АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/3158/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/972/К/15 суддя: Хоруженко Н.В.
Категорія - 19 (І) Суддя-доповідач - Чорнобук В.І.
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору про надання правової допомоги та стягнення грошових коштів за невиконаним договором, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

позивач ОСОБА_2

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору про надання правової допомоги та стягнення грошових коштів за невиконаним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, 23 березня 2009 року між ним та відповідачем укладено договір № 121 про надання юридичних послуг з підготовки та оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, адвокат ОСОБА_3 зобов'язався оформити на ім'я позивача право власності на земельну ділянку для обслуговування даного об'єкту нерухомості.

Відповідно до п. 4.1 додаткової угоди до договору позивач сплатив відповідачеві 3 500 доларів США, що на час сплати було еквівалентно 30 000,00 грн. Однак своїх зобов'язань щодо визнання за ОСОБА_2 права власності та оформлення правовстановлюючих документів на спірний об'єкт нерухомості відповідачем виконано не було. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо розірвання договору та повернення сплачених коштів, але отримував лише обіцянки.

За таких обставин, ОСОБА_2 просив суд розірвати договір від 23 березня 2009 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про надання правової допомоги та стягнути з відповідач на його користь 3 500 доларів США.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Розірвано договір від 23 березня 2009 року, укладений між адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про надання правової допомоги. В іншій частині позову - відмолено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог. Зокрема, судом першої інстанції не враховано того факту, що договір про надання правової допомоги від 23 березня 2009 року не був виконаний, оскільки адвокатом взагалі не подавалась до суду позовна заява про визнання права власності на нерухоме майно та визнання правовстановлюючих документів на ім'я позивача на даний об'єкт нерухомості. Документів, які б свідчили про закінчення робіт по спірному договору сторонами не складалось. Судом не взято до уваги, що у разі дострокового розірвання договору, оплата праці здійснюється за фактично виконану роботу, а в разі неналежного виконання доручення громадянина, внесена плата повертається йому повністю або частково. Рішення, які були надані ОСОБА_3 до суду першої інстанції, не стосуються договору від 23 березня 2009 року про надання правової допомоги з оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок, а є іншими рішеннями, за які складалися інші договори та сплачувались інші кошти відповідачу.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_2, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю НОМЕР_1, видане 05.11.2007 року на підставі рішення Черкаської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури.(а.с.17 - зворот)

23 березня 2009 року між ОСОБА_2 та адвокатом ОСОБА_3 укладено договір №121 про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого, відповідач зобов'язався надати позивачу в порядку та на умовах, визначених даним договором консультаційні та юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів останнього в органах державної, місцевої влади, на підприємствах, в установах та організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних та господарських судах України з питання визнання за замовником права власності та оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований в АДРЕСА_1. (а.с.6)

Згідно п. 4.1 вказаного договору, замовник сплачує виконавцю винагороду, розмір якої встановлено додатковою угодою, що є неодмінною частиною договору і носить конфіденційний характер.

Як вбачається з додаткової угоди до договору № 121 про надання юридичних послуг, позивач сплачує відповідачеві винагороду в розмірі 30 000,00 грн. (а.с.7) Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №121 від 29 березня 2009 року (а.с.8), ОСОБА_2 сплатив адвокату ОСОБА_3 на підставі договору про надання юридичних послуг грошову суму у розмірі 30 000 грн.

З рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2009 року по справі за позовом прокурора Апостолівського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Зеленодольської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі (а.с.18-19), заочного рішення Апостолівського районного суду від 01.12.2010 року по справі за позовом прокурора Апостолівського району в інтересах держави в особі Зеленодольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів за користування земельною ділянкою (а.с.20-21), рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.10.2011 року по справі за позовом за позовом прокурора Апостолівського району в інтересах держави в особі Зеленодольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів за користування земельною ділянкою (а.с.24), заочного рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15.05.2012 року по справі №2-1197/2011 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Зеленодольської міської ради про визнання права власності про поділ у натурі майна, що є спільній частковій власності (а.с. 25-27) вбачається, що відповідач приймав участь у розгляді вказаних справ в якості представника позивача ОСОБА_2 Заочним рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15.05.2012 року по справі №2-1197/2011 було визнано за позивачем право власності та виділено в натурі 27/49 частин станції технічного обслуговування з побутовими приміщеннями і спорудами, розташовану за адресою АДРЕСА_2.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині розірвання договору про надання юридичних послуг , суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право відмовитись від послуг адвоката і не зобов'язаний пояснювати причину відмови, а відповідач не може перешкоджати цьому. Відмовляючи у задоволення позовних вимог в частині стягнення сплачених адвокату грошових коштів, суд виходив із того, що відповідачем роботи по виконанню договору про надання юридичних послуг проводились, однак сторони не надали розрахунку вартості фактично виконаних робіт, а вся сума гонорару за умови того, що ОСОБА_3 здійснював представництво позивача інтересів у судах, стягненню не підлягає.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 907 ЦК України передбачено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до п. 40 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня 1999 року (протокол від 1-2 жовтня 1999 року № 6/VI), які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, клієнт може в будь-який час і з будь-яких причин (або без їх пояснення) розірвати угоду з адвокатом в односторонньому порядку. Адвокат не має права вчиняти тиск на клієнта з метою перешкодити реалізації цього права.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 вважає, що адвокатом ОСОБА_3 неналежним чином виконуються умови договору про надання юридичних послуг від 23 березня 2009 року та він бажає розірвати вказаний договір і відмовитись від послуг даного адвоката, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовній вимоги в цій частині розірвання договору про надання юридичних послуг є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ст. 12 Закону України «Про адвокатуру», що діяв на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом. Якщо договір розривається достроково, оплата праці адвоката провадиться за фактично виконану роботу. У разі неналежного виконання доручення на вимогу громадянина або юридичної особи, які уклали договір з адвокатом чи з адвокатським об'єднанням, внесена плата повертається їм повністю або частково, а при виникненні спору - за рішенням суду.

Закон України "Про адвокатуру" передбачає дотримання Правил адвокатської етики як одного з основних зобов'язань адвоката, які він бере на себе, складаючи Присягу адвоката України.

Відповідно до ч. 1 п. 17, ч. 1-6 п. 33 Правил адвокатської етики в угоді про надання правової допомоги мають бути чітко і недвозначно визначені всі головні умови, на яких адвокат приймає доручення клієнта. Гонорар є єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту. Гонорар, отримуваний адвокатом за надання правової допомоги, повинен бути законним за формою і порядком внесення і розумно обґрунтованим за розміром.

Фактори, що повинні братися до уваги при визначенні обґрунтованого розміру гонорару, включають в себе: 1) обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; 2) вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання в звичайному часовому режимі; 3) необхідність виїзду у відрядження; 4) важливість доручення для клієнта; 5) роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; 6) досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; 7) особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; 8) характер і тривалість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; 9) професійний досвід, науково-теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

Жодний з факторів, указаних у ч. 3 цієї статті, не має самостійного значення; вони підлягають врахуванню в їх взаємозв'язку стосовно до обставин кожного конкретного випадку. Розмір гонорару і порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Проаналізувавши наявні у справі докази, а саме: рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.04.2009 року по справі за позовом прокурора Апостолівського району Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Зеленодольської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по орендній платі (а.с.18-19), заочне рішення Апостолівського районного суду від 01.12.2010 року по справі за позовом прокурора Апостолівського району в інтересах держави в особі Зеленодольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів за користування земельною ділянкою (а.с.20-21), рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.10.2011 року по справі за позовом за позовом прокурора Апостолівського району в інтересах держави в особі Зеленодольської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення коштів за користування земельною ділянкою (а.с.24), рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15.05.2012 року по справі №2-1197/2011 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Зеленодольської міської ради про визнання права власності про поділ у натурі майна, що є спільній частковій власності (а.с.25-27), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем адвокатом ОСОБА_3 здійснювалась робота на виконання умов спірного договору щодо представництва інтересів позивача ОСОБА_2 у справах у яких він виступав стороною. Зазначені обставини не оспорюються позивачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення, які були надані ОСОБА_3 до суду першої інстанції, не стосуються договору від 23 березня 2009 року про надання правової допомоги з оформлення правовстановлюючих документів на житловий будинок, а є іншими рішеннями, за які складалися інші договори та сплачувались інші кошти відповідачу, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення інших договорів з відповідачем про надання юридичних послуг і сплати за ними коштів. Крім того, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2 надав пояснення, що інших договорів, крім договору про надання юридичних послуг від 23 березня 2009 року, з не відповідачем не укладалось.

Посилання позивача на ту обставину, що судом першої інстанції не враховано того факту, що договір про надання правової допомоги від 23 березня 2009 року не був виконаний, оскільки адвокатом взагалі не подавалась до суду позовна заява про визнання права власності на нерухоме майно, також не заслуговують на увагу, так як заочним рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 15.05.2012 року по справі №2-1197/2011 було визнано за ОСОБА_2 було визнано право власності та виділено в натурі 27/49 реальної частки станції технічного обслуговування з побутовими приміщеннями та спорудами розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, в порушення вимог ст.10,60 ЦПК України, позивачем ОСОБА_2 не надано до суду належних та допустимих доказів щодо розрахунку вартості фактично виконаних робіт адвокатом ОСОБА_3 та різниці між сумою сплачених коштів за договором про надання юридичних коштів і вартістю фактично виконаних робіт по договору.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці та спростовуються вищевикладеним.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що за умови доведеності виконання відповідачем ОСОБА_3 робіт по договору про надання юридичних послуг від 23 березня 2009 року, повна сума гонорару отриманого адвокатом за вказаним договором стягненню не підлягає, тому правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 в цій частині відсутні.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: