АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Луцькій Л.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_4 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Український страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 17 січня 2014 року на Бульварі Дружби народів в м. Києві сталася ДТП в результаті якого пошкоджено її автомобіль «Hyundai Getz» державний номер НОМЕР_1 з вини відповідача, який керував автомобілем «Nissan Micra» державний номернийзнак НОМЕР_2.

Розміри шкоди, завданої внаслідок ДТП становить 36577 гривень 73 копійки.

Позивача просила стягнути 36577 гривень 73 копійки - матеріальної шкоди, 700 гривень - за проведення авто товарознавчого дослідження, моральну шкоду - 5000 гривень та судові витрати по справі.

Справа № 757/27147/2014
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8972/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року в задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Український страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачем ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу в якій вона просить скасувати рішення печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зокрема посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_5, проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачаться з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 17 січня 2014 року на б-р. Дружби Народів в м. Києві сталося ДТП, в результаті якого пошкоджено автомобіль «Hyundai Getz» державний номер НОМЕР_1 з вини відповідача, який керував автомобілем «Nissan Micra» державний номернийзнак НОМЕР_2.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 04 березня 2014 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні ДТП, за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно звіту № 03 про оцінку транспортного засобу від 28 серпня 2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Getz» державний номернийзнак НОМЕР_1 пошкодженого в результаті ДТП становить 36577, 73 гривні.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_5 застрахована в ПрАТ «Український страховий дім», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2376035 від 27 травня 2013 року до 27 травня 2014 року включно. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль «Nissan Micra» державний номернийзнак НОМЕР_2 та встановлений ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50000 гривень.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну позивача має відшкодувати страховик винної в ДТП особи. Але оскільки до ПрАТ «Український страховий дім» позивач не пред'явив, позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_5 суми у відшкодування шкоди завданої в результаті ДТП у розмірі 36577,73 гривень, матеріальної шкоди та 700 гривень за проведення авто товарознавчого дослідження, задоволенню не підлягають.

Крім того, що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000, 00 гривень, то вони також не підлягають задоволенню оскільки під час ДТП автомобілем позивача керував ОСОБА_7, при таких обставинах позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Головним завданням суду під час розгляду та вирішення цивільної справи є з'ясування дійсних взаємовідносин сторін і захист порушеного або оспорюваного права. Таке з'ясування можливе тільки шляхом дослідження й оцінки доказів по справі, які надаються сторонами й іншими особами, які беруть участь у справі. Сторони й інші особи подають докази, а суд забезпечує їх дослідження за участю сторін, що є доказуванням, яке спрямовано на з'ясування дійсних прав і обов'язків учасників спірного матеріального правовідношення.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають нормам чинного цивільного законодавства.

Виходячи з позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена у постанові Пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК України, залучати до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавала шкоди у відповідному розмірі.

Отже, за наявності діючого на момент дорожньо-транспортної пригоди страхового полісу відносини з приводу відшкодування завданої матеріальної шкоди, у першу чергу, складаються між потерпілим та страховиком. Тому позивач повинна була звертатися з даним позовом до ПрАТ «Український страховий дім».

За таких обставин колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної є необґрунтованими.

Разом з тим, відповідно до ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2376035 від 27 травня 2013 року, розмір франшизи визначено 510 гривень.

Сума франшизи є частиною шкоди, яка виключається з суми страхового відшкодування та підлягає відшкодуванню страхувальником або особою, винною у завданні шкоди.

Про те, на зазначені положення суд першої інстанції уваги не звернув та не вирішив питання про стягнення з відповідача на користь позивача франшизи в сумі 510 гривень.

Крім того, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Судом встановлено, що внаслідок винних дій відповідача позивачу завдано шкоди через пошкодження його майна у зв'язку з чим він позбавлений можливості користуватися свою власністю.

А тому, виходячи з положень матеріального закону та доведеності заподіяння відповідачем шкоди позивачу через пошкодження його майна, у зв'язку з чим останній зазнав душевних страждань, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими.

Визначаючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд виходить з принципів розумності і справедливості та вважає, що до стягнення з відповідача підлягає 1000 гривень, що є достатнім для відновлення порушеного права.

Зважаючи на викладене, судова колегія вважає, що висновки суду в частині відмови в стягненні франшизи та недоведеності вимог про відшкодування моральної шкоди не відповідають встановленим судом обставинам, що в силу ст.309 ЦПК України є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове, наступного змісту.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Публічне акціонерне товариство «Український страховий дім» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 франшизу в розмірі 510 гривень та на відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 365 гривень 40 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: