Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/223/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, третя особа: ПАТ «ОТП Банк» про захист прав споживачів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, третя особа: ПАТ «ОТП Банк» про захист прав споживачів.

В обґрунтування позову вказує, що 25.09.2013 року між нею та ФОП ОСОБА_2 в офісі АДРЕСА_1 був укладений Договір про виготовлення та встановлення ПВХ дверей.

Цього ж дня, в цьому ж приміщенні, для оплати ПВХ дверей, між нею та ПАТ «ОТП БАНК» було укладено Договір про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1.

Вказує, що за твердженнями співробітника, який оформляв Договір та представника ПАТ «ОТП БАНК» ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 є партнерами та працюють спільно.

За умовами п. 1.1 Договору кредиту Продавцем визначено ФОП ОСОБА_3 і йому згідно умов Договору нею було сплачено за рахунок кредитних коштів через ПАТ «ОТП БАНК» 2170 грн., що підтверджується п. 2 Договору про надання споживчого кредиту.

За умовами п. 3.2 Договору ФОП ОСОБА_2 зобов'язана була виготовити та встановити ПВХ двері на протязі 30 робочих днів, однак цього не зробила. Термін виготовлення та встановлення ПВХ дверей сплив 06.11.2013 року.

Вказує, що її неодноразові звернення з вимогою виконати умови Договору, співробітниками ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 залишаються без відповіді та задоволення.

Тривале ігнорування ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 її законних вимог завдало їй збитків так, як вона на придбання ПВХ дверей оформила кредит в ПАТ «ОТП БАНК», який на даний час сплачено повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦК України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин мають право за взаємною згодою, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 665 ЦК України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи порушення ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 умов Договору, ігнорування її вимог, вона письмово 05.08.2014 року повідомила ФОП ОСОБА_2 а 12.08.2014 року - ФОП ОСОБА_3 про відмову від прийняття виконання зобов'язання та вимагала негайного повернення сплачених нею коштів в сумі 2170 грн., але її вимога залишилася без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Вказує, що з дати 12.08.2014 року - її відмови від Договору відповідачі зобов'язані повернути їй кошти, сплачені за ПВХ двері, а в неї виникло право вимагати сплати заборгованості в сумі 2170 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Оскільки згідно умов Договору відповідачі зобов'язані були виготовити ПВХ двері до 06.11.2013 року, однак цього не зробили, то сума пені за прострочення становить 22394 грн. 40 коп., виходячи із розрахунку: 2170 грн. /сума боргу/ х 344 дні /з 06.11.2013 року по 15.10.2014 року/ х 3% = 22394 грн. 40 коп.

А тому, просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 на її користь заборгованість в сумі 2170 грн. та пеню в сумі 22394 грн. 40 коп.

В судовому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги, просила позовні вимоги до відповідачів ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 про стягнення 2170 грн. залишити без розгляду оскільки сплачені нею за ПВХ двері кошти в сумі 2170 грн. на даний час повернуті. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 на її користь пені в сумі 22394 грн. 40 коп. підтримала та просила їх задовольнити. Крім того, пояснила, що укладаючи Договір від 25.09.2013 року із ФОП ОСОБА_2 вона самої ФОП ОСОБА_2 не бачила, а договір від імені ФОП ОСОБА_2 був підписаний в офісі останньої невідомим їй чоловіком. Гроші за ПВХ двері були перераховані ПАТ «ОТП БАНК» на користь Продавця - ФОП ОСОБА_3, про що зазначено в договорі про надання споживчого кредиту від 25.09.2013 року.

Відповідачі ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 та представинк третьої особи - ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку.

Суд, заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись з даним позовом до суду позивачка ОСОБА_1, як на підставу своїх вимог, посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», відповідно до якого у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством, а у разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

З врахуванням уточнених вимог позивачка просить стягнути солідарно з відповідачів ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 на її користь, на підставі ст. 10 вищезгаданого Закону, пеню в розмірі 22394 грн. 40 коп., посилаючись на те, що між нею та відповідачкою ФОП ОСОБА_2 25.09.2013 року був укладений договір про виготовлення та встановлення ПВХ дверей, який останньою виконаний не був. При цьому пояснила, що сама ФОП ОСОБА_2 вказаний договір не укладала та не підписувала, а він був підписаний в офісі ФОП ОСОБА_2 невідомим їй чоловіком.

Як вбачається з тексту Договору про виготовлення та встановлення ПВХ дверей від 25.09.2013 року, його сторонами є: «Замовник» - ОСОБА_1, «Виконавець» - ФОП ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з приписами статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно з правилом ст. 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним (оспорювані правочини).

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачкою ФОП ОСОБА_2 Договір про виготовлення та встановлення ПВХ дверей від 25.09.2013 року не підписувався та не укладався, а підпис виконаний іншою особою, про що було заявлено позивачкою ОСОБА_1 в судовому засіданні, ФОП ОСОБА_2 не вчинялися дії, спрямовані на виникнення відповідних правовідносин, тому такий договір є нікчемним (недійсним) в силу ст.ст. 203, 215 ЦК України.

За положеннями ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

А тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення пені в сумі 22394 грн. 40 коп.

Крім того, в судовому засіданні позивачкою, відповідно до ст. 60 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами існування договірних зобов'язань між нею та ФОП ОСОБА_3, а тому позовні вимоги, заявлені до ФОП ОСОБА_3 про стягнення пені, солідарно з ФОП ОСОБА_2, є безпідставними.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 в цілому.

На підставі ст. ст. 6, 202, 203, 204, 215, 216, 509, 526, 530, 549, 551, 627, 638 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, Законом України "Про захист прав споживачів», суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, третя особа: ПАТ «ОТП Банк» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: В.М. Скляренко