У х в а л а

іменем україни

14 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, визнання майна, яке набуто під час проживання однією сім'єю, спільною власністю подружжя, визнання права власності на майно, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 21 січня 1984 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Києва від 20 березня 1992 року. Протягом 10 років вони продовжували проживати як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу. У січні 2003 року ними за спільні кошти було придбано 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1, який було оформлено на відповідача. З 2004 року в будинку за власні кошти позивачем було здійснено ремонт, що збільшило його вартість. 25 жовтня 2007 року відповідач уклала договір про поділ вказаного житлового будинку в натурі (квартира № 2). Крім цього, в 2005 році позивачем за власні кошти було виготовлено торгові контейнери, які встановлено на торгових місцях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 ПООС «Коростенський кооперативний ринок». Посилаючись на те, що сімейні стосунки між позивачем та відповідачем не склалися, просив:

встановити факт проживання з відповідачем однією сім'єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу в період з квітня 1992 року по грудень 2008 року;

визнати 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та три торгові кіоски, які встановлено на торгових місцях НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 ПООС «Коростенський кооперативний ринок», спільною власністю подружжя як майно, що набуто під час проживання однією сім'єю;

визнати за позивачем право власності на 1/6 частину житлового будинку АДРЕСА_1 та один торговий кіоск, який займає торгове місце НОМЕР_1 на території ПООС «Коростенський кооперативний ринок».

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 11 лютого 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко