АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарях: Прохоровій В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року, -

встановила:

У березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Обгрунтовуючи позов, банк зазначив, що 08 серпня 2005 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № К2H0GK00260778.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09 серпня 2005 року банк та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір.

ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 09 квітня 2013 року становить 79 631,38 Євро.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року вказаний позов задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на предмет іпотеки, за договором від 09.08.2005 року, укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1, на будинок, загальною площею 42,20 кв.м.; земельну ділянку, площею 0,0587 га., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) гривні.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду від 18 грудня 2014 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не виконуються умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 79 631,38 Євро., яка підлягає стягненню на користь банку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № К2H0GK00260778 (а.с.15).

Відповідно до умов договору банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 46 280, 65 Євро, з яких: на придбання квартири - 40 000 Євро, на сплату страхових платежів - 3 280, 65 Євро, на сплату страхових платежів особистого страхування 3 000 Євро, зі сплатою 9,96 % річних.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 09 серпня 2005 року банк та ОСОБА_1 уклали іпотечний договір.

Предметом іпотеки є: садовий будинок загальною площею 42,20 кв.м.; земельна ділянка, площею 0,0587 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

26 лютого 2013 року банком була направлена відповідачу вимога про усунення порушень умов кредитного договору № К2H0GK00260778 (а.с. 37, 39).

Відповідно до п. 8.2. іпотечного договору, іпотекодержатель має право достроково звернути стягнення на предмет іпотеки у разі неналежного виконання іпотекодавцем будь-яких умов кредитного договору.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Визначивши заборгованість за кредитним договором в розмірі 79 631,38 євро, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вищенаведені вимоги закону.

Крім цього, при вирішенні спору в частині стягнення пені, судом першої інстанції не взято до уваги, що грошове зобов'язання, яке нараховане в іноземній валюті, має бути виконане у гривнях.

За загальним правилом виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству,

Проте, положення ч. 2 ст. 192 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, і не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Протилежний висновок суду з цього приводу є помилковим.

Таким чином, заборгованість за кредитним договором №К2H0GK00260778 від 08.08.2005 року, станом на 09 квітня 2013 року, складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 36 084,34 євро, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13 759, 03 євро, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 5 984 євро, пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 89 195 грн. 49 коп.

Частиною першою статті 33 та статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції також не врахував, що положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Так, в іпотечному договорі сторони погодили вартість предмету іпотеки в розмірі 341 736 грн. 88 коп.

Будь-яких доказів про вартість іпотечного майна в іншому розмірі матеріали справи не містять.

Клопотань про визначення розміру предмету іпотеки на час розгляду справи в суді від сторін не надходило.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Пунктом 1 Закону передбачено, що, за певних умов, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом іпотеки є: садовий будинок та земельна ділянка.

Проте будь-яких доказів, що садовий будинок набув статусу житлового будинку у встановленому законом порядку, позивачем та його представником суду не надано

Таким чином, відсутні підстави для висновку про поширення на спірні правовідносини положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Доводи апеляційної скарги про те, що після ухвалення судового рішення відповідачем частково сплачено кредитну заборгованість, колегія суддів оцінює критично, виходячи із, передбачених ст. 303 ЦПК України, меж розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду від 18 грудня 2014 року постановлено з порушенням норм матеріального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №К2H0GK00260778 від 08.08.2005 року, станом на 09 квітня 2013 року, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 36 084,34 євро, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13 759, 03 євро, заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 5 984 євро, а всього 64 403, 86 Євро, що еквівалентно 669 800 грн. 14 коп. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитнимдоговором в розмірі 89 195 грн. 49 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 19.08.2005 року, укладеного між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1, насадовий будинок, загальною площею 42,20 кв.м.; земельну ділянку, площею 0,0587 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу предмету іпотеки публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з початковою ціноюдля реалізації предмету іпотеки в розмірі 341 736 грн. 88 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 3 654 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В.Поліщук