АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8154/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Козлов Р.Ю.
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , 3-я особа : Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства «Печерськжитло» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення ,-

в с т а н о в и л а:

В січні 2015 року позивач пред»явив зазначений позов до відповідачів та зазначав,що у 1991 році за ордером № 322 серія УЗО, виданого Київським міським управлінням охорони здоров»я йому було надано для тимчасового проживання кімнату в гуртожитку будинку АДРЕСА_1. У подальшому після вселення у 2000 році в кімнату житловою площею 19,70 кв. м квартири АДРЕСА_1, його було зареєстровано в цій кімнаті, а 23 січня 2012 року Печерською районною в м. Києві державною адміністрацією йому було видано ордер № 011791 на житлове приміщення площею 19,70 кв. м у комунальній квартирі АДРЕСА_1.

Відповідач ОСОБА_3 отримала ордер на інше житлове приміщення площею 12 кв. м в цій квартирі. Проте вона не проживає в кімнаті, а вселила своїх родичів ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Посилаючись на порушення останніми правил сумісного проживання, яке виявилося у руйнуванні загальних приміщень комунальної квартири, вчиненні сварок, погроз фізичною розправою,псуванні побутової техніки,позивач просив виселити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з вказаної кімнати, а ОСОБА_3 визнати такою, що втратила право користування кімнатою.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове,яким задовольнити його вимоги. Зазначає, що його письмові звернення до правоохоронних органів та відповіді на ці звернення, в яких зазначено про проведення бесід профілактичного характеру з відповідачами щодо неприпустимості порушення встановлених норм закону доводять факт грубого порушення з боку відповідачів правил сумісного проживання в комунальній квартирі, але суд не надав належної оцінки цим доказам.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з»явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги , обставини справи , колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено, що на підставі розпорядження виконкому Печерської районної державної адміністрації від 23.01.2012 року за № 28 , ОСОБА_2 видано ордер за № 011791 серія Б на право зайняття жилого приміщення жилою площею 19,70 кв.м , яке складається з однієї кімнати в загальній комунальній за адресою АДРЕСА_1, у якій позивач зареєстрований.

Цим же рішенням райради ОСОБА_3 видано ордер за № 011792 серія Б на право зайняття жилого приміщення жилою площею 13,00 кв. м , яке складається з однієї кімнати в загальній комунальній за адресою АДРЕСА_1, яка теж зареєстрована у вказаній кімнаті , проте оплата останньою за житлово-комунальні послуги здійснюється за двох осіб з 01.09.2008 року , оскільки з нею періодично проживають її родичі.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції встановив та виходив з того, що останнім не доведено наявність підстав до застосування ст. 116 ЖК України до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як і не встановлено порушення його житлових прав за вимогами до відповідача ОСОБА_3.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав до його скасування з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Пред»явивши позов про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі ст. 116 ЖК України , ОСОБА_6 будь-яких належних та допустимих доказів порушення останніми правил співжиття не надав. Як не надав доказів і того, що до вказаних осіб вживались заходи громадського впливу, що є обов»язковою умовою застосування вказаної статті. А з копій відповідей правоохоронних органів, вбачається, що обставини викладені позивачем свого підтвердження не знайшли.

Погоджується колегія суддів і з висновком суду про те, що не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки кожен з них має право на користування лише своєю кімнатою у комунальній квартирі, наймачами яких вони є окремо один від одного, що виключає застосування ст.ст. 71,72 ЖК України.

При цьому слід зазначити, що ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 01.04.2015 року за № 78, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду управління житлово-комунального господарства та будівництва Печерської районної в м. Києві державної адміністрації є власником 40/100 частин квартири АДРЕСА_1, про що в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 22.04.2015 року внесено відповідний запис.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення постановленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -