У х в а л а

31 серпня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Полтава» про повернення безпідставно набутих коштів,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 7 квітня 2015 року, відмовлено в задоволенні її позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 травня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема пункту 2 частини першої статті 208, частини першої статті 638 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 17 червня та 6 листопада 2013 року, 13 серпня 2014 року і 22 квітня 2015 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що продавець набув грошові кошти в розмірі

4 725 грн за існування достатніх правових підстав й у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству. Факт того, що сторони у письмовій формі не погодили умову щодо збільшення вартості автомобіля, не свідчить про те, що така угода між сторонами не укладалась. Зокрема, позивачка сплатила останній платіж в розмірі 100 тис грн. з урахуванням 4 725 грн, на які збільшилась вартість автомобіля, а отримавши автомобіль, без зазначення будь-яких претензій та зауважень підписала акт приймання-передачі.

Зміст наданих для порівняння ухвал від 17 червня та 6 листопада 2013 року, 13 серпня 2014 року і 22 квітня 2015 року не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Автоцентр-Полтава» про повернення безпідставно набутих коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук