АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Кричина А.В.
№22-ц/796/8903/2015 Доповідач - Борисова О.В.
Справа № 756/5271/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Мазурик О.Ф., Гаращенка Д.Р.

при секретарі: Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сбербанк Росії» про захист прав споживача та повернення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Сбербанк Росії», в якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 40000 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 10 липня 2013 року між ним та банком було укладено договір № Т078-013019104 про відкриття та обслуговування рахунків в рамках договору щодо банківського обслуговування, відповідно до умов якого банк відкрив позивачу поточний рахунок № НОМЕР_1 та зобов'язувався здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта на умовах тарифного пакету «Підприємець». В період з 15 грудня 2013 року по 18 грудня 2013 року невідомою особою з належної позивачу карткового рахунку були несанкціоновано зняті грошові кошти в розмірі 40000 грн. 26 грудня 2013 року позивач подав претензію до ПАТ «Сбербанк Росії» щодо оскарження платіжних операцій з видачі готівки, проте 12 травня 2014 року він отримав відповідь з відмовою у відшкодуванні коштів. Відповідач у відповіді зазначив, що оскільки операції зняття готівки за карткою позивача були підтвердженні пін-кодом, який відомий лише йому, правила платіжної системи не дають змоги на опротестування операцій. 26 грудня 2013 року позивач звернувся до Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві із заявою про злочин, на підставі якої відкрито кримінальне провадження за № 13693. На момент подачі позову винні особи, які причетні до несанкціонованого зняття грошових коштів не встановлені. Позивач вважає, що саме відповідачем повинна відшкодовуватись заподіяна йому шкода. Крім того, позивач оцінює розмір моральної шкоди у 5000 грн. Грошові кошти в розмірі 40000 грн. позивач зі своєї картки не знімав, банківську картку нікому не передавав, пін-код не повідомляв. У позивача є всі підстави вважати, що до викрадення грошових коштів причетні працівники банку, які мають можливість виготовити дублікат пластикової картки та з'ясувати таємний пін-код.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Сбербанк Росії» про захист прав споживача та повернення грошових коштів відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішенням, яким позов задовольнити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що відповідач повинен був вжити всіх заходів, які б забезпечили надійність та збереження належних позивачу грошових коштів, проте не зробив цього, а тому через недосконалу систему конфіденційності ПАТ «Сбербанк Росії» повинен відшкодувати йому завдану матеріальну та моральну шкоду.

Зазначає, що судом при ухваленні рішення не було враховано правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-71цс15 від 13 травня 2015 року.

В судовому засіданні позивач та його представник апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила її відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів порушення відповідачем умов договору та вчинення дій, відповідальність за які передбачена нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та відсутні докази винних дій працівників відповідача що призвели до несанкціонованого зняття коштів з карткового рахунку позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 липня 2013 року між сторонами було укладено договір № Т078-013019104 про відкриття та обслуговування рахунків в рамках договору щодо банківського обслуговування, відповідно до умов якого банк відкриває позивачу поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті, здійснює розрахунково-касове обслуговування, випускає та надає клієнту картки, пін-коди до них, а також забезпечує проведення розрахунків за операціями з використання карток.

26 грудня 2013 року позивач звернувся до відповідача із претензією № 228/50-4 на оскарження платіжних операцій, в якій зазначив, що в період з 15 грудня 2013 року по 18 грудня 2013 року відбулось несанкціоноване зняття грошових коштів з його рахунку на загальну суму 40000 грн.

Листом від 12 травня 2014 року № 3721/7/09-2 відповідач повідомив позивачу, що операції зняття готівки були підтверджені ПІН-кодом, який відомий лише позивачу, правила платіжної системи не дають змоги на опротестування операцій та відмовив у відшкодуванні коштів за вищевказаною претензією.

Згідно з п.14.3. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» порядок проведення емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій із їх використанням, у тому числі обмеження щодо порядку емісії та здійснення операцій із їх використанням, визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.

Загальні вимоги Національного банку до емісії банками-резидентами, філіями іноземних банків електронних платіжних засобів і порядок здійснення операцій з їх використанням визначені Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення №705).

Згідно з пунктом 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та пунктом 1 розділу VI Положення №705 користувач зобов'язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Пунктами 2, 5 розділу VI Положення № 705 вставнолено, що користувач зобов'язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним.

Користувач зобов'язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Відповідно до п.7 розділу Х Положення № 705 контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків.

За змістом п.6 розділу VI Положення № 705 та п.14.6. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Згідно з п.2.1. договору від 10 липня 2013 року № Т078-013019104 укладеного між сторонами на підставі відповідної заяви клієнта про відкрита карткового рахунку з випуском корпоративних платіжних карток встановленої банком форми, відповідно до законодавства, банк відкриває клієнту картковий рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті, випускає та надає клієнту картки, ПІН-конверти до них, а також забезпечує проведення розрахунків за операціями з використанням карток на умовах та в порядку, передбаченому цим договором та відповідними положеннями Умов.

Під Умовами у договорі згідно з пунктом 1 договору та приміткою до нього розуміють, і Умови банківського обслуговування клієнтів - представників малого бізнесу в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», затверджені наказом голови правління банку № 316 від 04 квітня 2013 року та розміщені на сайті Банку http://sberbank.com.ua (з усіма змінами та доповненнями, що відбулись протягом дії цього Договору), або Умови, що затверджені на зміну вищезазначеним. У разі, якщо на заміну вищезазначеним Умовам будуть в майбутньому затверджені нові умови, які будуть регулювати та визначати порядок банківського обслуговування клієнтів - представників малого бізнесу в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ», то ці нові умови, з моменту їх прийняття, затвердження банком та розміщення на сайті банку http://sberbank.com.ua (з усіма змінами та доповненнями до них, що можуть бути прийняті) стануть невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п.п. 8.1., 8.3. договору підписанням цього договору клієнт виражає своє повне і безмовне прийняття публічної пропозиції банка укласти договір щодо банківського обслуговування на умовах, що встановлені банком в Умовах.

Укладаючи цей договір клієнт та банк приймають на себе всі обов'язки та набувають всіх прав передбачених відповідними підрозділами, пунктами та/або підпунктами Умов, з якими клієнт попередньо ознайомився та зобов'язується виконувати.

За змістом п.п.6.12.4.10. Умов банк має право відмовити у відшкодуванні коштів по претензії клієнта за спірними операціями з карткою, зокрема в разі, якщо операція була здійснена з використанням ПІН коду.

У разі втрати картки держатель зобов'язаний негайно повідомити про це банк (п.п.6.6.6.5.1 та п.п.6.12.1.16 Умов).

Враховуючи те, що позивач не повідомляв банк про втрату картки, операції з видачі готівки через банкомати в грудні 2013 року були здійснені за допомогою введення індивідуального ПІН коду відомого лише позивачу та всупереч ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач не надав доказів порушення відповідачем умов договору та доказів того, що спірні операції з карткою відбулись внаслідок винних дій працівників останнього, то колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав задоволення вимог позову є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що судом при ухваленні рішення не було враховано правової позиції Верховного Суду України по справі № 6-71цс15 від 13 травня 2015 року виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Згідно з правовою позицією висловленою Верховним Судом України по справі № 6-71цс15 відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя.

Як вбачається з матеріалів справи спірні платіжні операції були здійснені в період з 15 грудня 2013 року по 18 грудня 2013 року з використанням електронного платіжного засобу та правильно введеним ПІН кодом, тобто за умови електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу, а тому колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог позову.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді апелянт не надав будь-яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: