АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року в справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1, приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою та стягнення страхового відшкодування в порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просив у відшкодування шкоди завданої в ДТП стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача грошові кошти у сумі 5 671,50 грн., з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» 18 058,70 грн. та вирішити питання судових витрат.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року - провадження у справі в частині позовних вимог ПрАТ «СК «Брокбізнес» до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу - закрито.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ПрАТ «СК «Брокбізнес» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження її розгляду по суті.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Вказує на те, що в порядку цивільного судочинства підлягають розгляду справи у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа, а вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Крім того, оскільки у спорах, що виникають із відносин про відшкодування шкоди, сторонами є як юридичні, так і фізичні особи, а також з урахуванням вимог статей 15 - 16, частини другої статті 118 ЦПК України при визначенні судової юрисдикції суди мають виходити з того, що такі справи підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо однією зі сторін є фізична особа. Враховуючи те, що позов був заявлений до фізичної особи, яка є винною у заподіянні шкоди внаслідок ДТП, та до страхової компанії, у якої з винною особою був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вважає, що спір повинен бути розглянутий в порядку цивільного судочинства, оскільки одним з відповідачів є фізична особа, вимоги щодо фізичної та юридичної особи пов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий оскільки обов'язок щодо відшкодування шкоди як юридичною, так і фізичною особою виникне лише у разі доведеності вини фізичної особи.

Зазначив, що в судовому засіданні були відсутні ОСОБА_1 та представник позивача. Таким чином відповідно до приписів ст. 169 ЦПК України суд повинен був відкласти розгляд справи. Невиконання цієї вимоги призвело до порушень прав позивача та відповідача, встановлених ст. 27 ЦПК України, а саме права заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення судові, подавати свої доводи, кування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Закриваючи провадження у справі в частині вимог ПрАТ «СК «Брокбізнес» до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, суд виходив з того, що спір між юридичними особами не підвідомчий суду загальної юрисдикції.

Проте, з таким висновком суду погодитись неможливо з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди загальної юрисдикції розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з правилами ч. 1 ст. 1, ст. ст. 2, 12 Господарського процесуального кодексу України справи, у яких сторонами є підприємства, установи, організації, інші юридичні особи та громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, розглядаються господарськими судами.

За ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Так, у своєму позові ПрАТ «СК «Брокбізнес» вказує на те, що на виконання договору добровільного страхування наземного транспорту № 006-0036417/016НТ від 21.07.2011 року, укладеного з ОСОБА_2, позивачем було виплачено останній 23730,20 грн. страхового відшкодування.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» та ОСОБА_1 підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки в даному випадку відбувся перехід прав страхувальника до страховика на підставі договору, що є суброгацією, для регулювання якої встановлено особливий правовий режим, передбачений ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Деякі страхові компанії пред'являють регресні вимоги не лише до винної особи, а й до страхової компанії, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність цієї особи.

Вважається, що це не суперечить вимогам ст. 993 ЦК України і ст. 27 Закону України «Про страхування», оскільки якщо цивільно-правова відповідальність винної особи була застрахована у іншого страховика, потерпілий має право вимоги до нього, а отже, це право переходить і до страховика, з яким потерпілий уклав договір добровільного страхування.

Тому, колегія суддів приходить до висновку про те, що спір між сторонами підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки вимоги позивача підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у разі, якщо вимоги взаємопов'язані між собою і окремий їх розгляд неможливий.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права при постановленні ухвали знайшли своє підтвердження.

Відповідно до пунктів 3,4 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Оскільки ухвала постановлена з порушенням процесуальних норм права, така ухвала підлягає до скасування і направлення справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 311-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» - задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді