Справа № 341/2195/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1498/2015
Головуючий у 1 інстанції Максимчин Ю. Д.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Горблянського Я.Д.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: представника апелянта та Галицької ЦРЛ - ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Галицької районної ради, комунального закладу «Галицька центральна районна лікарня», треті особи на стороні відповідача, які не заявляють позовних вимог ОСОБА_5, Галицька районна державна адміністрація Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішень органу місцевого самоврядування про звільнення з займаної посади,- за апеляційною скаргою Галицької районної ради на рішення Галицького районного суду від 18 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, вимоги якого уточнив під час розгляду справи, про визнання протиправним і скасування рішення Галицької районної ради від 19.09.2014 року «Про звільнення головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» ОСОБА_3Ф.» та рішення від 31.10.2014 року про внесення змін до вищевказаного рішення. Позов мотивував тим, що при звільненні його з роботи на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України на сесії районної ради не дотримано процедури та порядку зясування обставин, встановлення вини працівника, доцільності звільнення, не враховано попередню роботу та інші позитивні результати. В описовій частині рішення не наведено факту дисциплінарного проступку чи іншого порушення, а в резолютивній не зазначено норму КЗпП України. Вважав своє звільнення на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України в зв'язку з припиненням повноважень посадової особи безпідставним, оскільки такого поняття трудове законодавство не визначає. Так, не може бути підставою для звільнення із займаної посади закінчення терміну повноважень, оскільки з ним укладено безстроковий трудовий договір, який не змінювався з моменту працевлаштування

Під час розгляду справи судом залучено до участі в справі в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють позовних вимог ОСОБА_5 та Галицьку районну державну адміністрацію.

Рішенням Галицького районного суду від 18 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення двадцять дев'ятої сесії шостого скликання Галицької районної ради від 19.09.2014 року "Про звільнення головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» ОСОБА_3Ф." та рішення тридцятої (позачергової) сесії Галицької районної ради шостого скликання від 31.10.2014 року про внесення змін до рішення двадцять дев'ятої сесії шостого скликання Галицької районної ради від 19.09.2014 року "Про звільнення головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» ОСОБА_3Ф."

Не погодившись з рішенням суду вважаючи, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, а також за невідповідності висновків суду обставинам справи представник Галицької районної ради подав апеляційну скаргу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що Галицька районна рада є інвестором стосовно КЗ "Галицька ЦРЛ", захист прав та законних інтересів якої здійснюється в порядку, передбаченому як ЗУ "Про інвестиційну діяльність", так і ЗУ"Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів". А тому суд безпідставно не застосував положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» та п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України. Позивач відповідно до своєї посади та обовязків був посадовою особою, а відтак на нього поширюється дія вказаних норм. Так, з п.п. 7.4.-7.4.13 Статуту лікарні передбачено, що керівник лікарні (головний лікар) виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, а відтак є посадовою особою в розумінні ст.4 та п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України. Всупереч цьому суд прийшов до висновку щодо відсутності у трудовому законодавстві поняття «посадова особа».

Вказує, що суд помилково при вирішенні спору застосував положення ч.2 ст.89 ГК України, які не підлягали до застосування до даних правовідносин.

Також судом порушені норми процесуального права, оскільки в судовому засіданні представник позивача визнав, що ОСОБА_3 на момент прийняття оскаржуваних рішень був посадовою особою, відтак дана обставина не підлягала доказуванню. Вважає, що застосування судом положень пояснювальної записки до законопроекту від 13.05.2014 року №1255-VІІ є процесуальним порушенням, оскільки це не є частиною законодавства.

Крім того вказував, що КЗ «Галицька ЦРЛ» фінансується з районного бюджету, а до повноважень Галицької районної ради належить прийняття рішення про оплату праці і винагороди керівникам підприємств спільної власності територіальних громад, сіл селищ, міст району. Також суд зробив неправильний висновок про ненадання належних та допустимих доказів на підтвердження неналежного виконання позивачем обов'язків головного лікаря, у зв'язку з чим у Галицької районної ради не було підстав припиняти його повноваження з метою покращення роботи закладу охорони здоров'я. Висновок суду про відсутність будь-яких недоліків в роботі лікарні суперечить обставинам справи.

Також при вирішенні спору суд помилково взяв до уваги позицію первинної профспілкової організації КЗ "Галицька ЦРЛ", оскільки при звільненні за п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України згода виборчого первинної профспілкової організації не вимагається.

Зазначає що жодна правова норма не передбачає додаткових чи певних умов на підставі яких може бути розірвано трудовий договір згідно п.5 ч. 4 ст.41 КЗпП України.

Крім того даний спір є публічно-правовим і підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.12.2014 року апеляційну скаргу задоволено. Рішення Галицького районного суду від 18 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.05.2015 року рішення апеляційного суду скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що положення п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, що передбачає таку підставу звільнення як припинення повноважень посадової особи, не могло бути застосовано як підстава для звільнення позивача з посади головного лікаря КЗ "Галицька ЦРЛ", оскільки суб'єкт, щодо якого можна застосувати вказану норму, є спеціальним, і таким суб'єктом позивач - керівник комунального закладу охорони здоров'я не являється.

Такий висновок узгоджується з встановленими обставинами справи та нормами матеріального права.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Встановлено, що ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з КЗ «Галицька ЦРЛ», працюючи на посаді головного лікаря. Рішенням Галицької районної ради від 19.09.2014 року «Про звільнення головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» позивача звільнено з посади на підставі п.5 ч.1.ст.41 КЗпП. Рішенням Галицької районної ради від 31.10.2014 року внесено зміни до рішення Галицької районної ради від 19.09.2014 року, а саме змінено дату звільнення ОСОБА_3 із займаної посади та вирішено деякі організаційні питання повязані зі звільненням.

Пунктом 5 частини 1 ст.41 КЗпП України визначено, що крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Норму частини першої статті 41 КЗпП України було доповнено пунктом 5 на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів" від 13.05.2014 року N 1255-VII.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про неможливість застосування Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав інвесторів» та пункту 5 частини 1 статті 41 Кодексу законів про працю України при вирішенні даного спору, з огляду на те, що даний закон стосується посадових осіб господарських товариств.

Такий висновок суду відповідає закону.

Як зазначив Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 13.05.2015 року, що питання про можливість застосування відповідних правових норм до посадових осіб державних та комунальних закладів безперечно суперечить меті та логіці Закону від 13.05.2014 року N 1255-VII метою якого було надання інвесторам господарських товариств права звільняти посадових осіб (керівників, членів виконавчих органів) без зазначення причин. КЗ «Галицька ЦРЛ» є комунальним закладом охорони здоровя і у своїй діяльності не керується законодавством про господарські товариства.

Також відповідно до п.8.1 статуту КЗ «Галицька ЦРЛ» фінансується з Державного бюджету України.

Суд першої інстанції вірно встановив, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про неналежне виконання ОСОБА_3 обовязків головного лікаря КЗ «Галицька ЦРЛ» не представлено, а отже в Галицької районної ради були відсутні підстави припиняти його повноваження. Судом вірно досліджено питання належного виконання позивачем своїх обовязків на посаді головного лікаря лікарні та недоцільність його звільнення з займаної посади.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, обґрунтованості якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Галицької районної ради - відхилити.

Рішення Галицького районного суду від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_6

ОСОБА_7