У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

09 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Офпродив», реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ТОВ «Офпродив», реєстраційна служба ГУЮ у м. Києві, про визнання договору купівлі-продажу цінних паперів недійсним та скасування державної реєстрації права власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 1997 року по 2014 рік він з ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі. 21 березня 2008 року його дружина - відповідач ОСОБА_5, діючи в інтересах сім'ї та за його згодою уклала з ТОВ «Міжрегіональне фінансове об'єднання» договір № Б-08/9-8 купівлі-продажу цінних паперів, умовами якого було передбачено придбання цільових облігацій, емітентом яких є ТОВ "Офпродив". За змістом указаного договору, власник придбаних облігацій набув право отримати у власність загальну площу квартири АДРЕСА_1, а також право вчиняти з облігаціями дії, що не суперечать вимогам чинного законодавства України.

Позивач вказував, що на виконання умов договору ОСОБА_5 повністю оплатила вартість облігацій в розмірі 1,2 млн. грн за рахунок коштів, що, на його думку, були їхньою спільною сумісною власністю.

В подальшому позивач дізнався, що 01 жовтня 2010 року дружина - відповідач ОСОБА_5 без його згоди уклала зі своїм батьком - ОСОБА_6 договір № Б 10/358-1 купівлі продажу зазначених вище цінних паперів, а саме: іменних цільових облігацій у кількості 11 050 штук, за ціною пакету - 1 116 050 грн. Як наслідок, право власності на квартиру, яке мало виникнути у ОСОБА_5 як власника облігацій, було зареєстровано за ОСОБА_6

Позивач зазначав, що жодної згоди на укладення оспорюваного договору він не надавав, виступати дружині від його імені при підписанні правочину не доручав.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив визнати договір купівлі-продажу цінних паперів недійсним та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1, яке виникло в результаті укладення вказаного договору.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суди, на підставі доказів, наданих сторонами та належним чином оцінених судами, дійшли вірного висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_4

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків оскаржуваних судових рішень не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов А.В. Маляренко