У х в а л а

іменем україни

01 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В., Дем'яносова М.В., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 21 травня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 був укладений договір № 005-Р/004693 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску.

29 травня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № КЛ 1805/08 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно з яким банк відкрив під БПК Visa Classic НОМЕР_1 позичальнику на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту 15 000 грн, із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами, зі строком повернення до 21 травня 2010 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за договорами станом на 07 квітня 2014 року утворилась заборгованість на суму 133 688,65 грн, яку позивач і просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 10 вересня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2015 року, рішення суду першої інстанції скасовано та у справі ухвалено нове рішення, яким позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлюваної кредитної лінії № КЛ 1805/08 від 29 травня 2008 року в сумі 133 688 грн 65 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1> України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звернувся за захистом порушеного права після спливу строку позовної давності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконував зобов'язання за вказаними договорами, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому судом апеляційної інстанції зазначено, що оскільки відповідач здійснив останній платіж у грудні 2012 року, то перебіг позовної давності перервався і позовна давність почала обчислюватись з цієї дати, в зв'язку з чим строк позовної давності позивачем не було пропущено.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Судами встановлено, що 21 травня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та ОСОБА_1 був укладений договір № 005-Р/004693 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску за умовами якого банк зобов'язався приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

29 травня 2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № КЛ 1805/08 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно з яким банк відкрив позичальнику на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювальну кредитну лінію з розміром кредитного ліміту 15 000 грн, із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами, зі строком повернення до 21 травня 2010 року.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за договорами станом на 07 квітня 2014 року утворилась заборгованість на суму 133 688,65 грн.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Вирішуючи справу, суд апеляційної інстанції на надав належної оцінки тому, що відповідно до пункту 3.2 договору від 29 травня 2008 року, укладеного між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1, картка видається строком до 21 травня 2010 року і термін її дії припиняється після закінчення місяця і року, зазначеного на картці.

Таки чином, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень.

Крім того, скасовуючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції вказував на те, що у зв'язку зі здійсненням відповідачем платежу у грудні 2012 року, строк позовної давності переривався, однак не звернув уваги на те, що позивачем належним чином не доведено обставин здійснення платежів у грудні 2012 року саме відповідачем, а отже й обставин переривання перебігу позовної давності, оскільки банком на підтвердження своїх доводів у цій частині не надано доказів (оригіналів, чи належним чином завірених копій квитанцій, касових ордерів тощо) при тому, що відповідач спростовує сплату ним грошових коштів на погашення кредиту.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлено, таке рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 25 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

М.В. Дем'яносов

І.К. Парінова