У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Швалюк Анжела Володимирівна, про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 26 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення коштів, посилаючись на те, що 19 лютого 2013 року вона уклала із ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_5, договір купівлі-продажу трикімнатної АДРЕСА_1, яка належала на праві власності ОСОБА_5 Сторони домовились щодо усіх істотних умов договору і відбулось повне його виконання зі сторони позивача, а саме, вона сплатила повну вартість квартири в розмірі 473 700 грн, передавши дану суму коштів продавцю у приміщенні нотаріальної контори, про що свідчать пункти 4, 5 договору купівлі-продажу.

Однак, ОСОБА_6 відмовилась вчиняти останній підпис для реєстрації договору купівлі-продажу в державному реєстрі речових прав, мотивуючи це тим, що кошти особисто їй продавцем не передавались. Таким чином, на думку позивача, відповідач незаконно ухилилась від остаточного нотаріального оформлення та посвідчення договору купівлі-продажу квартири та внесення відомостей про позивача, як нового її власника, в державний реєстр речових прав.

У зв'язку із тим, що ОСОБА_5 і надалі залишається власником квартири, кошти, які вона отримала від позивача в сумі 473 700,00 грн є такими, що набуті без достатньої правової підстави і повинні бути їй повернуті.

Крім того, позивач збільшила позовні вимоги та просила стягнути солідарно з відповідачів, завдані з їх вини інфляційними процесами за період з 19 лютого 2013 року по 20 січня 2015 року, в розмірі 119 703,99 грн і три проценти річних в сумі 27 253,97 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 26 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_4 не погоджуючись з даними рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та направити справу до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на касаційну скаргу, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що договір купівлі-продажу квартири від 19 лютого 2013 року є неукладеним, оскільки не відбулось нотаріального посвідчення правочину і позивачем не доведено факту набуття відповідачами без достатньої правової підстави його коштів, оскільки не надано належних доказів того, що ОСОБА_4 передала грошові кошти безпосередньо ОСОБА_5 Крім того, ОСОБА_4 19 лютого 2013 року зверталась до слідчого СВ Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області з заявою, в якій просила відшукати та притягнути до відповідальності невстановлену особу, яка 19 лютого 2013 року перебуваючи в приміщенні нотаріальної контори заволоділа її коштами.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова