Справа № 639/642/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

02 липня 2015 року

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Рубіжного С.О.

За участю секретаря Чубенко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом до ОСОБА_1, в якому просив суд постановити рішення в силу якого, стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмір 36 264,85 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що відповідно до укладеного договору №НAXRRX17490109 від 04.05.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2932,51 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Позивач вказує, що свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі.

Відповідач, у свою чергу, зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 09.01.2015 року становить 61020,14 гривень.

При цьому представник позивача зазначив, що заборгованість у розмірі 26 958,38 гривень вже була стягнута рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2012 року.

Проте, відповідач рішення суду не виконує, та продовжує порушувати умови кредитного договору, та станом на день звернення до суду з даним позовом заборгованість ОСОБА_1 становить 36 264,85 гривень, у звязку з чим представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивача, ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 26.11.2014 року, в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач по справі в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У звязку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.

Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення, виходячи з наступних обставин.

Судом встановлено, що 04.05.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір №НAXRRX17490109, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2932,51 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.6-9)

Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. (а.с.6)

Відповідно до умов кредитного договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця, в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов кредитного договору.

Згідно статей 526, 527,530 ЦК України зобовязання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору ОСОБА_1 зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 3.2.2. та 3.2.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка», позичальник зобовязаний погашати кредит у порядку та в строки відповідно до заяви та сплачувати відсотки за користуванням кредитом відповідно до заяви та п.п.4.1,4.2 даних умов та тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Представник позивача в тексті позову вказує, що відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, чим порушує умови договору та закону.

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Пунктом 5.3. встановлено, що у разі порушення строків платежів, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від ціни позову.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що відповідачем було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 09.01.2015 року відповідач має прострочену заборгованість, яка становить 61 020,14 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 2932,52 гривні, заборгованість за відсотками

392,61 гривня, комісія 2033,76 гривень, пеня 55 661,25 гривень.(а.с. 8-10)

Разом з тим, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.05.2015 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто суму заборгованості за кредитним договором №НAXRRX17490109 від 04.05.2008 року у розмірі 26958,38 гривень. (а.с.4)

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Представник позивача вказує, що до теперішнього часу сума боргу відповідачем не сплачена, рішення суду не виконано, та продовжується його порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. (стаття 599 ЦК України)

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Так, судом встановлено, що відповідач після ухвалення судом рішення про стягнення з нього заборгованості продовжує порушувати свої зобов'язання за кредитним договором, та не виконує рішення суду.

Отже, з врахуванням суми, стягнутої за рішенням суду від 17.05.2012 року, сума заборгованості ОСОБА_1 становить 36 264,85 гривень.

Також стягненню підлягають штрафи відповідно до п. 5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка»: штраф (фіксована частина) 500,00 гривень, штраф (процентна складова) 1703,09 гривень.

Відповідно до статті 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Виходячи з викладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до платіжного доручення від 16.01.2015 року у сумі 362,65 грн.

З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 61, 79, 88, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 546-552, 598, 599, 610-612, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №НAXRRX17490109 від 04.05.2008 року у сумі 36 264 (тридцять шість тисяч двісті шістдесят чотири) гривні 85 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 362 (триста шістдесят дві) гривні 65 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя С.О. Рубіжний