АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1300/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів: Пєнти І.В., Талалай О.І.

з участю секретаря: Сацюк Г.О.

представників відповідачів

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Всеукраїнської громадської організації „Комітет конституційно-правового контролю України на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 березня 2015 року за позовом Всеукраїнської громадської організації „Комітет конституційно-правового контролю України до ректора Хмельницького університету економіки і підприємництва ОСОБА_1, ректора Хмельницького національного університету ОСОБА_2, відповідального секретаря приймальної комісії ОСОБА_3 про відшкодування збитків.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2014 року ВГО „Комітет конституційно-правового контролю України звернувся із окремими позовами до ректора Хмельницького університету економіки і підприємництва ОСОБА_1 та до ректора Хмельницького національного університету ОСОБА_2 і відповідального секретаря приймальної комісії цього університету ОСОБА_3 про відшкодування збитків.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 17 грудня 2014 року ці справи обєднані в одне провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що постановами Хмельницького окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2013 року визнана протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненадання відповіді та інформації на запити позивача. У звязку з тим, що відповідачі не надали запитувану публічну інформацію у вигляді належним чином засвідчених копій статутів ВНЗ, свідоцтв про їх реєстрацію, довідок про включення ВНЗ до Державного реєстру, Ліцензії та додатків до неї, довідок з ЄДРПОУ, правил прийому до ВНЗ, плану роботи та графіку засідань приймальної комісії ВНЗ, встановлених квот прийому до ВНЗ різних категорій осіб, яку зобовязані були надати для проведення їх юридичної експертизи, саме з цих підстав позивач поніс збитки. Тому ВГО „Комітет конституційно-правового контролю України просила стягнути з ректора ХУЕП ОСОБА_1 завдані збитки в сумі 31540,49грн., що складаються із: 19 600 грн. - оплата позивачем штрафних санкцій за порушення договору про надання юридичних послуг від 11.03.2013 року; 5 250 грн. - оплата позивачем послуг за договором про надання юридичних послуг від 20.05.2013 року; 5 300 грн. - оплата позивачем послуг за договором про надання юридичних послуг від 07.04.2014 року; витрати в сумі 635,64 грн. та 754,85 грн., що повязані з відрядженням представника позивача до м. Хмельницького для участі в судовому засіданні по адміністративній справі №822/3527/13-а.

Також, позивач просив суд стягнути із ректора ХНУ ОСОБА_2 та відповідального секретаря приймальної комісії ХНУ ОСОБА_3 збитки в сумі 30675,45 грн., що складаються із: 19 600 грн. - оплата позивачем штрафних санкцій за порушення договору про надання юридичних послуг від 11.03.2013 року; 5 250 грн. - оплата позивачем послуг за договором про надання юридичних послуг від 20.05.2013 року; 5 300грн. - оплата позивачем послуг за договором про надання юридичних послуг від 07.04.2014 року; витрати в сумі 525,45грн., що повязані з відрядженням до м. Хмельницького для участі в судовому засіданні по адміністративній справі №822/3526/13-а.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ВГО „Комітет конституційно-правового контролю України вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі. Апелянт вказує, що висновок суду про недоведеність причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача та сумою, яка була сплачена позивачем за невиконання умов договору є необґрунтованим, оскільки ці обставини встановлені в постановах Хмельницького окружного адміністративного суду по справах №822/3526/13-а та №822/3526/13-а. Також, помилковим є висновок суду і про те, що стягнення витрат, повязаних із розглядом адміністративних справ повинен вирішувати той суд, який розглядав справу, адже відносини, що виникають з приводу відшкодування шкоди є цивільно-правовими та не відносяться до адміністративної юрисдикції. Крім того, апелянт зазначає, що судом не взято до уваги положення ст. 1166 ЦК України, на яку посилався позивач.

Представники відповідачів апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта та відповідач ОСОБА_3 до суду не з»явилися, направивши заяву щодо розгляду справи у їх відсутності.

Інші учасники процесу до суду не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день і час слухання справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1, ч. 1 та ч. 2 ст. 307 і ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції правильно встановив і виходив з того, що сплачена позивачем сума, яка була передбачена договором про надання юридичної допомоги, не є збитками у розумінні статті 22 ЦК України і позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження причинного звязку між протиправною поведінкою відповідачів та коштами, що були сплачені Всеукраїнською громадською організацією „Комітет конституційно-правового контролю України за не виконання нею ж умов договору. Також суд першої інстанції вірно виходив з того, що витрати на оплату юридичних послуг, повязаних із підготовкою позовної заяви до суду та вчинення інших процесуальних дій, що були понесені позивачем під час розгляду справ в Хмельницькому окружному адміністративному суді є витратами, пов»язаними із розглядом адміністративних справ і не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України і питання їх стягнення може бути вирішено тим судом, який розглядав справи. А тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог Всеукраїнської громадської організації „Комітет конституційно-правового контролю України.

Дійшовши такого висновку, суд обґрунтовано посилався на відповідні норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як вбачається із положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Висновки суду узгоджуються з матеріалами справи.

Як вбачається із матеріалів справи 11.03.2013 року між Всеукраїнською громадською організацією „Комітет конституційно-правового контролю України (Замовником) та ОСОБА_4 (Виконавцем) укладено договір про надання юридичних послуг, відповідно до п. 1.1. та п.1.2 якого позивач повинен був у строк до 20.05.2013 року передати пакет документів, що складається зі: статуту ВНЗ, свідоцтва про реєстрацію ВНЗ, ліцензії ВНЗ, довідки з ЄДРПОУ, положення про приймальну комісію ВНЗ, Наказу про затвердження складу приймальної комісії ВНЗ та список членів приймальної комісії, дислокації приміщень, які задіяні для підготовки та проведення прийому абітурієнтів до ВНЗ, встановлення квот прийому до ВНЗ різних категорій осіб для проведення їх юридичної експертизи.

Положеннями п.4.2. зазначеного договору визначено, що у випадку порушення п. 2.1.1. чи п. 2.1.2 цього договору Замовник сплачує Виконавцю штраф у розмірі 19600грн. (а.с. 9 -10).

Додатковою угодою від 20.08.2013 року до договору про надання юридичних послуг від 11.03.2013 року сторонами погоджено відстрочення сплати штрафних санкцій до 20.04.2012 року включно. (а.с.11).

Згідно платіжного доручення №12 від 16.04.2014 року ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» сплачено на карту ОСОБА_4 19600грн. на виконання Договору про надання юридичних послуг від 11.03.2012 року. ( а.с.12).

20.05.2013 року між ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» (Замовник) та ОСОБА_5 (Виконавець) укладено два договори про надання юридичних послуг, відповідно до п. 1.1. яких остання взяла на себе зобов»язання надати Замовнику юридичні послуги щодо підготовки та подачі позовних заяв до суду відповідно до ректора Університету економіки і підприємництва ОСОБА_1, до ректора Хмельницького національного університету ОСОБА_2 та відповідального секретаря приймальної комісії ОСОБА_3, а також здійснення інших процесуальних дій від імені Замовника, а Замовник взяв на себе зобов»язання щодо оплати вказаних послуг в сумі 5250грн., що визначено п.4.1. зазначених договорів. ( а.с. 13 14, 69 -70).

21.10.2013 року між ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» (Замовник) та ОСОБА_5 (Виконавець) укладено дві додаткові угоди до Договорів про надання юридичних послуг від 20.05.2013 року, відповідно до п.1. яких погоджено відстрочення оплати наданих юридичних послуг від 20.05.2013 року до 20.04.2014 року включно. (а.с. 15, 71).

Відповідно до платіжного доручення №11 від 16.04.2014 року ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» сплачено на карту ОСОБА_5 5250грн. на виконання Договору про надання юридичних послуг від 20.05.2013 року. (а.с. 16, 72).

07.04.2014 року між ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» (Замовник) та ОСОБА_5 (Виконавець) укладено два договори про надання юридичних послуг, відповідно до п. 1.1. яких остання взяла на себе зобов»язання надати Замовнику юридичні послуги щодо підготовки та подачі позовних заяв до суду про відшкодування збитків, заподіяних діями ректора Університету економіки і підприємництва ОСОБА_1, ректора Хмельницького національного університету ОСОБА_2 та відповідального секретаря приймальної комісії ОСОБА_3, а також здійснення інших процесуальних дій від імені Замовника, а Замовник взяв на себе зобов»язання щодо оплати вказаних послуг в сумі 5300грн., що визначено п.4.1. зазначених договорів. ( а.с. 17- 18, 73-74).

Як вбачається із платіжного доручення №216 від 04.08.2014 року ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» сплачено на карту ОСОБА_5 5300грн. на виконання Договору про надання юридичних послуг від 07.04.2014 року. (а.с. 19, 75).

Згідно посвідчень про відрядження від 09.09.2013 року, від 30.09.2013 року термін відрядження ОСОБА_5 відповідно 2 та 3 дні для участі у судовому засіданні (а.с.20, 23, 76).

Відповідно до проїзних документів ОСОБА_5 понесла витрати на оплату проїзду з м. Києва в м. Хмельницький та з м. Хмельницький - в м. Київ. (а.с.22, 24, 77).

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не правильно оцінено докази є безпідставними, адже судом першої інстанції у відповідності із вимогами ст. 212 ЦПК України дано оцінку усім доказам, що надавалися сторонами та їх представниками і ці доводи апеляції зводяться до незгоди апелянта із їх оцінкою. Разом з тим, апелянтом не конкретизовано, які саме докази суд оцінив невірно.

Посилання апелянта на те, що існують законні підстави для застосування до відповідачів цивільно правової відповідальності є недоведеними, адже згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст. 61 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Так, згідно із ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як вбачається із положень ч.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора ( ст.511 ЦК України).

За змістом ст. 526, ч.1 ст. 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відповідачі не можуть нести відповідальність за порушення сторонами договору його умов, оскільки чинним законодавством не передбачено відповідальність третіх осіб за невиконання договірних зобов'язань.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку, що витрати позивача, пов'язані з розглядом адміністративних справ не є збитками та не підлягають відшкодуванню відповідно до ст.ст. 23, 1166 ЦК України, колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи із слідуючого.

Так, поняття судових витрат і порядок їх стягнення у адміністративному судочинстві визначаються положеннями ч. 1 ст. 5, ст. ст. 87, 90, 94, 97, 98, 160, 161, 163, 168 КАС України.

Згідно ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать: 1) витрати на правову допомогу; 2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Як вбачається із договорів про надання юридичних послуг від 20.05.2013 року та додаткових угод до них від 21.10.2013 року, укладених між ВГО «Комітет конституційно-правового контролю України» та фахівцем у галузі права ОСОБА_5, позивачем 16.04.2014 року сплачено кошти ОСОБА_5С у сумі 5250 грн. за надані юридичні послуги, повязані із підготовкою позовної заяви до суду до ректора Хмельницького університету економіки і підприємництва ОСОБА_1 та до ректора Хмельницького національного університету ОСОБА_2 і відповідального секретаря приймальної комісії ОСОБА_3 та вчинення інших процесуальних дій, які були понесені позивачем під час розгляду двох справ в Хмельницькому окружному адміністративному суді.

А тому, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що витрати позивача, повязані з розглядом адміністративної справи у розмірі 6640,49грн. (5250грн.+635,64грн.+754,85грн. (добові за 5 днів, проїзд та правова допомога по договору від 20.05.2013р.)) не підлягають стягненню з ректора Хмельницького університету економіки і підприємництва ОСОБА_1 на користь позивача та витрати позивача, повязані з розглядом адміністративної справи у розмірі 5775,45грн. (5250грн.+525,45грн. (добові за два дні, проїзд та правова допомога по договору від 20.05.2013р.)) не підлягають стягненню з ректора Хмельницького національного університету ОСОБА_2, відповідального секретаря приймальної комісії ОСОБА_3, оскільки витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, понесені позивачем у зв'язку з реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді справ в порядку адміністративного судочинства, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, віднесено до судових витрат і вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом та не є шкодою в розумінні ст. 1166 ЦК України і не можуть бути стягнуті за позовною вимогою про відшкодування шкоди.

Так, як відсутні підстави для задоволення позовів, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених процесуальним законом (ст.88 ЦПК України) підстав для відшкодування позивачу витрат на оплату правової допомоги у сумі по 5300 грн.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом першої інстанції не допущено.

Підстав в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Всеукраїнської громадської організації „Комітет конституційно-правового контролю України відхилити .

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції Салоїд Н,М. Справа: №22ц/792/1300/15

Доповідач Корніюк А.П. Категорія: 19, 23