Справа № 539/2247/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2015 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі Ануфрієвій Н. М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника виконкому Лубенської міської ради ОСОБА_4,

представника опікунської ради ОСОБА_5,

представника Управління ДМС України в Полтавській області ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубнах цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконкому Лубенської міської ради Полтавської області, треті особи опікунська рада виконавчого комітету Лубенської міської ради, Управління ДМС України в Полтавській області, про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, виконавчого комітету Лубенської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

В позові вказала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.2014 року їй на праві власності належить житловий будинок з господарськими побудовами № 16 по 1-му пров. Маяковського в м. Лубни, Полтавської області. Після набуття права власності на будинок позивачу стало відомо, що в літній кухні без жодної правової підстави мешкає ОСОБА_3 Крім того, 26.03.2015 року ОСОБА_3 також поселила в цьому приміщенні своїх доньок ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Позивач неодноразово зверталася до ОСОБА_3, а також до міського голови щодо вирішення питання незаконного проживання в її домоволодінні відповідачів, проте, в досудовому порядку спір не вирішено, добровільно звільнити приміщення відповідачі не бажають.

Позивач просить виселити ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 з будинку № 16 по 1-му пров. Маяковського в м. Лубни Полтавської області без надання іншого приміщення.

В судовому засіданні позивач звернувся з заявою про залишення без розгляду позову в частині вимог до ОСОБА_7, ОСОБА_8

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10.07.2015 року позов в частині вимог до ОСОБА_7, ОСОБА_8 залишено без розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги до ОСОБА_3 підтримали. Зазначили, що позивач у встановленому законом порядку визнана власником спірного приміщення, в той час як будь-яких правових підстав для користування спірним приміщенням відповідач не має. При цьому відповідач та обидві її доньки отримують пенсії, достатні для винаймання собі іншого житлового приміщення.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечує. Спірне домоволодіння спочатку належало батьку її чоловіка, після якого власником став ОСОБА_9 брат її чоловіка. За життя ОСОБА_9 у 2008 році відповідач поселилася в будинку, допомагала по господарству. ОСОБА_9 обіцяв залишити домоволодіння їй, проте, скориставшись тим, що ОСОБА_9 зловживав спиртними напоями, мати позивача незаконно змусила його скласти заповіт на свою доньку. Відтак, вважає, що підстави для її виселення відсутні.

Відповідач виконавчий комітет Лубенської міської ради в судовому засіданні надав заперечення на позов, де вказав, що є неналежним відповідачем у справі про виселення ОСОБА_9

Третя особа Управління ДМС України у Полтавській області в судовому засідання при розгляді справи послалося на розсуд суду.

Третя особа - опікунська рада виконавчого комітету Лубенської міської ради в судовому засідання при розгляді справи послалося на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.2014 року, зареєстрованого за № 1-1575 (а.с. 4) ОСОБА_1 є власницею житлового будинку з господарськими побудовами № 16, що знаходиться за адресою: м. Лубни, Полтавської області, І пров. Маяковського, розташованого на не приватизованій земельній ділянці та складається: з житлового будинку літ. «А-1», погрібу «Ж», літньої кухні «А», прибудови «а», сараю-літньої кухні «Г», прибудови «г», вбиральні «Д», гаражу «К», вимощення «І», колодязя № 2, огорожі № 4, огорожі № 5, газопроводу № 6, воріт № 7, огорожі № 8, ями вигрібної № 9.

Право власності ОСОБА_1 на цей будинок підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ЕЕМ 591964.

Також судом встановлено, що в домоволодінні без реєстрації мешкають ОСОБА_3 та її доньки ОСОБА_7, ОСОБА_8

Так, в листі виконавчого комітету Лубенської міської ради від 05.05.2015 року № Ю 1-22/109, 1-12/1233 вказано, що актом, складеним Лубенським міським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді 28.03.2015 року встановлено, що у літній кухні по 1-му пров. Маяковського, 16, без реєстрації мешкають ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Як стало відомо зі слів ОСОБА_3 вона забрала своїх доньок з Обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О.Ф.Мальцева до місця свого фактичного проживання. Ніяких рішень щодо вселення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у будинок не приймалося. Для розгляду питання про можливість надання житла ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8 їм необхідно стати на облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов.

Такі обставини підтвердила також і допитана в судовому засіданні ОСОБА_3, яка пояснила, що з 2008 року проживає в цьому домоволодінні. На запитання головуючого судді вказала, що будь-яких документів, які б підтверджували її право власності або право користування домоволодінням, вона не має.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що є головою виличного комітету. З 2008 році у спірному домоволодінні проживає ОСОБА_3, яка в березні 2015 року поселила там своїх доньок ОСОБА_7, ОСОБА_8 Відповідач та її діти не були зареєстровані в домоволодінні. Ніяких договорів на користування цим домоволодінням відповідач не укладала. На запитання представника позивача відносно того, чому ОСОБА_10 не здійснювала заходи щодо реєстрації відповідачів, зазначила, що це не відноситься до її компетенції. Також вказала, що ОСОБА_3 допомагала по господарству ОСОБА_9, який увесь час пив. Інколи приходила матір позивача.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що живе по сусідству з цим домоволодінням. З 2008 році у спірному домоволодінні проживає ОСОБА_3, яка в березні 2015 року поселила там своїх доньок ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9 увесь час пив. ОСОБА_3 допомагала йому по господарству. Інколи приходила матір позивача.

Як вказує позивач і не заперечує відповідач добровільно виселятися з цього будинку ОСОБА_3 не бажає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на цей час ОСОБА_3 самоправно займає вищевказане жиле приміщення.

Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1 ст.318, ч.1 ст.321, ст.391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст.ст.150, 155, ч.3 ст.119 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_3 на цей час самоправно займає жиле приміщення позивача, вона підлягають виселенню без надання їй іншого жилого приміщення.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача відного того, що мати позивача незаконно примусила ОСОБА_9 скласти заповіт на її доньку. Так, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26.11.2014 року, зареєстрованого за № 1-1575, ніким не оскаржувалося, а тому є дійсним.

Доводи відповідача щодо постійного проживання в цьому будинку з 2008 року також відхиляються судом, оскільки такі обставини не створюють для відповідача правових наслідків, повязаних з виникненням права користування домоволодінням.

Водночас суд не знаходить підстав для задоволення цих позовних вимог до виконавчого комітету Лубенської міської ради, оскільки останній не є учасником спірних відносин.

Судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, підлягають стягненню на його користь з ОСОБА_3, оскільки згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.5-12, 57, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, виконкому Лубенської міської ради Полтавської області про усунення перешкод у користуванні домоволодінням, задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 з житлового будинку розташованого по 1-му пров. Маяковського № 16 в м. Лубнах Полтавської області, належного ОСОБА_1

В задоволенні позовних вимог до виконкому Лубенської міської ради Полтавської області відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_12 В. М.