Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 243/6025/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Стоілова Т.В.
Провадження №22-ц/778/3455/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РОДОВІД БАНК» на заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2015 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РОДОВІД БАНК» (далі ПАТ «РОДОВІД БАНК») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

10 листопада 2014 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № Д579/АЄ-004.07.2 від 27.07.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 14 109,51 доларів США під 7,7 % річних та із щомісячною платою за обслуговування кредиту в розмірі 0,25 % від суми виданого кредиту зі строком повернення не пізніше 26 липня 2014р. За умовами договору позивач зобов»язалась погашати кредит в сумі 168 грн. щомісячно до дня погашення кредиту. Проте відповідач належним чином не виконувала зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість станом на 07.10.2014 року у сумі 11 696 доларів США 63 центи та 83 989,16 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 8 905,40 доларів США; заборгованості по сплаті процентів в розмірі 2 791,23 доларів США; заборгованості з плати за обслуговування кредиту в розмірі 13 087,60 грн.; пені за прострочку виконання грошових зобов'язань в розмірі 57 587,47 грн.; відповідальності за порушення грошового зобов'язання згідно ст.625 ЦК України в розмірі 11 440,54 грн.; суми інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом в розмірі 1 873,55 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку.

Заочним рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2015 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором № Д579/АЄ-004.07.2 від 27.07.2007 року, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 8 905,40 доларів США, що еквівалентно 140 438,16 грн.; заборгованість по сплаті процентів в розмірі 2 791,23 доларів США, що еквівалентно 44 017,70 грн.; заборгованість з плати за обслуговування кредиту в розмірі 13 087,60 грн.; пеня за прострочку виконання грошових зобов'язань в розмірі

57 587,47 грн.; відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно ст.625 ЦК

України в розмірі 11 440,54 грн.; сума інфляційних втрат від суми простроченої плати за кредитом в розмірі 1 873,55 грн., а разом в сумі 268 445 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста сорок п'ять) грн. 02 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» суму судових витрат в розмірі 2 774 (дві тисячі сімсот сімдесят чотири) грн. 66 коп.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, ПАТ «РОДОВІД БАНК» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість та порушення судом норм матеріалного права в частині стягнення заборгованості у гривневому еквіваленті, в той час як позивач просив стягнути основний борг у доларах США, просив змінити рішення, стягнувши основний борг в доларах США.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року №27/0/38-14 про визначення територіальної підсудності справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

У звязку з активною фазою антитерористичних операцій у населених пунктах Донецької та Луганської областей, відповідно до листів ДППЗ «Укрпошта» №04-16-1041 від 25.07.2014 року; № 04-19-1263 від 05.09.2014 року; № 04-16-1412 від 08.10.2014 року та № 04-16-1490 від 20.10.2014 року, № 04-19-1676 від 01.12.2014 року, № 04-16-157 від 02.02.2015року, № 04-16-429 від 01.04.2015 року «Щодо часткового призупинення приймання до пересилання поштових відправлень» призупинено приймання для пересилання поштових відправлень до м. Горлівка Донецької області.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрована саме у м. Горлівці Донецької області, та до суду апеляційної інстанції Запорізької області не прибула.

Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась через розміщення на офіційному веб-порталі "Судова влада України" оголошення про дату, час та місце проведення судового засідання.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за її відсутності.

Представник ПАТ «РОДОВІД БАНК» в судовому засіданні апеляційного суду наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника ПАТ «РОДОВІД БАНК», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 27 липня 2007 року між ВАТ "РОДОВІД БАНК", правонаступником якого є ПАТ "РОДОВІД БАНК", і ОСОБА_2 укладено кредитний договір № Д 579/АЄ-004.07.2, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 14 109,51 доларів США для придбання автомобіля згідно з договором № 272 купівлі-продажу від 25.07.2007р. на строк до 26 липня 2014 року зі сплатою 7,7 % річних.

Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору щомісячна плата за проведення розрахунків зі списання та зарахування коштів за позичковим рахунком та для нарахування процентів встановлюється в розмірі 0,25 % від суми виданого кредиту.

У відповідності до пунктів 3.1, 3.3 кредитного договору, починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до 10 часла кожного календарного місяця, позичальник зобов»язалась частково погашати заборгованість за кредитом у сумі 168 грн., а також сплачувати нараховані проценти. А за умовами пункту 3.9 за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів сплачувати банку за кожен день пеню у розмірі подвійної процентної ставки, встановленої у пункті 1.5 цього договору від суми простроченого платежу.

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості зі сплати кредиту, процентів за користування кредитом, яка станом на 07 жовтня 2014 року становить 11 696,63 доларів США, заборгованості з плати за обслуговування кредиту 13 087,60 грн., також Банком нараховано: пеню в розмірі 57 587,47 грн., у відповідності до ст. 625 ЦК України нараховані 3 % річних на суму боргу 11 440,54 грн. та сума інфляційних втрат від суми простроченої пати за обслуговування креди 1 873,55 грн.

Задовольняючи повністю позовні вимоги ПАТ "РОДОВІД БАНК», суд першої інстанції, з висновками якого погоджується й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що заявлений позивачем позов ґрунтується на умовах кредитного договору, наданих розрахунках та вимогах закону.

Проте, підсумовуючи розмір заборгованості, яку слід стягнути на користь банку з позичальника, суд визначив її в гривневому еквіваленті, не зважаючи на те, що кредит надавався в доларах США, та Банк наполягав в позові на стягненні основного боргу в іноземній валюті.

Саме визначення судом основної суми боргу в гривневому еквіваленті є предметом апеляційного оскарження.

Дослідивши вказані доводи апелянта, колегія вважає їх обгрунтованими, оскільки правовідносини між сторонами виникли з кредитного договору в іноземній валюті, а відтак Банк має право на стягнення основного боргу у валюті кредиту, що випливає з аналізу діючого законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Отже, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

У справі, яка є предметом перегляду, у мотивувальній частині рішення наведені розрахунки заборгованості за кредитним договором із переведенням іноземної валюти в українську за курсом, установленим НБУ на час постановлення судового рішення 22 січня 2015р.

Такий висновок суду першої інстанції є необґрунтованим і не узгоджується з вимогами частини другої статті 533 ЦК України.

Отже, ухвалюючи рішення про стягнення основного боргу, який виник в іноземній валюті, у гривневому еквіваленті, суд порушив вимоги вказаних норм матеріального права та, відповідно, права позивача, який має право на отримання кредиту та відсотків в валюті кредиту.

Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України № 6-145цс14 від 24.09.2014р., прийнятій в порядку ст.ст. 355, 360-4 ЦПК України, яка у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для судів, які вирішують спір, що регулюється цими ж нормами матеріального права.

Крім того, в пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» N 5 від 30.03.2012р. надано наступне роз»яснення: у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні цієї справи зазначених правової позиції та роз»яснень вищих судів не врахував, тому неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Апеляційний суд, перевіривши наявність у Банку відповідних документів, які надають йому право на здійснення операцій у іноземній валюті, встановив, що ПАТ «РОДОВІД БАНК» має видані Національним банком України Банківську ліцензію № 27 від 11.10.2004р. та Дозвіл № 27-3 від 04.03.2005р. і Додаток до нього.

В такому разі вимоги Банку щодо повернення суми кредиту, наданого в доларах США, та нарахованих процентів саме в цій валюті є обгрунтованими.

Зважаючи на викладені обставини, колегія вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині стягнутого судом розміру заборгованості, а саме: заборгованість за кредитом та про-

центами належить стягнути у доларах США, а решту нарахувань у гривнях.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «РОДОВІД БАНК» задовольнити.

Заочне рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 22 січня 2015 року у цій справі змінити в частині розміру стягнутої заборгованості.

Позов ПАТ «РОДОВІД БАНК» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК», юридична адреса: 04136, м. Київ, вул. Північно-Сірецька, 1-3, , МФО 321712, заборгованість за кредитним договором № Д 579/АЄ-004.07.2 від 27.07.2007р. в розмірі 11 696 (одинадцять тисяч шістьсот дев»яносто шість) доларів США 63 центи та 83 989 (вісімдесят три тисячи дев»ятьсот вісімдесят дев»ять) гривень 16 копійок, в тому числі: заборгованість за кредитом в розмірі

8 905 (вісім тисяч дев»ятсот п»ять) доларів США 40 центів, заборгованість по процентам в розмірі 2 791 (дві тисячі сімсот дев»яносто один) долар США 23 центи, заборгованість за обслуговування кредиту в розмірі 13 087 (тринадцять тисяч вісімдесят сім) гривень 60 копійок, пеня за прострочку виконання грошових зобов'язань в розмірі 57 587 ( п»ятдесят сім тисяч п»ятсот вісімдесят сім ) гривень 47 копійок, відповідальність за порушення грошового зобов'язання згідно ст.625 ЦК України в розмірі 11 440 ( одинадцять тисяч чотириста сорок) гривень 54 копійки, інфляційні втрати по сумі обслуговування кредиту 1 873 ( одна тисяча вісімсот сімдесят три) гривні 55 копійок.

В частині судового збору рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

ОСОБА_1