АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Половінікної Н.Ю., Винту Ю.М.

секретар: Паучек І.І.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 травня 2015 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі по тексту - ТзОВ «Вердикт Фінанс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 04 червня 2007 року між АКІБ «Тас-Комерцбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 2506/0607/98-002, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 50 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 10 травня 2009 року та з оплатою 15,50 % річних за користування кредитом.

Вказує, що за умовами кредитного договору, відповідач зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь позивача проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків.

Однак, відповідач умови договору не виконав, суму заборгованості та проценти за користування кредитом на користь позивача не повернув.

Зазначає, що внаслідок порушення виконання зобов'язань станом на 29

№ 22ц-936/15 головуючий по 1 інстанції Асташев С.А.

Категорія: 19/27 доповідач Кулянда М.І.

грудня 2014 року у боржника ОСОБА_2 утворилась заборгованість у розмірі 800 040 грн. 05 коп., а саме:

- заборгованість по основній сумі - 243 204 грн. 31 коп.;

- заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 146 149 грн. 90 коп.;

- нараховані відсотки на дату подачі позову - 111 205 грн. 14 коп.;

- пені за несвоєчасно виконані зобов'язання - 292 184 грн. 59 коп.;

- три проценти річних від простроченої суми - 7 296 грн. 11 коп.

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 15 жовтня 2007 року АКІБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на Відкрите акціонерне товариство «СВЕДБАНК», а рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк».

Зазначає, що 02 лютого 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та зТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір Факторингу № 11, на підставі якого від 02 лютого 2012 року та ст.ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС» перейшло право вимоги, що виникло з вказаних договорів.

На підставі зазначеного, просять стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним договором в розмірі 800 040 грн. 05 коп. та судові витрати.

Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 травня 2015 року у задоволенні позову ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

На дане рішення ТзОВ «Вердикт Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В запереченні на апеляційну скаргу представник відповідача просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з пропущення позивачем строку позовної давності.

Такий висновок суду першої інстанції є по суті правильним.

У справі встановлено, що 04 червня 2007 року між АКІБ «Тас-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 2506/0607/98-002, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 50 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 10 травня 2009 року та з оплатою 15,5 % річних за користування кредитом, цільове призначення кредиту - на споживчі цілі.

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 15 жовтня 2007 року АКІБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на Відкрите акціонерне товариство «СВЕДБАНК».

Рішенням позачергових загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року Відкрите акціонерне товариство «СВЕДБАНК» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Сведбанк».

02 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (який є правонаступником АКІБ «ТАС-КОМЕРЦБАНК) та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» укладено договір факторингу № 11, яким останньому передано право вимоги до боржника.

Як встановлено у справі сторони встановили строк дії кредитного договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п. 9.9), кінцевий строк повернення кредиту до 10 травня 2009 року (п.1.3), строки сплати щомісячних чергових платежів.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1,3 ст. 264 ЦК України ).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені графіком погашення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, оскільки за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами першого числа кожного місяця, а процентів - кожного місяця з 1 по 10 число, наступного за місяцем, в рахунок якого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Останній платіж, згідно графіка погашення кредиту відповідач мав сплатити 1 травня 2009 року, чого зроблено не було.

Позов ТзОВ «Вердикт Фінанс» пред'явлено 04 лютого 2015 року, тобто після спливу трьохрічного строку з дати, встановленої для сплати кожного чергового платежу.

Висновок суду першої інстанції про початок перебігу позовної давності з 10 травня 2009 року - з визначеної кредитним договором дати закінчення терміну користування кредитом, без врахування строків сплати чергових обов'язкових щомісячних платежів, є помилковим.

Суд, зокрема не звернув уваги, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Проте це не вплинуло на правильність по суті вирішення спору, оскільки позов пред'явлено після спливу позовної давності за кожним несплаченим щомісячним платежем.

За нормою ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

У зв'язку з цим, доводи апелянта про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального права є необгрунтованими.

Апелянт посилається на неврахування судом першої інстанції положення 9.9 кредитного договору про його дію до повного погашення кредиту та виконання всіх інших зобов'язань за договором.

Проте, така умова договору про його дію до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення строку дії договору, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТзОВ «Вердикт Фінанс» дізналося про порушення ОСОБА_2 кредитного зобов'язання, а відтак майнового права товариства лише 02 лютого 2012 року - після укладення Договору факторингу № 11 спростовуються тим, що згідно вимог ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» відхилити.

Рішення Садгірського районного суду м. Чернівці від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: