Справа № 428/4721/15-ц
Провадження №2/428/1686/2015
26 червня 2015 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі :
головуючого судді Скочій Г.Д.,
при секретарі Волковій О.М..,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
представника третьої особи ОСОБА_2,
розглянувши позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька,-
Позивач ОСОБА_3 звернулася з позовною заявою до суду в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини до досягнення нею 16-річного віку без згоди батька. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що згідно рішення суду м. Сєвєродонецька Луганської області, справа № 1227/1060/12 від 18.06.2012 р. між нею та відповідачем ОСОБА_4 шлюб було припинено. Від спільного подружнього життя вони мають сина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якого у свідоцтві про народження вказано відповідача. На даний час місце знаходження відповідача невідомо, спілкуються за телефоном дуже рідко, так як відповідач не завжди виходить на зв'язок. Дитина проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_1. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач зовсім не цікавиться долею їхньої дитини. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини він не надає. Відповідач хотів отримати від неї грощі за надання дозволу на виїзд сина за межі України. З метою оздоровлення сина, його всебічного розвитку, попередженню від нещасного випадку, збереження здоровя та життя сина у зв'язку із воєнно-політичною обстановкою в Луганській області, вона бажає тимчасово виїхати разом із дитиною до родичів у м. Санкт Петербург, Російської Федерації. Відповідач в добровільному порядку не надає нотаріально засвідченої згоди на виїзд дитини за кордон, чим перешкоджає забезпеченню реалізації охоронюваних законом прав та інтересів їхньої дитини. Оскільки відповідач відмовляється надати дозвіл на виїзд сина за межі України, вона вимушена звернутись з позовною заявою до суду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала доводи, викладені в позові, додатково суду пояснила, що відповідач після розірвання шлюбу з 2012 р. не спілкується з дитиною, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не приймає участі у вихованні дитини, його місцезнаходження їм не відомо. Просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про день, місце та час розгляду даної справи повідомлявся належним чином, причини неявки невідомі. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.
Представник третьої особи ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог.
Представник позивача не заперечувала проти ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, у зв'язку з чим, судом справу розглянуто заочно на підставі ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.
Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.
Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органами внутрішніх справ за місцем проживання. Проїзний документ на дитину оформляється терміном на три роки або до досягнення нею 18-річного віку.
Згідно з ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії паспорту серії номер ЕН 598533, виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 28.08.2007 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 є громадянкою України та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 5-7).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ВЛ номер 163459, виданого 26 травня 2009 року Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_5 народився 16 травня 2009 р., батьком якого записаний ОСОБА_4, матірю ОСОБА_3 (а.с. 9).
Згідно копії рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18 червня 2012 р. (справа № 1227/1060/12) шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) було розірвано (а.с. 3).
Згідно довідки № 18 від 25.06.2015 р., виданою комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 14 «Білочка» Сєвєродонецької міської ради ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, відвідує ДНЗ № 14 м. Сєвєродонецька з 16.02.2012 р. по теперішній час. За вказаний період батько не приймав участі у вихованні дитини (не приводив до дитячого садка, не забирав дитину, не був присутнім на святах та інших заходах за участі батьків). (а.с. 28).
Також в суді було встановлено, що позивач разом зі своїм сином з метою оздоровлення та відпочинку має намір виїхати за межі України, а саме до своїх рідних, які мешкають у Російській Федерації.
На підставі вищенаведеного суд приходить до висновку, що відсутність батька дитини і даних щодо місця його знаходження робить неможливим отримання від нього письмової згоди на виїзд дитини за кордон, позбавляє дитину права всебічного та гармонійного розвитку, спілкування з родичами, тому суд, враховуючи інтереси дитини, вважає за можливе дозволити тимчасовий виїзд за кордон України, неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення нею 16-річного віку за виключенням виїзду на постійне місце проживання, без письмової згоди та супроводу його батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 у супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Суд вважає, що виїзд дитини за кордон України для відпочинку та відвідання родичів не позбавляє її права повернутися в Україну. Проте суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково, обмеживши виїзд дитини без згоди його батька на постійне місце проживання за кордоном.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд -
Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.
Надати дозвіл на оформлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним 16-ти річного віку, за виключенням виїзду на постійне місце проживання, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Дозволити тимчасовий виїзд за кордон України, неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним 16-ти річного віку за виключенням виїзду на постійне місце проживання, без згоди та супроводу його батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп..
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.

Рішення в повному обсязі буде складено 01.07.2015 року.

Суддя Г. Д. Скочій