Справа № 454/1065/15 Головуючий у 1 інстанції: Струс-Духнич Т.В.
Провадження № 22-ц/783/4567/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.

секретаря Іванової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Бурка В.В." на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 травня 2015 року у справі за позовом Фермерського господарства "Бурка В.В." до Конституційного Суду України та Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування шкоди, -

встановила:

В квітні 2015 року представник позивача ФГ «Бурка В.В.» - Бурка В.В. звернувся в суд з позовом до Конституційного Суду України, Держави України в особі Міністерства юстиції України, просив стягнути з відповідачів в його користь 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій Секретаріату Конституційного Суду України, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що вважає незаконними дії завідувача відділу опрацювання конституційних звернень Секретаріату Конституційного Суду України ОСОБА_1 під час розгляду конституційного звернення фермерського господарства, оскільки останній був зобов'язаний передати конституційні звернення на розгляд Конституційного Суду України або надати обґрунтовану відповідь, надавши докази, що жодні права фермерського господарства, гарантовані Конституцією України не порушені.

Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 18 травня 2015 року закрито провадження у цивільній справі за позовом Фермерського господарства "Бурка В.В." до Конституційного Суду України та Держави України в особі Міністерства юстиції України про відшкодування шкоди в частині вимог до Конституційного Суду України.

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 18 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог Фермерсього господарства «Бурка В.В.» до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України про стягнення із відповідача в його користь коштів в сумі 1000000грн. на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті протиправних дій Секретаріату Конституційного Суду України, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача ФГ «Бурка В.В.» - Бурка В.В.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки є незаконним та необґрунтованим, не ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Стверджує, що має право на відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, тому суд зобов"язаний був застосувати норми Конституції України, як норми прямої дії і враховуючи приписи ст. 56 Конституції України, на підставі ст. 1176 ЦК України задовольнити позов та захистити його права, або на підставі ст. 40 Конституції України вказати, що права позивача не порушені чи шкода завдана не з вини відповідача.

Покликається на те, що відповідачі не надали суду ніяких доказів, які б спростовували його вимоги, відтак йому не зрозуміло за яких обставин суд відмовив у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що в позовній заяві надав докази підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань, однак суд першої інстанції не звернув увагу на подані ним докази на підтвердження факту заподіяння моральних страждань відповідачем, ступінь вини останнього та з чого він виходив при вирахуванні грошової суми.

Просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, стягнути з Держави України кошти в сумі 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди в результаті протиправних дій Секретаріату Конституційного Суду України, що спричинило приниження честі гідності, ділової репутації.

Представник позивача Фермерського господарства "Бурка В.В. та представник відповідача Держави України в особі Міністерства юстиції України, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення їм поштових відправлень (а.с. 63,64), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

Представник відповідача Конституційного Суду України в судове засідання не прибув, подав заперечення на апеляційну скаргу та звернувся із клопотанням про розгляд справи у відсутність представника відповідача.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, при цьому виходячи з положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Виходячи з положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Відмовляючи у задоволенні позову районний суд виходив з того, що відповідно Регламенту Конституційного Суду України, затвердженого Рішенням Конституційного Суду України від 05.03.1997 року (у новій редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 14.10.2008 року № 34-р/2008), зареєстровані конституційні подання та конституційні звернення перевіряє у невідкладному порядку відповідний підрозділ Секретаріату Конституційного Суду України, до повноважень якого віднесено попереднє їх вивчення та перевірка на відповідність вимогам статей 13, 14, 38, 39, 40, 41, 42, 43 Закону України "Про Конституційний Суд України".

Згідно із п.п. 5,6,7 вказаного Регламенту неналежно оформлені конституційні подання та конституційні звернення Секретаріат Конституційного Суду України повертає авторам, про що вказується у письмовому повідомленні, підписаному керівником відповідного підрозділу Секретаріату Конституційного Суду України.

У разі, якщо суб'єкт права на конституційне подання, конституційне звернення не погоджується із змістом надісланого йому повідомлення, його лист та конституційне подання (конституційне звернення) передаються керівникові Секретаріату Конституційного Суду України або його заступнику для перевірки обґрунтованості рішення, прийнятого керівником підрозділу.

Після перевірки керівник Секретаріату Конституційного Суду України або його заступник приймає рішення про надіслання повторного повідомлення автору або про передачу матеріалів конституційного подання, конституційного звернення на розгляд колегії суддів у порядку, передбаченому в пункті 1 з 12 цього Регламенту.

Районний суд звернув увагу на те, що керівник відповідного підрозділу Секретаріату Конституційного Суду України наділений відповідними повноваженнями щодо попереднього вивчення та перевірки на відповідність вимогам статей 13, 14, 38, 39, 40, 41, 42, 43 ЗУ "Про Конституційний Суд України" подань та конституційних звернень, а в разі якщо суб'єкт такого звернення не погоджується із його діями, такий вправі оскаржити їх до керівника Секретаріату Конституційного Суду України або його заступника, однак таким правом позивач не скористався, як і доказів протилежного суду не надав.

Виходячи з наявних матеріалів справи та досліджених судом першої інстанції доказів, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду, оскільки такий зроблений з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Чинне законодавство не містить вичерпного переліку обставин, за яких підприємство чи організація може вважати, що їй заподіяно моральну шкоду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, як на підставу для відшкодування йому моральної шкоди, вказує на неправомірність дій працівників Секретаріату Конституційного Суду України щодо неприйняття його конституційного звернення.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із послідуючими змінами та доповненнями), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Право на повагу до гідності та честі відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, які не мають економічного змісту (статті 269, 270 ЦК).

Згід із ст. 94 ЦК України юридична особа має особисте немайнове право на недоторканість її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та на інші особисті немайнові права, які можуть їй належати.

Цією ж статтею передбачено, що особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Таким чином, під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації. А визначення змісту ділової репутації залежить від природи її суб'єкта.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, фактами, з якими матеріальний закон пов'язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Оскільки позивачем не доведено наявність шкоди та вини відповідача в заподіянні такої шкоди, районний суд обгрунтовано відмовив у задоволені вимог позивачу.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування шкоди Державою Україною в особі Міністерства юстиції України в користь позивача коштів в сумі 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди

Наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Бурка В.В." - відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 18 травня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин