Справа № 344/5237/15-ц
Провадження № 2/344/2710/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Зеленко О.В.

секретарів Максимів Н.С., Костів О.М., Караїм Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання батьківства та внесення змін до свідоцтва про народження дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду з наведеним позовом. Позовні вимоги мотивовано тим, що у 2010 році позивач проживав разом з ОСОБА_3 та мали намір зареєструвати шлюб, однак на той час ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 З жовтня 2010 року відносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 погіршились, спільне проживання та спілкування припинили. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 народила сина ОСОБА_4, батьком якого у свідоцтві про народження вказаний відповідач у справі. На початку 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відновили відносини, проживають разом, а 30.12.2014 позивач та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб та після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила своє прізвище на «ОСОБА_3». 17.02.2015 у позивача та ОСОБА_5 народився син ОСОБА_6. Тоді ж у лютому 2015 позивачу зі слів ОСОБА_5 стало відомо, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у їхній сім'ї, є його рідним сином. Зважаючи на те, що позивач являється рідним батьком ОСОБА_4, а тому вважає за необхідне визнати його батьком ОСОБА_7, надати йому своє прізвище та по батькові шляхом внесення відповідних змін у свідоцтво про народження останнього.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явились, позивач та представник позивача суду подали заяви, за змістом яких просять розглянути справу у їх відсутності. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

В судове засідання відповідач не з'явився, попередньо подав заяву, зазначивши, що позов визнає в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутності. Також подав суду нотаріально засвідчену заяву, за змістом якої не заперечив щодо визнання ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та про виключення з актового запису №676 від 29.03.2011 року усіх відомостей про нього, як про батька дитини (а.с. 37).

Представник Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився. Відділом на адресу суду скеровано заяву про розгляд справи у відсутності їх представника

В порядку ст. 36 ЦПК України судом 21.04.2015 скеровано ОСОБА_5 повідомлення про справу, в якій вказано її як третю особу, та роз'яснено її право заявити про участь у справі. Оскільки від ОСОБА_5 як третьої особи не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, справа розглядається без участі останньої.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України (далі СК України), дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

30.06.2001 року між відповідачем ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб.

24 березня 2011 року народився ОСОБА_4. Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 29.03.2011 року (а.с. 8), батьком ОСОБА_4 зазначено ОСОБА_2, а матір'ю ОСОБА_3.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 листопада 2013 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Рішення набрало законної сили 09 січня 2014 року (а.с. 9-10).

За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

А тому датою припинення шлюбу слід вважати 09 січня 2014 року.

Згідно копії свідоцтва про шлюб від 30 грудня 2014 року (а.с. 7), цього ж дня ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за №2236. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила своє прізвище на «ОСОБА_3».

Із змісту позовної заяви від 08 квітня 2015 року вбачається, що в лютому 2015 року ОСОБА_1 стало відомо від своєї дружини, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає у їхній сім'ї, є його рідним сином.

Відповідно до ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

В п. 6 постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини.

Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», органами державної реєстрації актів цивільного стану є також відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану).

За змістом ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Статтею 134 СК України визначено, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Частиною 2 статті 136 СК України встановлено, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Ухвалою суду від 29 квітня 2015 року у справі було призначено судово-генетичну експертизу. 21.05.2015 року Дніпропетровським обласним бюро судово-медичної експертизи проведено судово-генетичну експертизу та направлено до суду висновок експерта №186, відповідно до якого ОСОБА_1 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та вірогідність того, що ОСОБА_1 є біологічним батьком ОСОБА_4 складає не менше 99, 99999% (а.с. 50-54).

Згідно вимог ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Аналогічно, відповідно до ч. 4 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» якщо сторона (її представник, повноваження якого не обмежені) визнавала обставини, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, суд посилається на це в рішенні як на підставу звільнення від доказування цих обставин.

В своїй заяві від 02 липня 2015 року відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги повністю. Також подав суду нотаріально засвідчену заяву, за змістом якої не заперечив щодо визнання ОСОБА_1 біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та про виключення з актового запису №676 від 29.03.2011 року усіх відомостей про нього, як про батька дитини (а.с. 37).

З огляду на викладене, та з урахуванням того, що відповідач ОСОБА_2 позов визнав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ч. 4 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», ст. 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 122, 129, 134, 136 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 36, 60, 61 ЦПК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про визнання батьківства та внесення змін до свідоцтва про народження дитини задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця смт. Ворохта Яремчанської міської ради, що проживає по АДРЕСА_1, громадянина України, батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції у Івано-Франківській області внести наступні зміни: виключити з актового запису №676, в книзі реєстрації народжень, зробленого 29 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції усі відомості про ОСОБА_2; внести зміни до актового запису №676, в книзі реєстрації народжень, зробленого 29 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, а саме: у відомостях про батьківство вказати батьком дитини ОСОБА_1; в графі «Батько» внести запис «ОСОБА_1», в графі «прізвище дитини» внести запис «ОСОБА_4» та в графі «по батькові дитини» внести запис «ОСОБА_4».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

.

Суддя О.Зеленко