Ухвала

іменем україни

24 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Амеліна В.І., Євграфової Є.П.,

Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції м. Харкова, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаною скаргою, посилаючись на те, що 24 грудня 2013 року державний виконавець безпідставно закрив виконавче провадження про стягнення з публічного акціонерного товариства «АКБ «Базис» (далі - ПАТ «АКБ «Базис») на її користь 383 161 грн 92 коп. Не виконавши рішення суду, державний виконавець закрив виконавче провадження у зв'язку з передачею виконавчого листа ліквідатору. Посилаючись на те, що боржника у встановленому законом порядку банкрутом не визнано, а тому у державного виконавця не було підстав для закриття виконавчого провадження, просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця щодо відмови у скасуванні постанови про закриття виконавчого провадження та скасувати зазначену постанову.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2014 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначені судові ухвали та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами установлено, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 вересня 2012 року стягнуто з ПАТ «АКБ «Базис» на користь ОСОБА_3 заборгованість у сумі 383 261 грн 92 коп.

29 жовтня 2013 року на підставі зазначеного судового рішення видано виконавчий лист.

06 листопада 2013 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження.

Постановою правління Національного Банку України від 23 серпня 2012 року відкликана банківська ліцензія у ПАТ «АКБ «Базис», ініційована процедура ліквідації банку та призначено ліквідатора.

Постановою державного виконавця від 24 грудня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа закінчено. Постанову та оригінал виконавчого документа направлено ліквідатору ПАТ «АКБ «Базис».

Пунктом 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що ініційована до набрання чинності цим Законом процедура ліквідації банку здійснюється відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом. Зазначений закон набрав чинності 22 вересня 2012 року.

Встановлено, що процедуру ліквідації ПАТ «АКБ «Базис» було розпочато з 28 серпня 2012 року, тобто до набрання чинності зазначеним законом.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (чинного на момент ініціювання Національним банком України процедури ліквідації банку) ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку.

За змістом ст. 88 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (чинного на момент ініціювання Національним банком України процедури ліквідації банку) процедура ліквідації банку у зв'язку з його неплатоспроможністю починається з дня відкликання Національним банком України ліцензії і повинна бути завершена не пізніше трьох років з цього дня.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про банки та банківську діяльність» (чинного на момент ініціювання Національним банком України процедури ліквідації банку) з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора, зокрема, скасовуються арешт, накладений на майно (в тому числі на власні кошти банку на його рахунках) банку, чи інші обмеження щодо розпорядження його майном. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження <nau://ukr/606-14|st49>» (чинного на момент ініціювання Національним банком України процедури ліквідації банку) виконавче провадження підлягає закінченню у разі передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи.

Згідно із п. 2 ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження <nau://ukr/606-14|st67>», у разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженого начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. У разі, якщо виконавчий документ надіслано ліквідаційній комісії (ліквідатору), виконавче провадження підлягає закінченню у порядку, встановленому цим Законом (ч. 3 ст. 67 вищевказаного Закону).

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, оскільки дії державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337> визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваних судових ухвал.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові ухвали постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 10 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик Головуючий
Судді:В.І. Амелін Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко Судді: В.І. Амелін