У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про поділ спільно нажитого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про поділ спільно нажитого майна.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що з 25 вересня 1993 року перебував у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції, актовий запис № 113, який розірвано заочним рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2011 року.

У жовтні 1999 року сторони придбали квартиру АДРЕСА_1, яка є їхньою спільною сумісною власністю.

Посилаючись на вказані обставини та положення ст. 60 СК України, позивач просив ухвалити рішення про поділ спірної квартири шляхом визнання за ним права власності на Ѕ частини вказаної квартири.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що з 23 вересня 1993 року сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому у відділі реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції, актовий запис № 113.

Шлюбні відносини фактично припинено у 1998 році.

Заочним рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2011 року шлюб між сторонами розірвано.

Згідно з договором купівлі-продажу від 23 вересня 1999 року ОСОБА_8 продала ОСОБА_7 квартиру НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1, яка має дві житлові кімнати, житлова площа яких становить 29,2 кв. м, загальна - 47,1 кв. м.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірна квартира є особистою власністю відповідача і не підлягає поділу як спільне майно подружжя, яка набута нею за час їхнього окремого проживання з позивачем у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, який не надав доказів про придбання спірної квартири за час їхнього спільного проживання.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно зі ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які складають підстави виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст. 60 СК України <nau://ukr/2947-14|st60>.

За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Отже, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності, а за відсутності належних доказів того, що майно придбане за особисті кошти одного з подружжя, таке майно вважається спільною сумісною власністю.

Водночас суди, встановивши, що спірна квартира придбана відповідачем у 1999 році під час перебування у зареєстрованому шлюбі, після фактичного припинення у 1998 році шлюбних відносин, не врахували, що в розумінні ст. 60 СК України майно, придбане під час шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя і тягар доказування, що вказане майно не належить до спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, хто набув спірне майно за кошти, що належали йому особисто після фактичного припинення шлюбних відносин, а тому помилково вважали, що вказана квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_7, оскільки позивач не надав доказів про придбання спірної квартири за час їхнього спільного проживання.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 24 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 січня 2015 року скасувати, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук