Єдиний унікальний номер: 448/342/15-ц
Провадження № 2/448/155/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07.08.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Стецика Я.Є.

з участю секретаря - Власюк М.Б.

позивачки - ОСОБА_1

та відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Мостиська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування, про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей,

В С Т А Н О В И В:

06.04.2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2003 року та від якого у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, 2007 р.н. та дочка ОСОБА_4, 2014 р.н.

Зазначає, що спільне сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на подружнє життя, несхожість поглядів та відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного.

Стверджує, що примирення та подальше спільне життя між ними як подружжям є неможливим. З жовтня місяця 2014 року проживають окремо та не ведуть спільного господарства.

Вказує і на те, що між нею та відповідачем було досягнуто згоди щодо подальшого місця проживання їхніх дітей, зокрема дочки ОСОБА_3, 2007 року народження, - з відповідачем, а дочки ОСОБА_4, 2014 року народження, - з нею (позивачкою).

З огляду на наведене, просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, а після розірвання шлюбу надалі іменувати її прізвищем «ОСОБА_1». Крім того, просить визначити місце проживання їхній дітей - дочки ОСОБА_3, 2007 року народження, - з відповідачем, а дочки ОСОБА_4, 2014 року народження, - з нею (позивачкою).

Вимоги позивачкою підтримано в судовому засіданні.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Пояснив, що не заперечує щодо розірвання шлюбу з позивачкою, оскільки дійсно близько року проживають окремо та не підтримують подружніх відносин. Не заперечує і щодо задоволення заявлених позовних вимог про визначення місця проживання їх малолітніх дітей, оскільки між ними досягнуто згоди щодо визначення місця проживання дітей ще до подачі позивачкою даного позову до суду.

Представник третьої особи - Мостисько районної державної адміністрації як органу опіки та піклування про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, однак в судове засідання не з'явилася, а також не надіслала клопотання про відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення частково..

Встановлено, що сторони 12 серпня 2003р. уклали шлюб, який зареєстрували у Перемильській сільській раді Горохівського району Волинської області за актовим записом №9. Від даного шлюбу в сторін народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, втратили одне до одного почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому, як вважає суд, згідно з ст.112 Сімейного кодексу України є всі підстави для розірвання шлюбу.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, свідоцтвом про одруження сторін, копіями свідоцтв про народження дітей.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з його основних засад та такий ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, а позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Позивачка скористалася таким правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а сторони не мають наміру зберігати шлюб.

Приймаючи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше сімейне життя подружжя ОСОБА_2 та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим пред'явлений позов в частині розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дітей, то така вимога не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтями 155, 157 Сімейного кодексу України передбачено, що здійснення батьками своїх батьківських обов'язків має ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст.ст.160, 161 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка ОСОБА_1 у позові зазначала, що «між нами було досягнуто згоди щодо проживання наших дітей, а саме донька ОСОБА_3, 2007 року народження, залишається проживати з батьком дитини, ОСОБА_2, а малолітня дитина ОСОБА_4, 2014 року народження, - з матір'ю, ОСОБА_1».

Зазначені обставини сторони підтвердили в судовому засіданні, ствердивши, що ще до моменту подачі позивачкою позову до суду дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати їх малолітні діти.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що сторони дійсно проживають окремо, але спору між ними з приводу місця проживання їх дітей немає.

Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

З огляду на наведене та внаслідок відсутності між сторонами спору про місце проживання дітей, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивачки про залишення дочки ОСОБА_3 на проживання разом з батьком, а дочки ОСОБА_4 - разом з нею (позивачкою).

Враховуючи думку сторін та виходячи з вимог ст.88 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в частині вимог про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.105, 110, 112, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.29 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 12 серпня 2003р. у Перемильській сільській раді Горохівського району Волинської області за актовим записом №9.

Після розірвання шлюбу позивачку ОСОБА_1 надалі іменувати прізвищем «ОСОБА_1».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. сплаченого нею судового збору.

В задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дітей - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Мостиський районний суд в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду, яке є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.

Копію рішення, після набрання ним законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Мостиського районного управління юстиції Львівської області для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя Я.Є.Стецик

З оригіналом згідно:

Суддя Я.Є. Стецик

Рішення набрало законної сили: «___» ______________ 20___ р.

Суддя Я.Є. Стецик