Справа № 592/1781/15-ц
Провадження №2-с/592/21/15
УХВАЛА

про повернення заяви заявникові

07 липня 2015 року м.Суми

Суддя Ковпаківського районного суду м. Суми Косолап М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

в с т а н о в и в:

Боржник звернулася з заявою про скасування судового наказу № 592/1781/15-ц, провадження № 2-н/592/162/15, виданого 06.03.2015 р. за заявою Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради, яким з нього стягнуто заборгованість за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення.

Оскільки заява не відповідала вимогам п.2 ч.3 і ч. 4 ст.105 ЦПК України: в заяві не зазначено імя (найменування) стягувача (КП «Міськводоканал» Сумської міської ради) та його місцезнаходження - ухвалою судді від 07.04.2015 р. залишена без руху.

07.04.2015 р. ухвалу суду про залишення заяви без руху судом направлено ОСОБА_1, однак вказана ухвала була повернута суду 22.04.2015 р. з довідкою на конверті поштового відправлення та відміткою «за закінчення терміну зберігання».

23.04.2015 р. судом повторно направлено ОСОБА_1 ухвалу суду про залишення заяви без руху від 07.04.2015 р., однак вказана ухвала була знову повернута суду 06.05.2015 р. з довідкою на конверті поштового відправлення та відміткою «за закінчення терміну зберігання».

27.05.2015 р. втретє направлено ОСОБА_1 ухвалу суду про залишення заяви без руху від 07.04.2015 р. Відомостей про отримання даного поштового відправлення матеріали справи не містять.

23.06.2015 р. судом вчетверте направлено ОСОБА_1 ухвалу суду про залишення заяви без руху від 07.04.2015 р., однак вказана ухвала була знову повернута суду 06.07.2015 р. з довідкою на конверті поштового відправлення та відміткою «за закінчення терміну зберігання».

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Сумській області ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 гурт., тобто за тією ж адресою, яка зазначена безпосередньо ним у заві від 06.04.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

На підставі наведеного та враховуючи, що за вказаним ОСОБА_1 місцем проживання він не отримує судових рішень, не повідомив суд про зміну місця проживання, приходжу до висновку про можливість застосування норми статті 77 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у п. 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року заява № 3236/03 Європейський суд з прав людини вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов'язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа ОСОБА_2 проти Іспанії»).

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду з прав людини вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

ОСОБА_1, який подав заяву про скасування судового наказу, протягом тривалого часу не вжив будь-яких заходів для виконання ухвали суду про залишення його заяви без руху, не цікавився станом провадження в даній справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 105 ЦПК України до неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу застосовуються норми статті 121 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За наведених обставин, вважаю необхідним заяву про скасування судового наказу вважати неподаною та повернути заявнику разом з доданими матеріалами, розяснивши останньому, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 121 ч. 2 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу вважати неподаною і повернути її разом з доданими матеріалами заявнику.

Розяснивши ОСОБА_1, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми, протягом пяти днів після отримання її копії .

Суддя М.М. Косолап