Провадження № 2/317/1038/2015
Справа № 317/1459/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Сакояна Д.І.

при секретарі Грецовій О.Б.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м. Запоріжжя справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа відділ Державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексу інфляції та 3-х процентів річних та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ Державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексу інфляції та 3-х процентів річних,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Відділ державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області та просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за весь період прострочення сплати аліментів з 20.09.2013 по 01.05.2015 р.р. у розмірі 1448 грн., три відсотки річних за період з 20.09.2013 по 20.04.2015 р.р. в сумі 241,87 грн. та індекс інфляції за період з 20.09.2013 по 01.04.2015 р.р. в сумі 2182,80 грн.

Вимоги мотивує тим, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2013 р. з відповідачки на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.02.2013 р. На підставі рішення суду був виданий виконавчий лист 332/702/13 від 26.03.2013 р., з яким він звернувся до відділу Державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження було встановлено, що відповідачка у добровільному порядку аліменти та заборгованість по аліментах не сплачує з жовтня 2014 року, іноді сплачує деякі суми, які навіть не покривають суму місячного платежу, в добровільному порядку сплатити заборгованість не бажає, у звязку з чим заборгованість зі сплати аліментів станом на 20.03.2015 р. склала 6400 грн. Зазначає, що неодноразово просив відповідачку погасити хоча б наявну заборгованість, тому не звертався до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, незважаючи на ріст інфляції в країні. Однак відповідачка у категоричні формі відмовляється від сплати аліментів і заборгованості по ним.

До початку розгляду справи по суті відповідачка предявила зустрічний позов до ОСОБА_3, третя особа відділ Державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексу інфляції та 3-х процентів річних та просить звільнити її від сплати заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексу інфляції та трьох процентів річних.

Вимоги мотивує тим, що заборгованість по аліментам виникла у звязку з важким матеріальним та сімейним становищем. Зазначає, що зараз перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_5. Під час цивільного шлюбу народилося двоє дітей ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 На даний час малолітні діти знаходяться на її утриманні, вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, коштів від заробітку цивільного чоловіка та державної допомоги, що вона отримує, для достатнього забезпечення необхідних соціальних і культурних потреб сімї не достатньо. Вважає, що існують обставини, які мають істотне значення для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексу інфляції та трьох процентів річних.

Ухвалою суду від 15 червня 2015 року зустрічний позов був прийнятий до спільного розгляду з первісним.

Повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи позивач за первинним позовом в судове засідання не зявився.

В судове засідання зявився представник позивача ОСОБА_1, яка позов підтримала, надала пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Зустрічний позов не визнала, зазначивши, що вимоги є необґрунтованими, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано доказів вкрай тяжкого становища, а заборгованість виникла внаслідок бездіяльності самої позивачки за зустрічним позовом.

В судове засідання зявилась відповідачка за первинним позовом ОСОБА_2, яка первинний позов не визнала, зустрічний підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. Також зазначила, що раніше одягала дитину за власні кошти, оплачувала репетитора, однак після появи нової сімї не має такої можливості, оскільки вона не працює. Зазначила, що про заборгованість знала, останній раз сплачувала аліменти в лютому 2015 року. На питання суду щодо обґрунтованості розрахунку, наданого позивачем, зазначила, що вважає його обґрунтованим, однак вбачає підстави для звільнення її від даних платежів.

Представник третьої особи відділу Державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області в судове засідання не зявився, надав суду заяву від 27.05.2015 р. № 7173/3 про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, надавши при цьому копії матеріалів виконавчого провадження. 11.06.2015 р. представник третьої особи знову звернувся до суду із заявою № 7359/3 про розгляд справи за відсутності третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає, що первинний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.03.2013 р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 20.02.2013 р.

26 березня 2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист.

02 квітня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до відділу Державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції з заявою про прийняття на виконання виконавчого документа. Постановою від 05.04.2013 р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 322/702/13.

З розрахунку заборгованості по аліментам наданої державним виконавцем, ОСОБА_2 станом на 20.05.2015 р. має заборгованість по аліментам у розмірі 7200 грн. Дана обставина визнана останньою у судовому засіданні.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖС № 228020 ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2

Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖС № 261778 ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3

За вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно розяснень, що містяться у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка за первинним позовом знала про наявність заборгованості, однак свідомо її не сплачувала, доказів поважності причин несплати суду не повідомила, що свідчить про наявність її вини.

Перевіривши наданий первинним позивачем розрахунок неустойки, суд вважає його обґрунтованим. Також суд враховує, що відповідачка за зустрічним позовом погодилась у судовому засіданні з поданим розрахунком.

Вимоги позивача за первинним позовом стосовно стягнення з відповідачки інфляційних витрат та 3 % річних суд вважає безпідставними, оскільки стаття 625 ЦК України не поширюється на правовідносини по стягненню заборгованості по аліментам.

Вирішуючи питання щодо звільнення позивача за зустрічним позовом від сплати заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексу інфляції та 3-х процентів річних суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Таких обставин у судовому засіданні судом не встановлено. Посилання позивачки за зустрічним позовом на те, що на її утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей не може бути підставою для тимчасового припинення утримання іншої дитини ОСОБА_8, у тому числі шляхом звільнення позивачки за зустрічним позовом від сплати вже існуючої заборгованості, оскільки за приписами ст. 180 СК України кожен з батьків зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обставини на які посилається позивачка за зустрічним позовом не є раптовими, є виключно субєктивними. ОСОБА_2 усвідомлювала, що протягом тривалого часу буде знаходитись у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, усвідомлювала, що не зможе працювати, однак свідомо не зверталась до суду щодо зменшення розміру аліментів, відстрочення або розстрочення їх сплати.

За приписами ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Вимоги щодо звільнення від стягнення неустойки не є обґрунтованими, оскільки не передбачені Сімейним кодексом України. Вирішуючи позовні вимоги в цій частині суд враховує, що позивачка за зустрічним позовом не ставить питання про зменшення розміру неустойки, а просить звільнити її саме у повному обсязі від стягнення неустойки. Крім того, суд враховує, що обставини на які посилається позивачка за зустрічним позовом не є поважними, а тому суд не вважає їх підставою ані для звільнення від сплати неустойки, ані для її зменшення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 60, 88, 214-215, 226, ч. 3 ст. 209 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа відділ Державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексу інфляції та 3-х процентів річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за весь період прострочення сплати аліментів з 20.09.2013 по 01.05.2015 р.р. у розмірі 1448,00 грн. (одна тисяча чотириста сорок вісім гривень 00 коп.).

В іншій частині вимог первісному позивачу відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа відділ Державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексу інфляції та 3-х процентів річних відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.І. Сакоян