Справа № 712/1428/15ц
Провадження № 2/712/977/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 квітня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Дерунець О.А.
при секретарі Сагун Я.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -
03.06.2014р. ОСОБА_2 сплатила ОСОБА_1 1000,00грн.. Більше від ОСОБА_2 ніяких коштів ОСОБА_1 не отримувала.
З метою досудового врегулювання спору ОСОБА_1 неодноразово надсилала ОСОБА_2 вимоги про повернення боргу, але вказані вимоги повертались без отримання останньою. На телефонні дзвінки ОСОБА_2 не реагує та на зв'язок не виходить.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги повністю підтримала та просила суд їх задоволити.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. З заявами до суду не звертався.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного, всебічного та об'єктивного їх дослідження, суд прийшов до наступного.
Встановлено, що при здійсненні купівлі-продажу частини житлового будинку за адресою: вул. Коцюбинського, 13 м. Черкаси ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 повністю не розрахувалась. У підтвердження належного розрахунку ОСОБА_2 надала ОСОБА_1 власноруч написану розписку датовану 16.04.2014р.
В судовому засіданні встановлено та підтверджено представником позивача, що ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання не виконує, чим порушує права ОСОБА_1.
Відповідно до ч. 2 ст. 604 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється за домовленністю сторін про заміну первісного зобов"язання новим зобов"язанням між тими ж сторонами (новація).
Згідно із вимогами ст. 1053 ЦК України, за домовленістю сторін, борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов'язанням. Заміна боргупозиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики.
Враховуючи норму статті 604 та 1053 ЦК України суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання заміни між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 первісного грошового зобовязання, що виникло із договору купівлі-продажу належних ОСОБА_1 21/50 частин будинку за адресою: м. Черкаси вул. Коцюбинського, 13, новим борговим зобовязанням не підлягає до задоволення, оскільки новація боргу у позикове зобовязання відбувається на основі домовленості сторін, а не за визнанням суду. Існування боргового зобовязання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 підтверджується розпискою від 16.04.2014р., яка міститься в матеріалах справи.
Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 всупереч взятим на себе зобовязанням викладених в розписці від 16.04.2014р., грошове зобовязання не виконує, чим порушує законні права ОСОБА_1.
Представником позивача до матеріалів справи надано розрахунок суми індексу інфляції та трьох процентів річних. Дослідивши даний розрахунок суд вважає його вірним та таким, що може бути використаний для підрахунку загальної суми заборгованості.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що позивач поніс судові витрати по оплаті судового збору в сумі 724,05грн., який в силу ст. 88 ЦПК України підлягає до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1.
Представник позивача також ставить в позовній заяві питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрати на правову допомогу, в тойже час не підтверджуючи дану позовну вимогу документально, що в свою чергу суперечить ст.ст. 59,60 ЦПК України, а тому суд приходить до висновку, що дана вимога є такою, що не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, на підставі ст.ст. 23, 526, 530, 611, 612, 625, 1053ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 724,05грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом , що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Головуючий: