Справа № 369/6922/14 Головуючий у І інстанції Дубас Т.В.
Провадження № 22-ц/780/3213/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 09.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

09 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОБЛАГРОТЕХСЕРВІС», Товариства з обмеженою відповідальністю «МРІЯ БУД ПОЛІС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОБЛАГРОТЕХСЕРВІС» та ТОВ «МРІЯ БУД ПОЛІС» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що являється власником автомобіля вантажного фургона марки MAN моделі 8.163, д.н.з. НОМЕР_1, червоного кольору, 1999 року випуску. 27.11.2013 року, на виконання усного замовлення ТОВ «МРІЯ БУД ПОЛІС» з транспортування вантажу, належний позивачу автомобіль MAN, яким на законній правовій підставі керував ОСОБА_3, доставив бетононасос на складське приміщення ПАТ «ОБЛАГРОТЕХСЕРВІС» за адресою: м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, вул. Київська, 8, для його подальшого розвантаження.

Розвантажувальні роботи виконувалися за допомогою козлового крану на залізничному ходу машиністом крану (стропальником), який з його слів є працівником ПАТ «ОБЛАГРОТЕХСЕРВІС», а також під керівництвом менеджера ОСОБА_4, який є працівником ТОВ «МРІЯ БУД ПОЛІС».

Під час розвантаження стропальник за допомогою козлового крану підняв бетононасос на висоту над кузовом автомобіля, потім стався розрив місця зчеплення крюка крана з бетононасосом, через що вантаж впав на кузов належного позивачу автомобіля та пошкодив днище кузова та раму автомобіля.

Того ж дня, 27.11.2013 року, ОСОБА_2 звернувся до Вишнівського МВМ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області із заявою про факт пошкодження його автомобіля. На місце події прибули працівники міліції, які провели відповідну перевірку та зафіксували факт пошкодження автомобіля, що підтверджується протоколом огляду місця події від 27.11.2013 року.

На початку березня 2014 року позивачем було отримано висновок Вишнівського МВМ Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області про закінчення перевірки за його зверненням із роз»ясненням йому права на вирішення питання відшкодування збитків у порядку цивільного судочинства.

Вартість відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля МАN становить 44 734,43 грн., що підтверджується звітом незалежного оцінювача ОСОБА_5 про визначення вартості матеріального збитку від 05.12.2013 року.

Оскільки відповідачі відмовляються відшкодувати завдану їхніми неправомірними діями позивачу матеріальну та моральну шкоду, позивач просив суд стягнути з них в солідарному порядку на свою користь 44 734,43 грн. матеріальної шкоди, 10 000 грн. моральної шкоди, 1 000 грн. витрат на проведення експертного дослідження та 557,34 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2015 рокув задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду є законним, якщо суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення є обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником автомобіля - вантажного фургона марки МАN моделі 8.163, д.н.з. НОМЕР_1, червоного кольору, 1999 року випуску, номер шасі WMAL33ZZZYG144837, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ААС 567831.

Відповідно до висновку від 03.12.2013 року за матеріалами перевірки заяви ОСОБА_2, затвердженого начальником Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_6, вбачається, що 27.11.2013 року до Вишнівського МВМ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області звернувся громадянин України ОСОБА_2 із заявою про те, що 27.11.2013 року в м. Вишневе був пошкоджений його автомобіль.

У вищевказаному висновку зазначено, що ОСОБА_2 пояснив, що близько 13:20 27.11.2013 року водій автомобіля НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2, директору ПП «Ларічев», доставив на складське приміщення ТОВ «Мрія» по вул. Київській, 8 в м. Вишневе бетононасос. Під час розвантаження автомобіля краном ТОВ «Мрія» крюк відірвався та бетононасос впав на автомобіль, деформувавши його кузов та раму. Завдані збитки ОСОБА_2 оцінює у 65 000 грн., ТОВ «Мрія» зазначені збитки відшкодувати відмовляється.

Також у висновку викладені пояснення ОСОБА_4, менеджера ТОВ «Мрія ОСОБА_7», в яких останній зазначав, що під час розвантаження автомобіля, який доставив бетононасос, розірвалося спеціальне вухо для розвантаження, розташоване на самому насосі, та той впав на кузов вантажного автомобіля, пошкодивши його.

Згідно протоколу огляду місця події по вул. Київській, 8 в м. Вишневе, під час огляду автомобіля НОМЕР_2, виявлено пошкодження днища кузова та деформацію рами автомобіля, поряд знаходиться бетононасос.

Крім того, судом встановлено, що на підставі договору оренди № 92 від 24 грудня 2012 року ПАТ «Облагротехсервіс» передало в оренду ТОВ «Мрія ОСОБА_7» складське приміщення № 9 Блоку складів № 2 фіксованою площею 140 м.кв., що розташовані за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Київська, 8-Г.

На запит суду Територіальним управлінням державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м. Києві було надано копію дозволу № 2516.13.32, виданого ПАТ «ОБЛАГРОТЕХСЕРВІС» на експлуатацію вантажопідіймальних кранів, а саме: козловий кран КСК 30-42В козловий самомонтуючий, 1977 р.в. СРСР; козловий кран КСК 30-42В козловий самомонтуючий, 1976 р.в. СРСР; кран автомобільний КС-3575, 1990 р.в. СРСР.

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно п. 5 вищевказаної постанови Пленуму відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших об'єктів, що використовуються в процесі діяльності, має право визнати джерелом підвищеної небезпеки також й іншу діяльність. До цих особливих властивостей слід відносити створення підвищеної ймовірності завдання шкоди через неможливість повного контролю за ними з боку людей.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням), а також при мимовільному проявленні шкідливих властивостей об'єктів, що використовуються в цій діяльності (наприклад, у випадку завдання шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). В інших випадках шкода відшкодовується на загальних підставах, передбачених статтею 1166 ЦК, особою, яка її завдала (наприклад, коли пасажир, відчиняючи двері автомобіля, що не рухався, спричинив тілесні ушкодження особі, яка проходила поруч).

З матеріалів справи вбачається, що належний позивачу автомобіль було пошкоджено джерелом підвищеної небезпеки в розумінні ст. 1187 ЦК України, яке на відповідній правовій підставі належить відповідачу ПАТ «ОБЛАГРОТЕХСЕРВІС», що підтверджується наявними в справі письмовими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків.

Доказів того, що краном при проведенні розвантаження з належного позивачу автомобіля керував працівник ПАТ «ОБЛАГРОТЕХСЕРВІС», який виконував свої трудові (службові) обов»язки, в справі здобуто не було, в зв»язку з чим законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в частині його вимог до ПАТ «ОБЛАГРОТЕХСЕРВІС».

Правильним є і рішення суду в частині відмови у задоволенні позову в частині вимог позивача відносно відповідача ТОВ «МРІЯ БУД ПОЛІС», оскільки позивачем в судовому засіданні не доведено наявності передбачених ст.ст. 1166, 1172, 1187 ЦК України підстав для відшкодування ТОВ «МРІЯ БУД ПОЛІС» матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що шкоду йому завдано діями працівників відповідачів, колегією суддів відхиляються, оскільки ці доводи позивачем не доведені, а відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відсутність доказів того, що шкоду завдано діями працівника при виконанні ним своїх трудових (службових) обов»язків, виключає можливість стягнення з юридичної особи, як роботодавця, матеріальної та моральної шкоди на користь іншої особи.

Інших доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 квітня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: