АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5848/15 Справа № 204/4046/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року м. Дніпропетровськ Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

04 червня 2014 року ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі: «ВіЕйБі») звернувся з позовною заявою до суду, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на їх користь заборгованість за договором банківського обслуговування № BLаЖГА00065100 від 22.08.2011 року в розмірі 102 797,34 грн., яка складається з заборгованості по кредиту - 22001,25 грн.; заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 8832,61 грн.; заборгованості по сплаті комісії - 12600,00 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 59363,48 грн., а також стягнути з відповідача судові витрати в сумі 1027 грн. 97 коп. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору № BLаЖГА00065100 від 22.08.2011 року відповідач 22.08.2011 року отримав кредит у розмірі 22 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 22.08.2014 року. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту та процентів. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 29.05.2014 року має заборгованість в сумі 102 797,34 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року ухвалено: позовну заяву ПАТ «ВіЕйБі» - задовольнити; стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі» заборгованість за договором банківського обслуговування № BLаЖГА00065100 від 22.08.2011 року в розмірі 102797,34 грн., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту - 22001,25 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 8832,61 грн.; заборгованість по сплаті комісії - 12600,00 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 59363,48 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБі» судовий збір в сумі 1027 грн. 97 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання апеляційної інстанції надійшло клопотання представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, за яким вона просила апеляційний суд розгляд справи відкласти, посилаючись на неможливість прийняти участь у судовому засіданні, призначеному на 08.06.2015 року о 15:20 год. Причини неможливості прийняти участь у судовому засіданні у клопотанні не зазначені. Вказане клопотання судова колегія не задовольняє, оскільки не встановлено поважної причини неявки представника сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції та відсутні належні та допустимі докази у підтвердження зазначеної обставини. З урахуванням положень статті 305 ЦПК України та строків розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу у відсутності не з`явившихся осіб, які належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи у суді.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в їх межах та в межах позовних вимог, вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду повністю не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 22 серпня 2011 року між публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" та ОСОБА_2 був укладений договір банківського обслуговування № BLаЖГА00065100, згідно з умовами якого останній отримав від позивача кредит у сумі 22 500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 15 % відсотків річних щомісячно з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 22.08.2014 року. Згідно з п. 4 (спеціальної частини) кредитного договору, за управління кредитом позичальником сплачується комісія у розмірі 1,75% від суми кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, шляхом перерахування суми кредиту одноразово на картковий рахунок відповідача у повному розмірі - 22 500 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 990047 від 22.08.2011 року та чеком про видачу готівки від 22.08.2011 року, який підписаний особисто відповідачем. Відповідно до п. 2.4 (загальної частини) кредитного договору, позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Проте, ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав. Вищевказані обставини не заперечувалися й представником відповідача. Станом на 29.05.2014 року, відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 102 797,34 грн., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту - 22001,25 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 8832,61 грн.; заборгованість по сплаті комісії - 12600,00 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 59363,48 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув право дострокової вимоги до відповідача, а у відповідача виникло зобов'язання достроково повернути кредит, сплатити відсотки за його користування, виконати інші зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та пунктів кредитного договору, а саме за неналежне виконання зобов'язань передбачених п. 8 (спеціальної частини) кредитного договору позичальнику була нарахована пеня у розмірі 25 % відсотків від суми неналежно виконаного грошового зобов'язання (згідно п.4.2 загальної частини кредитного договору). Заперечення представника відповідача проти позовних вимог та посилання на нестабільну економічну ситуацію в країні є безпідставними, оскільки відповідач був ознайомлений з правилами надання йому кредиту, що підтверджується його особистим підписом на повідомленні про умови кредитування за програмами кредитування на поточні потреби без забезпечення та попередній розрахунок за кредитом, а нараховані банком штрафи передбачені умовами договору, з якими погодився відповідач та уклав з банком договір.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, неповно суд з'ясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам ухвалене судом рішення не відповідає.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з кредитних правовідносин щодо дострокового повернення кредитних коштів.

За правилами ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обіг або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.ст. 549,550 ЦК України неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданим невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до вимог ст. ст. 549 - 552 ЦК України; ч.2 цієї статті передбачає дострокове стягнення позичених коштів.

Зазначена неустойка нараховується у грошовій або майновій формі від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів за договором позики відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача штрафу у зв'язку з відповідністю нарахованих банком штрафів умовам договору не є обґрунтованими та суперечать укладеному договору та обставинам справи.

Судова колегія встановила і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до п. 4.2 договору банківського обслуговування № BLаЖГА00065100 від 22 серпня 2011 року у разі невиконання позичальником обов'язку, передбаченого п. 3.3.3 договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі 25,00% від суми кредиту, визначеного у п. 8 спеціальної частини договору (а.с.8,10).

Пункт 3.3.3. договору визначає зобов'язання позичальника у випадку прострочення виконання будь-яких боргових зобов'язань за договором, не пізніше 10 календарних днів з дати отримання письмової вимоги банку надати до банку документальне підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку.

Тоді як із позовної заяви та матеріалів справи не вбачається порушення ОСОБА_2 пунктів договору, які передбачають сплату штрафу, а саме: відсутня в матеріалах справи письмова вимога банку до відповідача про надання документального підтвердження отримуваного поточного доходу за останні півроку та відсутні докази щодо порушення відповідачем вказаного зобов'язання, у зв'язку з чим в цій частині позову слід відмовити за недоведеністю.

Вирішуючи спір, суд у порушення вимог ст. ст. 213, 214, 215 ЦПК України на зазначені обставини та вимоги закону уваги не звернув, у достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, яка підлягає застосуванню.

Судова колегія дійшла висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині задоволеного позову щодо стягнення штрафу за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 59 363,48 грн. та визначення розміру загальної суми заборгованості і судового збору на підставі п.п.1-4 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 29.05.2014 року, відповідач має заборгованість за кредитом в сумі 102 797,34 грн., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту - 22001,25 грн.; заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 8832,61 грн.; заборгованість по сплаті комісії - 12600,00 грн.; штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 59363,48 грн.

Судова колегія, аналізуючи докази у справі, дійшла висновку, що факт неналежного виконання договору банківського обслуговування № BLаЖГА00065100 від 22 серпня 2011 року зі сторони відповідача знайшов своє підтвердження за розглядом справи, а тому позивач мав право на дострокове повернення кредитних коштів.

Наявність заборгованості по кредиту в сумі 22001,25 грн., по сплаті процентів за користування кредитом в сумі 8832,61 грн. та по сплаті комісії в сумі 12600,00 грн. підтверджено належними доказами у справі та не спростовано відповідачем.

В цій частині рішення суду першої інстанції є правильним і судова колегія залишає його без змін.

Оскільки позивачем безпідставно нарахована сума штрафу у розмірі 59 363,48 грн. та недоведені обставини не виконання відповідачем п. 3.3.3 договору банківського обслуговування № BLаЖГА00065100 від 22 серпня 2011 року за яким передбачено право позивача вимагати сплати штрафу, і в цій частині позов не підлягає задоволенню про що вище було зазначено, то загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає суму 43 433,86 гривень (22001,25 грн. + 8832,61 грн. + 12600,00 грн. = 43 433,86 грн.).

Викладені в апеляційній скарзі доводи відносно скасування рішення суду першої інстанції в частині, яка судовою колегією залишена без змін, висновків суду першої інстанції не спростовують та стосуються переоцінки доказів у справ і незгоди з висновками суду по їх оцінці, що не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Порушення умов кредитного договору позичальником не спростовано за матеріалами справи.

Правових підстав для відмови у задоволенні позову в повному обсязі судова колегія не вбачає, оскільки в межах доводів апеляційної скарги таких підстав не встановлено.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч.5, - якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати, які підлягають компенсації, визначаються пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: із суми задоволеного позову у розмірі 43 433,86 грн. судовий збір складає 1% від цієї суми, що дорівнює 434,34 грн., то судова колегія вважає, що саме цю суму необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року - змінити в частині задоволеного позову щодо стягнення штрафу за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 59 363,48 грн. та визначення розміру загальної суми заборгованості і судового збору.

Відмовити публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» у задоволені позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в частині стягнення штрафу за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 59 363,48 гривень.

Визначити розмір загальної суми заборгованості ОСОБА_2, яка підлягає стягненню за рішенням суду в сумі 43 433,86 гривень (сорок три тисячі чотириста тридцять три гривень 86 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце реєстрації проживання: 49006, АДРЕСА_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_2) на користь публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»(розташованого за адресою: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська,27, к/р 1 в Головному управлінні НБУ по м. Києву і Київської області, транзитний рахунок для перерахування стягнутих коштів - тр/р 0 у ПАТ «ВіЕйБі Банк», МФО 380537, ) судовий збір в сумі 434,34 гривень (чотириста тридцять чотири гривень 34 копійок).

В іншій частині рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь