АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7796/2015 Головуючий у першій інстанції - Леонтюк Л.К.
Доповідач - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Оніщука М.І.,

суддів Українець Л.Д., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Троц В.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року про повернення позовної заяви по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.04.2015 позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу, у зв'язку з не усуненням позивачем виявлених судом недоліків позовної заяви.

В апеляційній скарзі позивач просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на те, що суд передчасно повернув позовну заяву вважаючи, що позивачем не зазначено доказів на підтвердження своїх вимог, однак, у відповідності з вимогами процесуального закону, сторони мають право надати суду докази безпосередньо під час розгляду справи. Повернення позовної заяви позбавило позивача права на звернення до суду.

Позивач в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу виходив з того, що позивачем не було усунуто виявлених недоліків позовної заяви, а відтак позовну заяву слід визнати неподаною та повернути позивачу.

Вказаний висновок суду є передчасним, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2015 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

Ухвалою суду від 08.04.2015 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, а саме в позовній заяві не були викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і не зазначені докази, зокрема не надано рішення органу опіки і піклування з даного питання.

Також судом було зазначено, що при розгляді справи даної категорії в суді повинен бути проведений досудовий порядок врегулювання спору, з залученням фахівців у сфері психології, педагогів.

Судом надано п'ятиденний термін, з дня отримання ухвали, для усунення виявлених недоліків.

Копія ухвали про залишення позову без руху була направлена на адресу позивача та отримана останнім (а.с. 4, 5).

На виконання ухвали позивачем, 22.04.2015, надано суду нову редакцію позовної заяви разом з клопотанням про відкриття провадження у справі, де викладено додаткові пояснення (а.с. 6).

Проте, оскаржуваною ухвалою позовну заяву повернуто позивачу з тих підстав, що останнім не було усунуто виявлених судом недоліків.

Частиною 2 ст. 119 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити, окрім іншого, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що у випадку не виконання у встановлений строк вимог ухвали щодо усунення недоліків, то така заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Зі змісту позову вбачається, що позивач, вказуючи на те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, просить визначити способи його участі у спілкуванні з дитиною.

Статтею 3 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності з вимогами ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 158 СК України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Слід зазначити, що чинним законодавством не передбачено заборони звернення до суду з даним позовом у випадку відсутності висновку органу опіки та піклування про визначення способу участі у вихованні дитини.

Такий висновок, з огляду на те, що у справі в якості третьої особи позивачем залучено орган опіки та піклування, може бути наданий безпосередньо під час розгляду справи.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, фактично позбавив позивача права на звернення до суду за захистом порушених прав, що є не припустимим.

При цьому, слід зазначити, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуальної можливості надавати оцінку заявленим позовним вимогам з точки зору їх доведеності чи не доведеності, що можливо лише під час розгляду справи по суті.

З наведеного вбачається, що суд першої інстанції передчасно вирішив питання про повернення позовної заяви позивачу, що не відповідає вимогам процесуального закону.

Відповідно до п. 3 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З огляду на викладене та враховуючи зміст заявлених апеляційних вимог, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, а саме скасування оскаржуваної ухвали з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки вимога апеляційної скарги щодо направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року про повернення позовної заяви - скасувати, а питання відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді