в себе тіло кредиту, відсотки та плату за управління кредитом, при здійсненні розрахунку з часу укладання кредитного договору (02.10.2006 року), кінцевим терміном повернення кредиту є дата - 10.11.2017 рік, що підтверджено самим відповідачем (банком) в наданому позивачу розрахунку (а.с.73-75).

Лист - відповідь з банку (а.с.81), адресований позивачу на звернення останнього, в якому повідомляється про те, що станом на 08.04.2013 року по тілу кредиту існує випередження по графіку, що виникло через регулярне часткове дострокове погашення кредиту - є підтвердженням того, що банк визнав свою помилку в розрахунках, однак невірно її сформулював, а саме - не як помилку, а як дострокове погашення кредиту. При цьому враховується те, що позивач з 2006 року (часу укладення кредитного договору) до 2012 року щомісяця здійснював сплату на виконання умов кредитного договору в розмірі 1 211,00 доларів США. Тобто, протягом більше як п'ять років позивач виконував взяті на себе за кредитним договором зобов'язання у повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідачем на неодноразові звернення та прохання скласти та надати графік погашення кредиту відповідач не реагував, позивачем в процесу розгляду справи в суді було надано до справи Графік погашення кредиту (а.с.151-155), складений по вихідним даним спірного кредитного договору ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", шляхом внесення вихідних даних у відповідну комп'ютерну програму. Згідно даного графіку, при умові отримання кредиту в сумі 81 567,00 доларів США, відсоткової ставки у розмірі 9,5 % річних, строку - на 240 місяців (20 років), кінцевий термін погашення кредиту - 01.10.2026 року, - щомісячний платіж має становити 760,32 долари США, а не 1 211 доларів США. Стороною відповідача в судовому засіданні не було спростовано вказану суму необхідного мінімального щомісячного платежу чи її невідповідність, як і не було спростовано того, що при укладання кредитного договору сторонами було досягнуто згоди на строк, на який видається кредит - 240 місяців (20 років).

Враховуючи вищевикладене, слідує, що відповідачем невірно визначено розмір мінімально необхідного щомісячного платежу, виходячи з оговореної сторонами умови - кредит оформлювався та брався позивачем на 20 років. Це в свою чергу свідчить про те, що при такому невірному розрахунку, відповідач може отримати від позивача безпідставно, незаконно значну суму грошових коштів. Укладати додаткові угоди про внесення змін до умов кредитного договору щодо зазначення правильного необхідного мінімального щомісячного платежу, знаючи та визнаючи вже три роки про наявність у кредитному договорі невірних, невідповідних умов, банком не пропонувалося як раніше, так і в судовому засіданні, при тому, що судом надавався час для можливості здійснення таких дій.

Лист - відповідь відповідача на звернення позивача (а.с.81) є підтвердженням того, що відповідачем визнається невірний розмір необхідного мінімального щомісячного платежу, оскільки дострокових погашень кредиту, а саме - сплати суми більше ніж 1 211 доларів США в місяць, позивачем не здійснювалося, а відповідач зазначає в даному листі про регулярне часткове погашення кредиту, що свідчить про те, що відповідачем робилися такі висновки, виходячи з іншої (майже в половину меншої суми) платежу. Як зазначалося вище, підтвердженням невірного розміру платежу в кредитному договорі є і наданий відповідачем (підписаний, з печаткою) Графік погашень (а.с.73-75), який свідчить про те, що при оплаті щомісячно по 1 211 доларів США термін погашення є листопад 2017 року, а не як зазначено в договорі - листопад 2026 року.

Посилання представника відповідача на те, що вказані в кредитному договорі кінцевий строк повернення кредиту - 01.10.2026 року (п.3.4) та строк, на який видано кредит - 240 місяців (п.1.4) не пов'язані з розміром визначеного в договорі платежу, - є безпідставними та невідповідними вимогам закону. Визначення строку повернення кредиту є обов'язковою умовою, змінювати яку в односторонньому порядку ніхто не має права. Лише при наявності умови про строк повернення кредиту, можливо зробити розрахунки щомісячного платежу, без визначення строку, на який видано кредит, такі розрахунки є неможливі.

Таким чином, в суді встановлено, що спірний кредитний договір є діючий, умовами його є - надання кредиту на 20 років, до листопада 2026 року, щомісячна сума мінімально необхідного платежу в місяць становить 760,32 долари США. З урахуванням сплачених позивачем сум по даному кредитному договору та вказаного вище мінімально необхідного платежу (760,32 долари США на місяць), позивач виконує умови договору, заборгованості з 2012 року, про що зазначав відповідач, та на яку видано виконавчий напис нотаріус, не має, нарахована вона незаконно.

На думку суду, встановлені по даній справі факти, зазначені вище, свідчать про необхідність внесення змін до кредитного договору, а саме: до п.3.3.2, та про необхідність здійснення перерахунку сплачених сум, виходячи з нового, вірного розміру щомісячного платежу, а не про наявність підстав для визнання кредитного договору та договорів забезпечення недійсними в цілому. Саме це є підставою для відмовити в задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 202, 203, 215, 210, 525, 256, 530 ЦК України ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" про визнання недійсним договору, укладеного внаслідок обману споживача, та договорів, що забезпечували виконання основного зобов'язання, відшкодування збитків та моральної шкоди споживача - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: