Справа №587/1355/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Дашутін І. В.
Номер провадження 22-ц/788/1263/15 Суддя-доповідач - Ільченко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

10 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 листопада 2013 року корова відповідачки на пасовищі нанесла їй середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого вона вимушена була тривалий час лікуватись. Вважає, що ОСОБА_3, знала, що тварина б'ється, тому не повинна була пускати її в загальне стадо. Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідачки на її користь 10873,26 грн. майнової шкоди та 30000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Сумського районного суду від 25 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 4324 грн. 16 коп. та 10000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Вважає, що обов'язок по забезпеченню безпеки оточуючих на момент заподіяння шкоди повинен бути покладений на пастухів, а не на відповідачку, тому належними відповідачами по справі є особи, які випасали худобу, а не власник тварини. Крім того, вказує, що завданню шкоди сприяла і сама поведінка позивачки, яка не повинна була знаходитись на місці випасу великої рогатої худоби, оскільки не була в той день черговим пастухом. Зазначає, що вина відповідачки у заподіянні шкоди ОСОБА_5 відсутня. Звертає увагу, що власником корови з ушним номером UA є не відповідачка, а її чоловік, та ставить під сумнів пояснення свідків, які вказали, що належна відповідачці корова заподіяла шкоду позивачці. Вказує, що за час перебування позивачки на лікуванні, були придбані медичні препарати, які не відповідають призначенню лікаря або придбані в інший період. Вважає, що судом першої інстанції не надано обґрунтування розміру стягнутої моральної шкоди.

Заслухавши пояснення апелянта та її представника та її представників, які підтримали доводи апеляційної скарги, заперечення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з постановленням нового рішення про відмову у позові з наступних підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, місцевий суд виходив з того, що ОСОБА_3, як власник корови, повинна відшкодувати майнову та моральну шкоду завдану позивачці її твариною.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитись з такими висновками суду, оскільки він зроблений у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин справи, що мають значення для справи та невідповідністю висновку обставинам справи, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено під час розгляду в суді апеляційної інстанції ОСОБА_3 утримувала у своєму господарстві корову по кличці «Кукла» ідентифікаційний номер UA , що підтверджується актом обстеження, інформацією дільничої лікарні ветеринарної медицини, актом про вакцинацію, списками великої рогатої худоби (а.с.51-61).

21 листопада 2013 року о 08.00 годині позивачка та відповідачка разом із іншими мешканцями с.Кекине Сумського району вигнали своїх корів із двору та супроводжували їх до місця випасання за село.

Згідно із встановленою черговістю контроль за випасанням корів здійснювали пастухи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на яких відповідачка та інші власника залишили своїх корів, а позивачка ОСОБА_5 залишилась на пасовищі та добровільно стала допомагати пастухам виганяти корів з поля на пасовище.

Під час руху корів одна із них напала на позивачку та спричинила їй тілесні ушкодження у вигляді закритого компресійного перелому тіла травматичне пошкодження зв'язок лівого колінного суглобу, переломи 5-7 ребер, що згідно з висновком судово-медичної експертизи від 04 серпня 2014 року №1095 відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень (а.с.116), з приводу чого вона лікувалась на протязі листопада 2013 року та квітня 2014 року.

Вказані обставни сторонами підтверджені сторонами у суді апеляційної інстанції, при цьому позивачка вказала на факт, що саме корова відповідачки по кличці «Кукла» напала на неї, так як була агресивною та раніше мали місце напади на людей.

Перевіряючи доводи позивачки та заперечення відповідачки, у суді апеляційної інстанції з'ясовано, що до випадку 21 листопада 213 року ніхто із мешканців села з претензіями на агресивність корови до відповідачки не звертався, а також зі зверненнями до сільської ради з тим, щоб були прийняті відповідні заходи до власника такої корови.

Ці обставини не спростовувала і сама ОСОБА_3 у суді першої інстанції (а.с.73, журнал судового засідання від 03 липня 2014 року) та свідок ОСОБА_8, яка працює ветеринаром та оглядала корову (а.с.96, журнал судового засідання від 29 липня 2014 року).

Таким чином, матеріалами справи та поясненнями сторін встановлено, що корова відповідачки після 08.00 години на пасовищі під нагляд була передана пастухам.

Згідно з ч.5, 6 ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» особа, яка супроводжує тварину, зобов'язана забезпечити: безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишення їх без нагляду.

Відповідно до положень ст.ст.1166, 1167 ЦК України шкода заподіяна особі, підлягає компенсації в повному обсязі іншою особою, яка її заподіяла, лише за умови, що дії останньої були неправомірними і між ним та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачка ніяких неправомірних дій відносно позивачки не вчиняла, отже між ним не виникло правовідносин, які б давали підстави для покладення на відповідачку зобов'язання щодо компенсації шкоди.

Суд першої інстанції вказаного не врахував та невірно визначився з правами та обов'язками сторін, а тому рішення підлягає скасуванню, а у позові слід відмовити.

За викладених умов апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 1,4 ч. 1 ст. 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задоволити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 25 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -