Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м. Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р

при секретарі Коружинець Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа - Гарант» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТзОВ «СК «Альфа - Гарант» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову покликається на те, що у серпні 2008 року він придбав автомобіль НОМЕР_1. 14.10.2008 року уклав з відповідачем договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави. 08.11.2008 року на 558 км автодороги «Київ - Чоп» з його вини сталася ДТП. А саме зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2 Тілесних ушкоджень ніхто із учасників пригоди не отримав, водночас обом автомобілям було завдано технічних пошкоджень. Згідно постанови Франківського районного суду м.Львова його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Про ДТП та її наслідки він повідомив відповідача у строки, передбачені чинним законодавством та умовами договору. На вимогу відповідача, автомобіль було представлено для огляду призначеному відповідачем спеціалісту в галузі автотоварознавчої експертизи. За результатами огляду складено висновок спеціаліста від 21.12.2008 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобіля складала 140 701, 57 грн. В подальшому відповідач повідомив його про необхідність повторного огляду іншим спеціалістом з м.Києва. 04.03.2009 року від відповідача отримав лист про відмову у виплаті страхового відшкодування. Відмовляючи у виплаті страхового відшкодування відповідач покликався на те, позивач свідомо надав неправдиву інформацію про предмет договору страхування, та про факт і обставини настання страхового випадку. Внаслідок того, що відповідач не виконав своїх обов'язків щодо відшкодування шкоди, завданої з вини позивача, ОСОБА_2, звернулась з цивільним позовом до нього як заподіювача шкоди та відповідача як страховика його відповідальності перед третіми особами. Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 21.12.2011 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26.11.2012 року, ДТП від 08.11.2008 року, було визнано страховим випадком та стягнуто із ТзДВ «Страхова компанія «Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 24 990,00 грн. Вважає, що підстави відмови у виплаті страхового відшкодування, страховиком є неправомірними, оскільки при представленні автомобіля страховику ним не було вчинено жодних шахрайських дій. Просить суд зобовязати виплатити на його користь відшкодування у розмірі 118 336,37 грн., з розрахунку: 85 500,00 грн. страхового відшкодування, 14 201,55 грн. - пені за порушення термінів виплати відшкодування, 18 534,82 грн. - інфляційних втрат.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, дав пояснення аналогічні мотивам позовної заяви. Просить позов задовольнити повністю.

Представник відповідача ТДВ «СК «Альфа - Гарант» в судовому засіданні проти позову заперечив. Покликається на те, що позивачем страховику для проведення експертизи надано автомобіль, який не був предметом страхування згідно договорів від 14.10.2008 року. Вважає, що ОСОБА_1 за домовленістю із аварійним комісаром Товариства ОСОБА_3 який фотографував автомобіль НОМЕР_1 на момент страхування та після ДТП, на місці події вчинили фальсифікацію. Факт їх шахрайства підтверджується візуальними розбіжностями між застрахованим автомобілем та автомобілем, який був представленим для проведення експертизи, а саме мали місце наступні розбіжності: різні конструкції литих дисків з літньою резиною на обох автомобілях до та після ДТП; суттєва подряпина правої частини переднього бампера на підставному автомобілі до ДТП та її відсутність після ДТП; наявність талону техогляду на лобовому склі на підставному автомобілі, термін дії якого закінчується грудні 2010 року, а автомобіль який потрапив у ДТП - 1999 року випуску, тобто повинен мати термін дії талону техогляду непарних років, а саме: 2009, 2011...; на задньому бампері під цифрою «1.8 Т». яка характеризує об'єм двигуна, є знак «quattro», а на підставному автомобілі цей знак відсутній; на задній частині кузова автомобіля до ДТП є «технологічний отвір для антени», а на автомобілі, який потрапив в ДТП він відсутній. Крім того вважає, що відомості дані позивачем про те, що під час ДТП в салоні автомобіля він перебував сам є неправдивими, оскільки спрацювали дві подушки безпеки, що при наявності лише одного пасажира в автомобілі є технічно неможливим. В спростування позову позивача покликається на те, що попередній власник автомобіля ОСОБА_4 при огляді фотографій автомобіля після ДТП ствердив, що це не є автомобіль придбаний позивачем. Також зазначив, що існував факт фальсифікації працівниками ДПС ДАІ ГУ МВС України у Львівській області матеріалів про адміністративне правопорушення. Також заперечує вимогу позивача щодо стягнення на його користь пені у звязку із спливом строків звернення до суду із позовом. Просить у задоволенні позову відмовити.

В ході розгляду справи судом скероване судове доручення для допиту в якості свідка -попереднього власника автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_4 який пояснив, що представлений на фотографіях автомобіль до настання страхового випадку не є тим, що був проданий ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись із письмовими поясненнями свідка, відібраними у нього Голосіївським районним судом м.Києва, дослідивши інші матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ТДВ СК «Альфа - Гарант» уклали договір обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс №ВС/2467655 та договір добровільного страхування транспортного засобу, що не є предметом застави /а.с.9-15/.

Згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави від 14.10.2008 року, позивач в ТДВ СК «Альфа - Гарант» застрахував автомобіль марки «AUDI A6», 1999 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3, номер кузова НОМЕР_4.

Згідно висновку спеціаліста від 21.12.2008 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1, від виявлених на момент огляду 02.12.2008 року його пошкоджень становить 140 701,57 грн. /а.с.18-36/.

Згідно договору, страховою сумою, тобто вартістю автомобіля визначено 90 000,00 грн., із встановленням франшизи 5%. Страховими випадками визначено: пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок ДТП; пошкодження, знищення або втрата транспортного засобу та/або додаткового обладнання внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом та/або додаткового обладнання (Угон); пошкодження, знищення транспортного засобу та/або додаткового обладнання внаслідок протиправних дій третіх осіб (ПДТО); пошкодження. Знищення ТЗ та/або додаткового обладнання інших випадкових подій (ІПВ), до яких відноситься: стихійні лиха, пожежа, удар блискавки, вибух в транспортному засобі, падіння на транспортний засіб будь яких предметів та напад тварин.

Тобто ДТП, яке мале місце 08.11.2008 року відноситься до страхового випадку, передбаченого договором.

Згідно постанови Франківського районного суду м.Львова від 19.12.2008 року, встановлено, що ОСОБА_1 08.11.2008 року о 09.00 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1 на дорозі Кив Чоп 558 км. Львівської області Пустомитівського району, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та технічного стану транспортного засобу, в результаті чого вчинив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_2, чим порушив правила дорожнього руху. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення вчинено ОСОБА_1 Франківським районним судом м.Львова позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого чт.124 КпАП України.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 21.12.2011 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ТДВ «СК» Альфа - Гарант» про відшкодування матеріальної шкоди задоволено повністю. Ухвалено стягнути з ТДВ «СК» Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_2 24 990,00 грн. страхового відшкодування та 363,44 грн. судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 472,75 грн. матеріальної шкоди та 21,56 грн. судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 26.11.2012 року, рішення Франківського районного суду м.Львова від 21.12.2011 року залишено без змін.

Тобто настання страхового випадку внаслідок ДТП, що мало місце 08.11.2008 року, додатково визнано рішенням Франківського районного суду м.Львова та ухвалою Апеляційного суду Львівської області.

Дана обставина не потребує доказування та приймається судом на підставі ст.61 ЦПК України.

Згідно п.п. 1.5.4 додатку №2 до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу, що не є предметом застави, страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в обсязі та строки передбачені договором.

Натомість, всупереч умовам договору щодо виплати позивачу суми страхового відшкодування після настання страхового випадку, відповідач скерував позивачу лист від 04.03.2009 року, згідно якого на його думку транспортний засіб, який надавався для огляду на момент страхування, як неушкоджений, не є тим транспортним засобом, що належить страхувальнику та предявлений страховику як ушкоджений внаслідок ДТП.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно п.3 ст.20 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо виплати страхового відшкодування підлягає до задоволення, та з ТДВ «СК» Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 85 000,00 грн.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора, зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач вчасно звернувся до відповідача із вимогою про виплату страхового відшкодування.

Тому позовна вимога в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 18 534,82 грн. підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у спорі.

Зі змісту позовної зави вбачається, що позивач вважає, що відповідач повинен був виконати свій обовязок по сплаті страхового відшкодування, день прийняття страховиком рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, а саме 04.03.2009 року.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно ч.ч. 3, 4, 5 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Оскільки позивач звернувся до суду зі спливом позовної давності, а саме 29.10.2013 року, про застосування якої заявлено представником відповідача, не надавши суду доказів поважності причин пропущення позовної давності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову в частині стягнення на його користь пені слід відмовити.

Суд критично ставиться до доводів відповідача та показів свідка ОСОБА_4, відібраних Голосіївським районним судом м.Києва про надання страховику різних автомобілів під час укладання договору страхування та після настання страхового випадку виходячи з наступного.

В обґрунтування тверджень щодо отримання іншого автомобіля після настання страхового випадку відповідач покликається на те, що мали місце наступні візуальні розбіжності: різні конструкції литих дисків з літньою резиною на обох автомобілях до та після ДТП; суттєва подряпина правої частини переднього бампера на підставному автомобілі до ДТП та її відсутність після ДТП; наявність талону техогляду на лобовому склі на підставному автомобілі, термін дії якого закінчується грудні 2010 року, а автомобіль який потрапив у ДТП - 1999 року випуску, тобто повинен мати термін дії талону техогляду непарних років, а саме: 2009, 2011...; на задньому бампері під цифрою «1.8 Т». яка характеризує об'єм двигуна, є знак «quattro», а на підставному автомобілі цей знак відсутній; на задній частині кузова автомобіля до ДТП є «технологічний отвір для антени», а на автомобілі, який потрапив в ДТП він відсутній.

Проте, суд встановив, що позивачем, протягом експлуатації автомобіля, внесені візуальні зміни до зовнішнього вигляду автомобіля, що не суперечить умовам договору.

В судовому засіданні встановлено, що номер кузова, двигуна, та основні базові елементи автомобіля на який предявлявся до ДТП та після, є ідентичними, що є незмінними та основними розпізнавальними ознаками автомобіля.

Суд не приймає до уваги покликання відповідача на фальсифікацію обставин ДТП працівниками ДПС ДАІ при ГУМВС України у Львівській області, беручи до уваги наступне.

Згідно висновку службової перевірки по зверненню ТДВ СК «Альфа - Гарант» за фактом фальсифікації працівниками ДПС ДАІ при ГУМВС України у Львівській області адміністративних матеріалів дорожньо транспортної пригоди від 19.03.2009 року, службову перевірку по зверненню генерального директора ТДВ СК «Альфа Гарант» припинено, висновок службового розслідування та матеріали перевірки направлено в прокуратуру Львівської області для прийняття рішення в порядку ст.97 КПК України.

Постановою слідчого прокуратури Пустомитівського району ОСОБА_5 від 13.02.2010 року, в порушенні кримінальної справи за зверненням ТВД СК «Альфо - Гарант» за фактом фальсифікації працівниками ДПС ДАІ при ГУМВС України у Львівській області, відносно працівників ДПС ДАІ при ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України у звязку із відсутністю у їх діях складу злочину, передбаченого ст.366 КК України.

Постановою прокурора Пустомитівського району від 21.06.2012 року, постанову слідчого прокуратури Пустомитівського району скасовано, постановлено провести додаткову перевірку за фактом фальсифікації 08.11.2008 року працівниками ДПС ДАІ при ГУМВС України у Львівській області.

Постановою прокурора прокуратури Пустомитівського району ОСОБА_8 від 21.06.2012 року, в порушенні кримінальної справи відносно працівників ДПС ДАІ при ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відмовлено на підставі п.2 ст.6 КПК України у звязку із відсутністю у їх діях складу злочину, передбаченого ст.366 КК України.

Тобто на підставі декількох службових перевірок було встановлено, що у діях працівників ДПС ДАІ при ГУМВС України у Львівській області, відсутній склад злочину, передбачений ст.366 КК України.

Враховуючи наведене суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, оскільки відповідачем не виконані умови договору, а доводи, на які він покликається не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 256, 258, 261, 549, 625, 979, 992 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування», суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія » Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_1 85 000,00 грн. страхового відшкодування.

Стягнути Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія » Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_1 18 534,82 грн. інфляційних витрат.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія » Альфа - Гарант» на користь ОСОБА_1 1 183, 36 грн. судових витрат.

В задоволенні решта позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Р.Юрків