Справа №591/6835/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Мальована-Когер В. В.
Номер провадження 22-ц/788/1316/15 Суддя-доповідач - Околот Г. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

при секретарі - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_3 . звернулася до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та в обґрунтування своїх вимог вказав , що рішенням апеляційного суду Сумської області від 13 березня 2014 року з нього на користь відповідача стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 3000 грн. щомісячно починаючи з 09 вересня 2013 року до повноліття дитини. Оскільки на даний час у нього змінився матеріальний стан, а також суттєво погіршився стан здоров'я і це потребує додаткових витрат на лікування, на його утриманні також знаходиться непрацездатна матір, він не може сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі , тому просить суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів , встановивши розмір аліментів у розмірі ? частини з усіх його доходів, оскільки він має регулярний дохід у вигляді заробітної плати та пенсії.

Рішенням Зарічного районного суду Сумської області від 05 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів було відмовлено за необґрунтованістю. (а.с. 136)

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким його вимоги задовольнити у повному обсязі , посилаючись на те, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, на невідповідність висновків обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначає що, відмовляючи у задоволені позову суд першої інстанції не взяв до уваги докази про зміну його матеріального стану , а також відомостей про погіршення його здоров'я.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції у повні мірі не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів обставин, з якими закон пов'язує можливість зміни розміру аліментів в розумінні ч. 1 ст. 192 СК України, оскільки не надав доказів, на підтвердження своїх позовних вимог щодо зміни матеріального стану та погіршення здоров'я.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року №14 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався і ухвалив судове рішення, яке не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них.

Згідно з роз'ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 у пункті 23, - відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Суд першої інстанції, посилаючись на вказану норму закону, помилково дійшов висновку, що не є підставою для зменшення розміру аліментів обґрунтування позивача, щодо зміни його матеріального стану, погіршення його здоров'я, однак, зокрема, саме ці підстави передбачені статтею 192 СК України, що судом враховано не було.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст..ст. 214, 215 ЦПК України на зазначенні положення закону уваги не звернув, в достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та зробив висновки, які на думку колегії суддів ґрунтуються на припущеннях за відсутністю належних доказів у справі.

Колегія суддів встановила, та це підтверджено матеріалами справи і сторонами не оспорюється, що сторони мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб у 2012 році був розірваний, дитина проживає з матір'ю у м. Харкові.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 13 березня 2014 року з позивача на користь відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі 3000 грн. щомісячно починаючи з 09 вересня 2013 року до повноліття дитини ( 6-7)

Суттєве погіршення матеріального стану платника аліментів позивач обґрунтовував тим, що підставою для стягнення апеляційним судом аліментів у твердій грошовій сумі стали висновки суду про те, що він отримує не регулярний дохід з різних джерел , є одноосібним засновником підприємства яке задекларувало дохід у розмірі 422,7 тис.грн., має у власності чотири автомобілі, три квартири, два гаражі. Однак після винесення рішення про стягнення з нього аліментів змінився його матеріальний стан, а саме він не отримує доходу з різних джерел , а отримує регулярно лише заробітну плату як директор підприємства у розмірі 1071,11 грн. та пенсію у розмірі 1665,85 грн. Крім того, згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2014 року, належна йому на момент стягнення аліментів квартира у м. Харкові та автомобіль КРАЗ перейшли у власність відповідачки після розподілу майна. Також він не є власниками двох гаражів, являється лише членом гаражних кооперативів, не користується гаражем у м. Харкові, оскільки ним користується відповідачка, і гаражем у м. Макіївка Донецької області, оскільки він знаходиться на тимчасово окупованій території в зоні АТО. Також у зв'язку з погіршенням його стану здоров'я він припинив комерційну діяльність та передав всі права і обов'язки пов'язані з діяльністю підприємства ПЛОЦНМ «Сфера» і з моменту реєстрації змін до Статуту не є засновником даного підприємства. Крім того, згідно податкової декларації на прибуток підприємства «Сфера» за 2014 рік де він був засновником, реальний дохід підприємства склав усього 9 635 грн. за рік, а не 442,7 тис. грн.., як вказано в рішенні суду , оскільки ця сума є доходом від усієї операційної діяльності підприємства, а не прибутком. Також на його утриманні знаходиться непрацездатна матір, яка хворіє, потребує лікування, отримує пенсію у розмірі 1417 грн. і він змушений також допомагати її регулярно, купувати ліки.

Крім того, позивач зазначає в обґрунтування своїх доводів про зміну розміру аліментів на ті обставини, що на протязі 2014 року суттєво погіршився його стан здоров'я, він є інвалідом 2 групи, часто хворіє, за період 2014 року 6 разів проходив курс лікування , з яких 3 стаціонарно і 2 рази був доставлений у лікарню швидкою допомогою у нічний час. На своє лікування він витрачає значні суми коштів, що підтверджені чеками , а також виписними епікризами , де зазначено яке лікування він проходив та які медикаменті були ним придбані. Ці витрати на медикаменти значно перевищують його сукупний дохід , який складає на місяць 2736,96 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, викладені позивачем обставини підтверджуються копіями рішень суду , наданими суду довідками, виписками із медичної карти та виписками епікризу, копіями чеків на придбання медикаментів, копією Статуту підприємства, податковою декларацією за 2014 рік, довідками про заробітну плату (а.с. 11, 12 13- 15, 16-17, 18, 20-21, 27, 24-26, 28, 76-77, 78, 79, 80-81, 84, 85, 90-93, 120, 121, 122-125)

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав, визначених ст. 192 СК України для зміни розміру аліментів визначених судом і наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що у позивача ОСОБА_3 після ухвалення рішення суду від 13.04.2014 року змінився матеріальний стан, погіршився стан здоров'я, що дає підстави для зміни розміру аліментів.

У п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року № 3 " Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про зміну розміру аліментів, які стягуються рішенням апеляційного суду Сумської області від 13 березня 2014 року з 3000 грн. до ? частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Посилання представника відповідачки на те, що син позивача ОСОБА_5 часто хворіє, потребує лікуванню та догляду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у відповідності до вимогст.185 СК України позивачка не заявляла і вона не позбавлена можливості звернутись з позовом про стягнення додаткових витрат при наявності для цього підстав.

Керуючись ст..ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - задовольнити.

Змінити розмір аліментів стягнутих на підставі рішення апеляційного суду Сумської області від 13 березня 2014 року з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина - Костянтина, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 3000 ( трьох тисяч) гривень щомісячно до ? частини всіх видів заробітку(доходу) щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення однак може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -