Справа № 351/109/15-ц
Номер провадження №2/351/143/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
08 липня 2015 року м. Снятин
Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Боднарука М.В.,
при секретарі Лакуста М.З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно
Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, яким просить визнати за ним право власності на будинковолодіння, мотивуючи його тим, що на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору йому, а також його дружині, ОСОБА_5, яка померла 15.08.2009 року, та сину, ОСОБА_6, який помер 28.11.2012 року, належало по 1/3 частині житлового будинку по вул. І.Франка,30 в селищі Заболотів, Снятинського району, Івано-Франківської обл., що підтверджується довідкою Заболотівської селищної ради № 1154 від 07.10.2014 року, відповідно до якої суспільна група господарства відносилась до «колгоспного двору», в якому, станом на 15.04.1991 року, були зареєстровані вищезазначені особи. Відповідачі хоча і були зареєстровані у спірному будинковолодінні, однак в даному господарстві не проживали, тобто не набули право на частку в майні колгоспного двору, оскільки у відповідності до діючого на той час цивільного законодавства, та п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Відповідно до Виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ №72-34/305999 від 06.12.2013 року право власності на спірне будинковолодіння зареєстровано за бабою позивача, ОСОБА_7, яка померла 1970 року, а тому після її смерті право власності на належну їй частку в колгоспному дворі перейшло на всіх членів колгоспного двору в рівних частках.
Таким чином вищезазначеним особам належало по 1/3 частині спірного будинковолодіння, оскільки відповідачі не набули право на частку в майні колгоспного двору.
Внаслідок смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складалася з належної їй 1/3 частини даного будинковолодіння. Після її смерті спадкоємцями першої черги за законом став позивач, його син, ОСОБА_6, які прийняли спадщину, та донька, відповідачка у справі ОСОБА_3, яка спадщину не прийняла.
Внаслідок смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, яка складалася з належної йому 1/3 частини даного будинковолодіння. Після його смерті спадкоємцем першої черги за законом став позивач, який на час смерті ОСОБА_6 постійно проживав з ним та прийняв спадщину.
Таким чином позивач став власником спірного будинковолодіння.
Однак, в звязку з тим, що на спірне будинковолодіння свідоцтво про право власності було видано на ім'я моєї баби, ОСОБА_7, оригінал якого було втрачено, а після 15.04.1991 року нове свідоцтво про право власності не вироблялося, то позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом, та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. І.Франка, 30 в селищі Заболотів, Снятинського району, Івано-Франківської обл.
Відповідно до довідки Заболотівської селищної ради №1153 від 07.10.2014 року вбачається, що на час смерті ОСОБА_5 в спірному будинковолодінні проживав позивач, ОСОБА_1, разом із своїм сином, ОСОБА_6 а тому дані особи вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідачка ОСОБА_3, на час смерті матері з нею не проживала, до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини не подавала, а тому вона вважається такою, що спадщину не прийняла.
Відповідно до довідки Заболотівської селищної ради №1152 від 07.10.2014 року вбачається, що на час смерті ОСОБА_6 який помер 28.11.2012 року з ним постійно проживав позивач, ОСОБА_1, а тому позивач вважається таким, що прийняв спадщину.
Представник позивача адвокат ОСОБА_8 подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити, а справу просив розглядати у його відсутності.
Відповідачі у судовому засіданні були відсутні за невідомих суду причин, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи судом, а тому суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає, що є підстави для розгляду справи заочно у відсутності відповідачів.
Дослідивши матеріали справи, які повністю доводять наведене позивачем у позовній заяві, суд приходить до переконання, що позов підставний, обґрунтований та підлягає до задоволення.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо розяснення ст.ст. 17, 18 ЗУ Про власність вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Із ст. 1268 ЦК України вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З огляду на викладене суд вважає, що слід визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. І.Франка, 30 у смт. Заболотів Снятинського р-ну Івано-Франківської обл.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. І.Франка, 30 у смт. Заболотів Снятинського р-ну Івано-Франківської обл.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його постановив у разі подання заяви протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Снятинський районний суд. У разі відсутності сторін, під час проголошення судового рішення подається апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили в строк та в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Головуючий: підпис

Голова Снятинського районного суду ОСОБА_9