У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача та розірвання договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 10 липня 2006 року він уклад з публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») договір про відкриття кредитного ліміту. 5 березня 2012 року невстановлені особи шляхом підробки дублікату сім-картки з його телефонного номеру скористалася послугою «Екстрені гроші без картки» та у Луганській області зняли через банкомат грошові кошти з його картки на суму 10 500 грн, які відповідачем були кредитними. Посилаючись на норми ст. ст. 651-652 ЦК України просив розірвати кредитний договір від 10 липня 2006 року.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки факт несанкціонованого зняття коштів з банківської картки ОСОБА_4 не свідчить про наявність вини у цьому відповідача. Вказані дії були вчинені невстановленими особами шляхом блокування сім-карки оператора мобільного зв'язку.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик