Провадження №2/200/4865/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н А

16 квітня 2015 року Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.,

при секретарі - Южаковій В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 серпня 2011 року за № 125 секретарем виконавчого комітету Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Зайвою Г.І., був посвідчений заповіт, який складений від імені ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому на випадок смерті зроблено розпорядження щодо заповідання усього майна, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, що буде йому належати на день смерті на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. На прохання ОСОБА_4 заповіт записано зі слів ОСОБА_4, власноручно секретарем виконкому Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. В зв'язвку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за місцем проживання заповідача на дому за адресою: АДРЕСА_2 об 11 год. 30 хв.

03 червня 2013 року секретарем виконкому Зайвою Г.І., на зворотній сторінці заповіту, зроблена відмітка про те, що за наявними у виконкомі Новоолександріської сільської ради цей заповіт на день смерті заповідача не змінено і не скасовано.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року у віці 70 років помер батько позивача, ОСОБА_4.

11 березня 2010 року за реєстровим № 2-1461 завідуючою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно якого спадкоємцем ? частини зазначеного у свідоцтві майна померлої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, є брат - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: квартири АДРЕСА_1.

Зазначена квартира знаходиться в житловому будинку літ. А-12, та в цілому квартира складається з: 1 - коридор, 2 - шафа, 3 - санвузол, 4 - кухня, 5 - житлова кімната, 6 - комора, І - лоджія. Самовільно переобладнано прим. 6 з житлового в комору. За документами квартира узаконена та складається: 1 - коридор, 2 - шафа, 3 - санвузол, 4 - кухня, 5 - житлова кімната, І - лоджія, загальною площею 38,6 кв. м., житловою 18,3 кв. м.

Свідоцтво про право на спадщину за законом видане 28 травня 2010 року.

26 серпня 2011 року Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради було видано технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1.

17 травня 2010 року заступником начальника КП «ДМБТІ» Пономарьовим А.С., було надано відповідь, щодо неможливості здійснення державної реєстрації права власності за ОСОБА_4, на квартиру АДРЕСА_1, на підставі свідоцтва про право власності на спадщину виданого Сьомою дніпропетровською державною нотаріальною конторою від 11 березня 2010 року за реєстровим №2-1461, у зв'язку з тим, що позивачем 07 квітня 2010 року було отримано вищезазначене свідоцтво про право на спадщину для виправлення помилок у Сьомій дніпропетровській державній нотаріальній конторі, яке досі не повернуте.

28 листопада 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л., була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкодавцем ОСОБА_4 за життя згідно чинного законодавства не було зареєстровано правовстановлюючий документ на квартиру - свідоцтво про право на спадщину на квартиру, що знаходиться: в АДРЕСА_1.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення.

Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

У відповідності до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У відповідності до ст.41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_4, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1.

На випадок смерті ОСОБА_4 01.08.2011 року зроблено заповіт на користь ОСОБА_2, який посвідчений секретарем виконкому Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області Зайвою Г.І. за реєстровим №125.

Даним заповітом ОСОБА_4 виявлено волю щодо заповідання позивачу усього його майна, що буде або могло б належати йому на праві власності на день смерті.

Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського районного нотаріального округу Юрченко Л.Л. від 28.11.2013 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_4, оскільки право власності померлого на квартиру АДРЕСА_1 не підтверджено.

Листом КП «ДМБТІ» ДОР від 17.05.2010 року №5079 позивачу, яка діяла в інтересах померлого ОСОБА_4 відмовлено у реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що у свідоцтві про право на спадщину наявні помилки.

Спірна квартира належала згідно свідоцтва про право власності на житло від 22.07.1999 року ОСОБА_10 та ОСОБА_6

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2004 року, спадкоємцем ? частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_6 померла, про що видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2.

Таким чином, на день смерті ОСОБА_6 спірна квартира належала останній в цілому.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2010 року, померлий ОСОБА_4 успадкував після смерті сестри ОСОБА_6 спірну квартиру.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які власник здійснює на власний розсуд. При цьому нормою ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його користуванні. Аналогічне положення щодо змісту права власності та його непорушності викладене в ст.41 Конституції України.

Згідно ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є в тому числі фізичні особи, а склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних осіб, не є обмеженим.

Право власності, відповідно до ст. 328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Нормою ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Відповідно до ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст.. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст..1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно статті 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

За ст..1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст..1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, спираючись на зазначені норми, слід дійти висновку про прийняття спадщини померлим ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_6, яка складається зі спірної квартири.

Стаття 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 4 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Згідно ст. 19 Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, в тому числі, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Згідно зі ст.2 цього Закону, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Разом з цим, за життя ОСОБА_4 не встиг зареєструвати належним чином свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну квартиру, що стало підставою відмови у вчиненні нотаріальної дії на користь позивача.

Проте, з огляду на зміст заповіту померлого ОСОБА_4, відсутність доказів подання відповідачем заяви про прийняття спадщини за законом, недійсності заповіту чи підстав для усунення позивача від права на спадкування, дані позовні вимоги належить задовольнити.

Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати по справі покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 10, 11, 57-60, 169, 197, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., яка складається з поз.1 коридор, площею 6,4 кв.м., поз.2 кладова, площею 0,8 кв.м., поз.3 санвузол, площею 3,2 кв.м., поз. 4 кухня, площею 6,8 кв.м., поз.5 житлова, площею 18,3 кв.м., І лоджія, площею 3,7 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 988 грн. 51 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя Т.В. Шевцова