Номер провадження 2/754/2005/15
Справа №754/2257/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

27.04.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Таран Н.Г.

при секретарі судового засідання Чернишовій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка - ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем - ОСОБА_2, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей.

Позовні вимоги вмотивовані наступним. З 31.08.2007 року позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу у сторін є двоє дітей: донька - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки пов'язані з веденням спільного господарства та виховання дітей. Сім'я перестала існувати, так, як між позивачкою та відповідачем були втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, збереження сім'ї неможливе та суперечить інтересам сторін, в зв'язку з чим шлюб між ними необхідно розірвати. Позивачка переконана, що діти повинні проживати разом з нею в квартирі, що належить їй на праві приватної власності, а саме за адресою: АДРЕСА_1. Крім того як зазначила позивачка з моменту народження дітей відповідач повністю перестав матеріально утримувати її та малолітніх дітей, у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 кошти на її особисте утримання до досягнення дітьми трьох років, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку кожній дитині, щомісячно, починаючи з 13.02.2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні підтримавши позовні вимоги з викладених нею підстав, позивачка просила задовольнити позов в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його особистої участі, проти задоволення позову не заперечував.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації надав в судове засідання висновок щодо визначення місця проживання дітей та поклався на розсуд суду при вирішенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 31.08.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1337 (а.с.11).

Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Позивачка в своїх поясненнях наполягала на розірванні шлюбу, пояснила що сторони не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між подружжям неможливе.

Як вбачається з заяви відповідача ОСОБА_2 (а.с.41) останній позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, стягнення з нього аліментів та визначення місця проживання малолітніх дітей разом з матір'ю ОСОБА_1

Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи характер відносин що склалися між сторонами, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 Сімейного кодексу України суд вважає, що примирення сторін є неможливим, оскільки таке суперечить інтересам сторін, які не бажають перебувати в шлюбі, а тому позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог, щодо, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей суд вважає їх такими, що підлягають до задоволення виходячи із наступних міркувань.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у сторін по справі народились діти: син - ОСОБА_4 та донька - ОСОБА_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей, від 07.12.2012 року (а.с.12,13).

Відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач є працездатним, офіційно працює, а тому суд вважає, що він спроможний надавати позивачці аліменти на утримання їх дітей та на її утримання.

Враховуючи положення ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно.

З урахуванням вимог діючого законодавства, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що малолітні діти перебувають на утриманні матері, а також матеріальний стан батька, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні до його заробітку (доходу), а саме у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей, починаючи з дня звернення до суду.

Як вбачається з наданого висновку щодо визначення місця проживання дітей Служби у справах дітей Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації було рекомендовано за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_1 (а.с.44).

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що мати здійснює належний догляд за малолітніми дітьми, турбується про них і на даний час діти проживають разом з матір'ю. Обставин, за яких діти не могли б проживати з матір'ю судом не встановлено, тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Отже, на підставі всього вищевикладеного суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог позивача та задоволення їх в повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України витрати повязані з розглядом справи покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 24, 84, 105, 111, 112, 141, 157, 160, 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 10, 57, 60, 208, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визначення місця проживання дітей - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 31 серпня 2007 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1337 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку кожній дитині, щомісячно, починаючи з 13 лютого 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти на її особисте утримання до досягнення дітьми ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трьох років, в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Визначити місце проживання дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею при подачі позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 487,20 грн..

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі та не були присутні під час його проголошення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Повний текст рішення суду виготовлено 30.04.2015 року.

Суддя: Н.Г.Таран