УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,
суддів: Касьяна О.П., Наумчука М.І.,Мостової Г.І., Остапчука Д.О.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк «Аваль» про стягнення боргу та завданих збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» 5 400 грн боргу, 4 847 грн 94 коп відсотків період з 23 квітня 2007 року по 10 вересня 2013 року, 3 434 грн 40 коп. компенсації за знецінення коштів внаслідок інфляції за період з травня 2007 року по вересень 2013 року, та 1 058 грн 02 коп. 3 % річних.

На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що 18 квітня 2005 року між ним та ПАТ «Райффайзен банк «Аваль» укладено договір банківського вкладу «Премія», на який ним в цей же день було внесено кошти у розмірі 3 660 грн під 14 % річних.

23 квітня 2007 року на поповнення рахунку в приміщенні банку він передав касиру ОСОБА_7 5 400 грн, про що зроблена відповідна відмітка в договорі.

Однак при зверненні до банку дізнався, що ці кошти на його рахунок не надходили, а вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року ОСОБА_7 визнано винною і засуджено за їх привласнення.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від

22 жовтня 2013 року позов ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» на користь

ОСОБА_6 вклад у розмірі 5 400 грн, відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 4 847 грн 94 коп., компенсацію за знецінення коштів внаслідок інфляції - 3 434 грн 40 коп., 3 % річних - 1 058 грн 02 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 11 грудня

2013 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено частково та стягнуто на користь ОСОБА_6 5 400 грн майнової шкоди, заподіяної злочином працівника банку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позову відмовлено.

17 грудня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення апеляційного суду скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування вкладом, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду в частині стягнення 5 400 грн вкладу в касаційному порядку не оскаржувалось та не переглядалось судом касаційної інстанції.

09 лютого 2015 року рішенням апеляційного суду Херсонської області рішення суду першої інстанції в частині стягнення 4 847 грн 94 коп. відсотків за користування коштами, 3434 грн 40 коп. компенсації за знецінення унаслідок інфляції, 1058 грн 02 коп. - 3 % річних скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції змінено та зменшено загальну суму, стягнуту на користь позивача з 15 449 грн 76 коп. до 6 129 грн 40 коп.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норми матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що між банком і позивачем виникли договірні відносини з банківського вкладу, тому він зобов'язав їх виконати і повернути позивачу суму банківського вкладу, сплатити відсотки за користування коштами, компенсацію за знецінення коштів внаслідок інфляції та 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за користування коштами, компенсації за знецінення внаслідок інфляції та 3 % річних та відмовляючи у задоволенні цих вимог, апеляційний суд виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження укладення з банком договору банківського вкладу на суму 5 400 грн, тому підстав для стягнення відсотків за вкладом, інфляційних та 3 % річних немає.

Проте з таким рішенням суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим з виконанням усіх вимог цивільного судочинства, згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає з таких підстав.

Судами встановлено, що 18 квітня 2005 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_6 укладено договір банківського вкладу «Премія», за яким позивач вніс на рахунок вкладу кошти в сумі 3 660 грн під 13,50 % річних строком до 19 квітня 2006 року.

23 квітня 2007 року ОСОБА_6 на поповнення цього рахунку передав у приміщенні банку касиру ОСОБА_7 5 400 грн, у зв'язку з чим була зроблена відмітка у договорі.

Однак ОСОБА_7 грошові кошти на рахунок вкладника не внесла, підробила договір шляхом внесення в нього завідомо неправдивих відомостей, за що 12 березня 2012 року вироком Чаплинського районного суду Херсонської області визнана винною та засуджена за вчинення злочину.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції не виконав вимог ст. 213, ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення судом касаційної інстанції, є для нього обов'язковими, не виконав вимог процесуального права щодо повноти та всебічності розгляду справи, не встановив обставин справи та не надав їм належної оцінки, зробив передчасний висновок про відмову в задоволенні позову.

При цьому суд не врахував, що частково задовольняючи касаційну скаргу, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд, суд касаційної інстанції мотивував це тим, що суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення, не врахував тих обставин, що між сторонами виникли договірні зобов'язання за договором банківського вкладу, які регулюються ст. ст. 625, 631, 1058, 1060, 1061 ЦК України, не перевірив цих обставин та не надав їм відповідної оцінки, а повторно переглядаючи справу не виконав ці вказівки суду касаційної інстанції, зробив передчасний висновок про відсутність доказів виникнення договірних відносин, ухвалив помилкове рішення з порушенням норм процесуального права.

Крім того, не врахував, що рішення суду апеляційної інстанції було скасовано в касаційному порядку тільки в частині стягнення процентів за користування вкладом, переглянув рішення суду першої інстанції і в частині вирішення позовних вимог про стягнення інфляційних та 3 % річних за несвоєчасне виконання зобов'язання, вийшов за межі своїх повноважень.

Разом із тим, вказавши про те, що грошові кошти стягнуті рішенням апеляційного суду на відшкодування майнової шкоди, і в цій частині рішення суду не переглядалось у касаційному порядку та набрало законної сили, тому підстав для стягнення процентів немає, не з'ясував, чи є такий висновок апеляційного суду преюдиційним для суду, як передбачено ст. 61 ЦПК України, і чи є він підставою для відмови у задоволенні решти позовних вимог.

Невиконання судом апеляційної інстанції норм процесуального права унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, і є підставою для скасування рішення апеляційного суду і направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, як передбачено ст. 338 ЦПК України.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно задовольнити частково, рішення апеляційного суду скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, рішення апеляційного суду Херсонської області від 09 лютого 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк
Судді: О.П. Касьян Г.І. Мостова М.І. Наумчук Д.О. Остапчук