Справа №162/1151/15-ц
Номер провадження 6/162/13/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Хомича В.І.,

за участю секретаря Смаль Т.П.,

начальника Любешівського ВДВС

Любешівського РУЮ ОСОБА_1,

розглянувши подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3,-

встановив:

Подання вмотивовано тим, що на примусовому виконанні у ВДВС Любешівського РУЮ перебуває виконавчий лист № 0309/7571/2012 від 12.06.2012 року, виданий Любешівським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 340 гривень 20 коп. на кожну дитину щомісяно, починаючи з дня подання заяви з 22.04.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. Аліменти боржником у строк, наданий для самостійного виконання рішення, не виконано.

У зв'язку з наведеним головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_3 до виконання своїх зобов'язань.

В судовому засіданні начальник відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 подання підтримала, просила його задовольнити.

Заслухавши пояснення начальника ВДВС Любешівського РУЮ , вивчивши подання, суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З наведеного вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України - це виключна міра процесуального примусу, яка може бути застосована в передбачених законом випадках з врахуванням принципу балансу інтересів.

Вирішуючи питання про встановлення обмеження у праві виїзду за межі України громадянину України, відповідно до частини 2 статті 10 ЦПК субєкт подання зобовязаний довести наявність обставин, викладених у статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Відповідно до цього Закону громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за межі України у випадках, якщо: він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань; він свідомо сповістив про себе неправдиві відомості - до з'ясування причин і наслідків подання неправдивих відомостей; він підлягає призову на строкову військову службу - до вирішення питання про відстрочку від призову; щодо нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі; він перебуває під адміністративним наглядом міліції - до припинення нагляду.

Відомості про наявність обставин, передбачених пунктами 1-4, 6-9 частини 1 статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", у поданні та матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_3 частково погашав заборгованість. Після прийняття виконавчого провадження державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції у Волинській області учинялись такі дії: здійснено ряд заходів по розшуку коштів боржника та неодноразово направлялись запити до органів управління пенсійного фонду України в Любешівському районі, Любешівського РЦЗ, відділу Держземагенства в Любешівському районі, Камінь-Каширського МРЕВ УДАІ УМВС, відділу технічного нагляду державної сільськогосподарської інспекції.

Щодо ухилення божником від виконання покладених на нього судовим рішенням зобовязань (пункт 5 частини 1 статті 6 Закону) суд вважає, що під цим поняттям слід розуміти навмисне чи інше свідоме невиконання особою встановлених зобовязань, тобто боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Саме по собі невиконання боржником зобовязань протягом строку, визначеного державним виконавцем, не може свідчити про ухилення боржником від виконання покладених на нього рішенням обовязків тощо.

Враховуючи наведене, слід констатувати, що доказів, які б вказували на свідоме ухилення боржником від виконання аліментних зобовязань, субєктом подання не надано.

Керуючись статтею 377-1 ЦПК України, суд --

ухвалив:

Відмовити у задоволенні подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Любешівського районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її постановлення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_7

Згідно з оригіналом.

Суддя Любешівського

районного суду ОСОБА_7