у х в а л а

іменем україни

09 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П., Дербенцевої Т. П.,

Остапчука Д. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Перечинський районний відділ Головного управління ДМС України в Закарпатській області, про виселення із житлового будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_5, у якому з урахуванням уточнень, посилаючись на безпідставне проживання відповідача у належному їм на праві власності житловому будинку АДРЕСА_1, просили усунути їм перешкоди у користуванні вказаним будинком шляхом виселення відповідача із цього будинку та стягнення з нього 1 633 грн 33 коп. коштів за володіння будинком без достатньої правової підстави.

Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Усунуто перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності своїм майном шляхом позбавлення ОСОБА_5 права користування житловим приміщенням у будинку АДРЕСА_1 шляхом виселення останнього.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 1 633 грн 33 коп. за володіння вказаним будинком без достатньої правової підстави.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 22 квітня 2015 року рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 1 633 грн 33 коп. орендної плати за володіння без достатньої правової підстави вказаним будинком скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Із мотивувальної частини рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року виключено посилання на ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР як на підставу для виселення ОСОБА_5 з будинку АДРЕСА_1.

Абзац другий резолютивної частини рішення Перечинського районного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року викладено в наступній редакції: «Усунуто перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні та розпорядженні будинком АДРЕСА_1, шляхом виселення ОСОБА_5 з цього будинку».

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про усунення перешкод позивачам у користуванні спірним будинком шляхом виселення з цього будинку відповідача без надання іншого житлового приміщення, суд першої інстанції виходив із того, що останній самоправно зайняв спірне приміщення, тому підлягає виселенню з нього на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР. Оскільки відповідач не уклав з позивачами в порядку, передбаченому ст. 158 ЖК УРСР, договір найму, то за безпідставне проживання у спірному будинку останній на підставі ч. 1 ст. 1214 ЦК України має сплатити на користь позивачів 1 тис. грн з розрахунку середньої орендної плати за найм житлового будинку по регіону.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача орендної плати та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивачі в цій частині вимог не довели обставин, на які посилались як на обґрунтування таких вимог.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1.

Із довідки Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області від 26 листопада 2014 року № 839 вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 фактично без реєстрації проживає ОСОБА_5 (а. с. 35).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Виключаючи з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР як на підставу для виселення ОСОБА_5 зі спірного будинку, апеляційний суд правильно виходив із того, що останній правомірно вселився у спірний будинок зі згоди попереднього власника - свого рідного брата ОСОБА_6, з яким проживав у спірному будинку до дня його смерті. Після смерті ОСОБА_6 відповідач втратив право користування цим будинком. З огляду на таке правові підстави для виселення ОСОБА_5 зі спірного житла на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР відсутні.

У той же час, усуваючи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоди у користуванні та розпорядженні будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_5 з цього будинку, апеляційний суд правильно виходив із того, що за відсутності договірних відносин між відповідачем та позивачами, права останніх підлягають захисту відповідно до ст. 391 ЦК України.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального права, а доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. П. Гончар

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко