АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8520/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Богінкевич С.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.,

при секретарі: Гречка Т.В.

за участю: позивача ОСОБА_3

представників позивача: ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_8 - ОСОБА_6 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного Акціонерного Товариства «Банк «Київська Русь» про зобов'язання вчинити дії.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись в березні 2015 року до суду з вищезазначеним позовом, вказував на те, що з метою забезпечення житлом неповнолітньої доньки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1, між його дружиною ОСОБА_4 (інвестор) та ТОВ «Компанія з управління активами «ІМІДЖ ФІНАНС» було укладено інвестиційний договір від 12.03.2015 року, щодо інвестиційної участі інвестора у будівництві об'єкта нерухомості, шляхом здійснення інвестиційних внесків на умовах, в обсягах, та у строки, що передбачені інвестиційним договором. Пунктом 5.2. цього договору було визначено розмір інвестиційного внеску у сумі 2 529 394 гривни, який підлягав внесенню у строк до 25.03.2015 року. Для акумулювання коштів на придбання житла він уклав з ПАТ «Банк «Київська Русь» договір банківського рахунку від 10.03.2015 року та відкрив поточний банківський рахунок № НОМЕР_1, на який перераховано кошти у обсязі, достатньому для виконання фінансових зобов'язань інвестором перед фондом. На виконання умов інвестиційного договору та сплати інвестиційного внеску, він надав відповідачу: платіжне доручення від 13.03.2015 року № 5724 для перерахування з поточного рахунку частини суми інвестиційного внеску у сумі 1 250 000 гривень на користь фонду, яке було виконано банком 13.03.2015 року та платіжне доручення від 19.03.2015 року №0432 для перерахування з поточного рахунку коштів у сумі 1 279 394 гривні на користь фонду.

Оскільки відповідачем у порушення умов договору не були перераховані кошти за платіжним дорученням №0432 на суму 1 279 394 гривень позивач просив суд задовольнити заявлені ним вимоги.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року, позов було задоволено.

Зобов'язано Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» переказати кошти у розмірі 1 279 394 гривні з поточного рахунку ОСОБА_3 на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ІМІДЖ ФІНАНС».

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року виправлено описку.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ «Банк «Київська Русь», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_8- ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу. Де ставив питання про скасування рішення суду та постановлення нового, яким заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 залишити без задоволення. Вказуючи при цьому, на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Позивач, представники позивача не визнали подану апеляційну скаргу, заперечували проти її задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що між сторонами 10.03.2015 року було укладено договір банківського рахунку №20331-29.1.2, відповідно до якого позивачу було відкрито поточний банківський рахунок № НОМЕР_1, на який останнім було перераховано кошти.

19.03.2015 року позивач надав банку ( відповідачу) платіжне доручення від 19.03.2015 року за №0432 для перерахування з поточного рахунку коштів у сумі 1 279 394 гривень на виконання умов інвестиційного договору та сплати другої частини інвестиційного внеску. Так як перша частина коштів була перерахована відповідачем у відповідності до платіжного доручення від 13.03.2015 року № 5724.

Однак, банківська операція щодо перерахунку коштів за платіжним дорученням відповідачем здійснена не була.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив з їх доведеності. Зазначаючи при цьому, що невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського рахунку №20331-29.1.2 від 10.03.2015 року, шляхом перерахування коштів у відповідності до наданого позивачем платіжного доручення від 19.03.2015 року №0432 для перерахування з поточного рахунку коштів у сумі 1 279 394 гривні у день його надходження порушує права позивача, передбачені договором та положеннями ст.ст. 1066, 1068 ЦК України.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою апелянт вказував на те, що судом було залишено поза увагою те, що відповідно до положень ЦК України, ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і «Про банки і банківську діяльність» між ОСОБА_3 га ПАТ «Банк «Київська Русь» склалися зобов'язальні правовідносини на підставі договору банківського рахунка, які носять майново-грошовий характер, а відтак, у даному випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами на якою поширюється обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства та постановленому судовому рішенні.

Так як відповідно до ст. 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківськими рахунками виступають рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнта і контрагентів, та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Відповідно до положень цієї статті операції за рахунком - це сукупність банківських операцій по зарахуванню, видачі або перерахуванню грошових коштів. При цьому під видачею розуміється операція по списанню грошових коштів із рахунка клієнта і видача їх готівкою.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" основними видами рахунків, залежно від їх призначення, є поточні та депозитні (вкладні) рахунки.

Поточним рахунком визнається рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей та для здійснення усіх видів операцій за цим рахунком відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Поточні рахунки відкриваються фізичним особам для зберігання коштів, отримання готівки та проведення безготівкових рахунків у національній валюті з юридичними та іншими фізичними особами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені говором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Як вбачається із матеріалів справи 19.03.2015 року Правлінням Національного банку України прийнято рішення про віднесення ПАТ «Банк Київська Русь» до категорії неплатоспроможних починаючи з 20 березня 2015 року, про що винесено Постанову № 190. Водночас, 19.03.2015року. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_8

Віднесення відповідача до категорії неплатоспроможних відповідно до зазначеної вище постанови не звільняє банк від виконання зобов'язань строк якого настав до введення тимчасової адміністрації.

Так як платіжне доручення було передано відповідачу до виконання ще до введення тимчасової адміністрації.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги ту обставину, що порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань мало місце ще до віднесення його до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації банку, колегія суддів вважає, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вимог позивача обґрунтованими та такими що узгоджуються з нормами діючого законодавства.

Не знайшли свого підтвердження і доводи скарги щодо безпідставності перерахування коштів з поточного рахунку позивача на рахунок третьої особи, яка не була залучена до участі у справі, так як фактично йде мова про зобов'язання банку виконати платіжне доручення, яке містить у собі реквізити сторін що є лише отримувачем коштів на виконання інвестиційного договору.

У той же, колегія суддів вважає, що прийняте судом рішення щодо розподілу судових витрат між сторонами у відповідності до ст. 88 ЦПК України, а саме стягнення з відповідача судового збору в розмірі 243, 60 гривень підлягає скасуванню. З урахуванням того, що відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах пов'язаних з здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку звільняється від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» ОСОБА_8 - ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року скасувати в частині стягнення з ПАТ «Банк «Київська Русь» судового збору .

У іншій частині рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: