Справа № 128/588/15-ц
29 травня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
головуючого судді: Ганкіної І.А.,
при секретарі: Шеванюк О.О.
пред-ка позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.
В позові позивач ОСОБА_2 зазначив, що 16 жовтня 2014 року, ОСОБА_3, Відповідач по справі, відповідно до Договору позики, отримав від позивача кошти в сумі 4 000 (чотири тисячі) доларів США, що в гривневому еквівалентів станом на день укладення Договору, згідно даних Національного банку України, складає 51 805 гривень 78 коп., що підтверджується власноручно проставленим підписом ОСОБА_3 у Договорі від 16.10.2014 року. Разом з тим, на підтвердження укладання Договору позики від 16.10.2014 р., відповідач видав розписку, в якій підтвердив, що позичив у позивача 4 000 доларів США, що в гривневому еквівалентів станом на день укладення Договору, згідно даних Національного банку України, складає 51 805 гривень 78 коп., які ОСОБА_2 вже передав ОСОБА_3 Крім того, згідно умов вищезазначеного договору та розписки від 16.10.2014 р., сторони дійшли домовленості, що відповідач зобов'язується повернути позику ОСОБА_2 до 20 жовтня 2014 року. Пунктом 4 Договору було встановлено, що після повернення боргу позикодавцем буде видано позичальнику ОСОБА_2 власноручну розписку. Без цієї розписки борг вважається таким, що не повернутий. Однак у встановлений термін повернення коштів відповідачем проведено не було, в зв'язку в чим позивач звернувся до суду.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та суду показав, що між сторонами було укладено договір позики, підтверджений розпискою щодо передачі 4000 доларів США від позикодавця - позивача до позичальника - відповідача. В обумовлений договором строк відповідач грошові кошти позивачу не повернув, тому він звернувся до суду та просить стягнути грошовий еквівалент 4000 доларів США на день звернення до суду в сумі 105 434 грн.85 коп. та стягнути з відповідача судові витрати на суму 1054,35 грн.
Відповідач ОСОБА_3. неодноразово до суду не з'явився. Викликався належним чином, включаючи газетне оголошення та шляхом направлення судових повісток.
За погодженням представника позивача судом постановлено ухвалу про винесення заочного рішення суду.
Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне:
16.10.2014р. року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики. За даним договором ОСОБА_3, отримав від позивача грошові кошти в сумі 4 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті станом на день укладення Договору, згідно даних Національного банку України, складає 51 805 гривень 78 коп. (а.с.4-5).
Факт отримання даних грошових коштів було засвідчено підписанням ОСОБА_3 розписки від 16.10.2014р. (а.с.6).
Оригінали вказаних доказів було оглянуто у судовому засіданні.
Згідно умов вищезазначеного договору та розписки від 16.10.2014 р., сторони дійшли домовленості про те, що відповідач зобов'язується повернути позику ОСОБА_2 до 20 жовтня 2014 року.
Пунктом 4 Договору було встановлено, що після повернення боргу позикодавцем буде видано позичальнику ОСОБА_2 власноручну розписку. Без цієї розписки борг вважається таким, що не повернутий. Однак у встановлений термін повернення коштів відповідачем проведено не було, в зв'язку в чим позивач звернувся до суду (а.с.5).
Доказ виконання даного зобов'язання відповідачем суду не подано. Оригніал розписки пред»явлений суду представником позивача у судовому засіданні.
Спірні правовідносини щодо повернення позики регулюються нормативними положеннями ст.ст.524,526, 530,533,611,625,1049,1050 ЦК України.
Так, зокрема, за ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку саму ж суму грошових коштів (суму позики), або таку ж саму кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей,визначених родовими ознаками.
В силу ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самі сумі,або речи визначені родовими ознаками) у строк та в порядку,що встановлений договором.
За ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Відповідно до частини першої та другої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях, а якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.
Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, а саме сплатити суму боргу та ін..
Виходячи з вищевказаних нормативних положень та встановлених судом обставин, суд вважає доведених факт того, що між сторонами виникли спірні правовідносни, що випливають з договору позики укладеного 16.10.2014р.
Суду є доведеною та обставина, що відповідач отримав у позику 4 000 доларів США, що еквівалентно 105 434,85 грн. по офіційному курсу, встановленому НБУ -2635,87 за 100 доларів США і своє зобов'язання щодо поверненя позики відповідач не виконав.
Порушене право позивача підлягає до судового захисту у відповідності до положень ст.124 Конституціїї шляхом прийняття судового рішення про стягнення суми не повернутої позики, на суму 105 434,85 грн., що, еквівалентно 4000 доларів США визначених у договорі позики у відповідності до положень ст.533 ЦК України.
У відповідності до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, що ратіфікована Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997р., судом забезпечується право на доступ до правосуддя, в зв»язку з чим суд вважає правомірним звернення до суду позивача з вищевказаним позовом та вважає встановленими достовірність доводів позивача, направленими на захист його майнових прав, передбачених ст.8 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.
Порушені права позивача підлягають до судового захисту, шляхом прийняття рішення суду про задоволення позовних вимог.
У відповідності до пложень ст.ст.79,.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на суму 1054,35 грн. судового збору.
Керуючись ст.ст.316,524,526, 533,1047,1049 ЦК України, ст.ст.15,30,60,61,214,215,219,223 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 (ід.номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ід. номер НОМЕР_2, мешканця АДРЕСА_2) борг за договором позики від 16.10.2014р. у сумі 105 434 грн.85 коп., що еквівалентно 4000 доларів США суми позики.
Стягнути з ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 (ід.номер НОМЕР_1, мешканця АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ід. номер НОМЕР_2, мешканця АДРЕСА_2) судовий збір в сумі 1054,35 грн.
Заочне рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня винесення рішення апеляційної скарги.
Відповідачем на протязі 10 діб з отримання копії заочного рішення суду може бути подано заяву про перегляд заочного рішення суду в порядку ст.224-231 ЦПК України.
Суддя: