Справа № 127/3943/15-ц Провадження № 22-ц/772/2024/2015Головуючий в суді першої інстанції Волошин С. В.
Категорія 30Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого Якименко М.М.,

Суддів : Вавшка В.С., Колоса С.С.,

при секретарі Пантелеймоновій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці про стягнення компенсації на недоплачене відшкодування втраченого заробітку, в зв'язку з порушенням термінів його виплати за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 травня 2015 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці на користь позивача компенсацію на недоплачене відшкодування втраченого заробітку, в зв'язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 18815,02 гривень.

Судові витрати компенсовано за рахунок держави.

Не погодився з таким рішенням ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його скасування, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального прав та просить увалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вважає що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2014 року, яке набуло законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду Вінницької області 28.03.2014 року, з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці на користь ОСОБА_2 було стягнуто недоплачене відшкодування втраченого заробітку, в зв'язку з втратою працездатності внаслідок професійного захворювання за період з 01.05.1992 року по 31.05.2013 року у розмірі 72719,44грн.

Вказане рішення суду відповідачем було виконано в повному обсязі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2014 року, яке набуло законної сили 07.07.2014 року , зобов'язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці здійснити нарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячного відшкодування в розмірі 2497,82 гривень, починаючи з 01.06.2013 року.

В ході апеляційного розгляду представник відповідача підтвердив, що вказане рішення суду ним також виконано.

В подальшому , 30.12.2014 року, ОСОБА_2 звернувся до відповідача з заявою про проведення перерахунку та виплати компенсації за період з 01.05.1992 року по 31.05.2013 року у зв'язку з порушенням відповідачем термінів її виплати в розмірі 86260,88 гривень.

Листом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці № 68-06-25-01 від 27.01.2015 року з посиланням на норми ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», позивачу було відмовлено у виплаті такої компенсації.

В обґрунтування позовних вимог позивачем ОСОБА_2 було надано відповідний розрахунок розміру заявленої компенсації, який складає 86260,88 грн.

В статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( далі Закон) вказано, що якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду соціального страхування від нещасних випадків своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь - якого строку та підлягає корегуванню у зв'язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому ст. 34 Закону України «Про оплату праці» (ред. 01.04.2001 року).

Згідно статті 34 Закону України «Про працю» компенсація працівника втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги, у порядку встановленому чинним законодавством.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.02.2014 року було встановлено, що підприємство, на виробництві якого позивач отримав профзахворювання - ДП ВО «Хімпром» було ліквідоване без правонаступника. В зв'зку з чим з 01.06.2001 року страхові виплати виплачуються позивачу ОСОБА_2 відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Вінниці.

Також даним рішенням встановлено, що в зв'язку з неналежним виконанням ДП ВО « Хімпром» покладеного на нього обов'язку, позивач ОСОБА_2 отримував занижений розмір втраченого заробітку, витрат на медичну допомогу та інших страхових виплат.

Пунктом 3 прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визначено, що уся заборгованість потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим законом, підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, виплачується цими підприємствами, установами та організаціями, а в разі їх ліквідації без правонаступника - Фондом соціального страхування від нещасних випадків.

Постановою КМУ від 20.12.1997 року №1427 було затверджено «Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» (далі Положення).

В ч.2 даного Положення зокрема зазначено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати (компенсація) провадиться за певні періоди роботи, починаючи з 01.01.1998 року.

Відтак висновок суду, що така компенсація позивачу повинна провадитись, починаючи з 01.01.1998 року, є правильним.

Із ч.3 Перехідних положень Закону випливає, що на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в разі ліквідації підприємства покладається обов'язок саме по виплаті заборгованості потерпілим на виробництві та членам їх сімей, яким до набрання чинності цим законом, підприємства, установи та організації не відшкодували матеріальної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я.

Приймаючи до уваги ту обставину, що відповідач здійснював нарахування та виплату щомісячних страхових виплат позивачу відповідно до довідки про розмір страхових виплат, наданої роботодавцем ДП ВО «Хімпром» після його ліквідації, що не заперечувалось сторонами, тобто безпосередньої вини щодо визначення розміру відшкодування втраченого заробітку в зв'язку з втратою працездатності внаслідок профзахворювання ОСОБА_2 у відповідача немає, суд першої інстанції правильно і цілком обґрунтовано прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню , а саме за період з 01.01.1998 року по 01.04.2001 року (початок діяльності фонду) в розмірі 18815,02 гривень, розмір якої, як зазначив міський суд, за вказаний період визнавався як відповідачем , так і не заперечувався самим позивачем, відповідно до наданого ним розрахунку.

З таким висновком цілком погоджується і судова колегія.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, оскільки останні ґрунтуються на повно з'ясованих обставинах справи, в зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. 40 та Перехідними положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», ст. 34 Закону України «Про працю», Постановою КМУ від 20.12.1997 року №1427, ст.ст. 60, 307, 309, 313, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2015 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно:

Головуючий