Справа № 2-4606/15
У Х В А Л А

30 червня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Кізюн Л.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про зобов'язання виконати в натурі умови договору,-

в с т а н о в и в :

Позивач подала до суду позовну заяву, яка не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України.

Ухвалою суду від 22 травня 2015 року позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних судом недоліків протягом двох днів з дня отримання копії ухвали. Крім того, позивачу було роз'яснено, що в разі невиконання вимог суду, позовна заява буде визнана неподаною і повернута йому.

Так, позивачу необхідно було зазначити ціну позову за вимоги майнового характеру у грошовій одиниці України та додати до позовної заяви документ про сплату судового збору у розмірі 1 % від ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати - 243,60 грн. та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати - 3564 грн.

В разі звільнення від сплати судових витрат, необхідно було надати суду документ, який би підтверджував звільнення від їх сплати чи обґрунтувати підстави звільнення від їх сплати.

Позивач отримала копію ухвали 12 червня 2015 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Так, на усунення вказаних судом недоліків представником позивача до суду було подано клопотання про відкриття провадження в справі та призначення до судового розгляду.

Разом з тим, клопотання містило посилання позивача щодо звільнення останньої від слати судового збору відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Однак, висновок позивача про те, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», є неправильним.

Це випливає з правової позиції Верховного Суду України, викладеної в листі від 19.07.2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування». Так, Верховний Суд України зазначає, що «стосовно поширення Закону № 1023-XII (Закон України «Про захист прав споживачів») на добровільне страхування слід зазначити таке.

Суди не вправі керуватися законодавством про захист прав споживачів при вирішенні спорів, що випливають з відносин між фізичними особами, які вступають у договірні відносини між собою з метою задоволення особистих потреб, не пов'язаних зі здійсненням підприємницької діяльності, а також із відносин, що виникають у зв'язку із придбанням фізичною особою - підприємцем товарів, виконанням для нього робіт чи наданням послуг не для особистих потреб, а для здійснення підприємницької діяльності або у зв'язку із придбанням товарів, виконанням робіт і наданням послуг з метою задоволення потреб юридичних осіб.

Щодо майнового страхування слід зазначити таке. Закон № 1023-XII регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики.

Згідно зі ст. 1 Закону № 85/96-ВР («Закон України «Про страхування») страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У ст. 4 цього Закону зазначено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону, і пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування).

Метою страхування при укладенні договору майнового страхування є погашення за рахунок страховика ризику майнової відповідальності перед іншими особами чи ризику виникнення інших збитків у результаті страхового випадку.

Аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону № 1023-XII і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.

Зазначений Закон може застосовуватися, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом, наприклад, права на інформацію при ненаданні для ознайомлення правил страхування тощо.

Оскільки на час вирішення питання про відкриття провадження у справі позивач не усунула зазначені в ухвалі суду про залишення позову без руху недоліки у встановлений судом строк, то позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПРОВІДНА» про зобов'язання виконати в натурі умови договору - повернути позивачеві.

Роз′яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду м. Києва через районний суд.

Суддя Л.І. Кізюн