УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Юровської Г.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 6 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ПАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», правонаступником якого є ТОВ «Факторингова компанія «Омега») звернулося до суду з указаним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, посилаючись на те, що 2 листопада 2006 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Кредобанк» укладено кредитний договір з подальшим внесенням до нього змін додатковими договорами від 22 серпня 2007 року, від 30 грудня 2008 року, від 20 березня 20098 року, на підставі яких ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 39 500 дол. США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,9% річних для купівлі трьохкімнатної квартири з кінцевим терміном повернення не пізніше 1 листопада 2026 року. У якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 2 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено договори поруки, відповідно до яких, указані відповідачі прийняли на себе зобов'язання відповідати, як солідарні боржники за повне і своєчасне виконання ОСОБА_6 зобов'язань перед банком. Позичальник належним чином не виконує умови укладеного кредитного договору, станом на 4 січня 2011 року прострочена заборгованість по основній сумі кредиту становить 5 180 дол. США. Загальна сума заборгованості за укладеним договором становить 34 780 дол. США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становило 277 568 грн 75 коп. та 6 019 грн 02 коп., що разом у національній валюті становить 283 587 грн 77 коп. 17 лютого 2011 року банком на адресу поручителів направлена претензія про погашення указаної заборгованості в тридцяти денний термін з дня отримання претензії, однак заборгованість не погашена. За указаних обставин позивач просив суд стягнути з відповідачів, як солідарних боржників, вище вказану суму заборгованості.

Рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як солідарних боржників на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» заборгованість по кредитному договору від 2 листопада 2006 року в сумі 283 587 грн 77 коп. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилено, рішення Рахівського районного суду від 25 червня 2012 року залишено без змін.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 6 лютого 2015 року рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 25 червня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_4, як солідарного боржника на користь ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» кредитної заборгованості в розмірі 283 587 грн 77 коп. та судових витрат по справі скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в позові. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ТОВ «Факторингова компанія «Омега» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що у банка виникло право звернення з вимогою про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як з поручителів, заборгованості в зв'язку із невиконанням взятих за договором поруки зобов'язань, та останні повинні солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вимог банку до ОСОБА_4 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в позові, обгрунтовано виходив із того, що банк звернувся до суду з позовом після спливу шестимісячного строку з моменту направлення поручителю - ОСОБА_4 листа про необхідність виконати свої зобов'язання, а тому, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилася.

Судом установлено, що 2 листопада 2006 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», правонаступником якого є ТОВ «Факторингова компанія «Омега») укладено кредитний договір з подальшим внесенням до нього змін додатковими договорами від 22 серпня 2007 року, від 30 грудня 2008 року та від 20 березня 2009 року, на підставі яких ОСОБА_6 отримала кредит у розмірі 39 500 дол. США для купівлі трьохкімнатної квартири відповідно до якого зобов'язана повертати кредит щомісяця рівними частинами згідно графіку з кінцевим терміном повернення не пізніше 1 листопада 2026 року.

У якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 2 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договори поруки, відповідно до яких, указані відповідачі прийняли на себе зобов'язання відповідати, як солідарні боржники за повне і своєчасне виконання ОСОБА_6 зобов'язань перед банком.

ОСОБА_6 порушила умови укладеного кредитного договору, унаслідок чого станом на 4 листопада 2011 року допустила заборгованість на загальну суму 34 780 дол. США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становило 277 568 грн 75 коп. та 6 019 грн 02 коп., що разом у національній валюті становить 283 587 грн 77 коп., з яких заборгованість по кредиту - 29 600 дол. США, прострочена заборгованість по кредиту - 5 180 дол. США, заборгованість по пені за несвоєчасно сплачений борг та відсотки - 6 019,02 дол. США.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як вбачається із матеріалів справи, договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, а умова цього договору про те, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором, не може вважатись визначенням такого строку.

У зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і п. 4.9 кредитного договору використав право достроково стягнути з поручителя заборгованість за кредитним договором, надіславши ОСОБА_4 письмову вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й пов'язаних із ним платежів у тридцятиденний термін з дати отримання цієї вимоги.

Отже, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор змінив строк виконання основного зобов'язання. У такому випадку останній мав пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від зміненого строку виконання зобов'язання, яким стало 14 липня 2011 року.

Оскільки протягом шести місяців від цієї дати позивач позов до поручителя не пред'явив, то суд апеляційної інстанції відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України дійшов до обґрунтованого висновку про припинення поруки ОСОБА_4 та відмовив банку у задоволенні позову до поручителя про стягнення з останнього заборгованості.

Указані висновки апеляційного суду в зазначеній частині відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Судові рішення в частині позову ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення з них заборгованості до суду касаційної інстанції відповідачами не оскаржені, судові рішення в зазначеній частині права кредитора не порушують, доводи касаційної скарги в цієї частині висновки суду не спростовують.

Керуючись ч. 1 ст. 336, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега» відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 6 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Г.В. Юровська