Справа № 462/3511/12 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2787/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, 3-ї особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 20 лютого 2015 року у справі за позовом Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_5, з участю третіх осіб: Львівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_7, про знесення самочинного будівництва,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржила третя особа ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Вважає, що судом неправомірно відхилено клопотання про долучення до матеріалів справи документів, представлених третьою особою та не надано оцінки доказам, наявним у справі.

Під час розгляду справи суд не вирішив питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися доводи третьої особи та не надав належного значення тому, що самочинний гараж побудований відповідачем в охоронній зоні повітряної ЛЕП-04 кв, чим порушено п.8.23 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень», а також знаходиться на відстані 6,2 метра від житлового будинку, що грубо порушує права третьої особи, передбачені законодавством, оскільки відстань має становити 10 метрів. Спірний гараж збудований поза територією будинку НОМЕР_1 та знаходиться в межах будинку НОМЕР_2. Під час експлуатації вказаного гаража грубо та систематично порушувалися пожежні та санітарні норми. Вважає помилковим висновок суду про те, що позивачем не надано доказів в підтвердження позовних вимог, а саме те, що спірний гараж споруджений саме ОСОБА_5, оскільки згідно Розпорядження Залізничної районної адміністрації ЛМР №178 від 09 березня 1998 року оспорюване будівництво гаража погоджувалося ОСОБА_8 та іншим особам. ОСОБА_5 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст.97 КУпАП у вигляді штрафу за самочинне будівництво. Дана постанова не оскаржувалась і вступила в законну силу.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши пояснення третьої особи ОСОБА_4 та представника позивача Залізничної РА ОСОБА_9 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до Розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №178 від 09.03.1998 року «Про затвердження висновків міжвідомчої комісії» ОСОБА_8 та іншим мешканцям , які проживають у квартирі АДРЕСА_1 погоджено будівництво цегляної споруди розміром 20,0 х 4,0 метра під господарські потреби (а.с.141,142).

З довідки Управління Держкомзему у місті Львові від 21.07.2011 року вбачається, що згідно земельно-кадастрових книг земельна ділянка по АДРЕСА_1 на якій побудований гараж, відноситься до земель м. Львова.

01 листопада 2011 року ОСОБА_5, та Львівська міська рада в особі голови Залізничної районної адміністрації І.Чілімової, що діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» уклали угоду про погодження умов самочинного будівництва. (а.с.135). На виконання вимог угоди про погодження самочинного будівництва від 01 листопада 2011 року ОСОБА_5 перерахував 8894,50 грн. на розвиток інфраструктури Залізничного району АДРЕСА_1 (а.с.136).

Судом встановлено, що спірний гараж облаштовано та переобладнано із приміщення господарської будівлі, дозвіл на будівництво якої надавався розпорядженням №178 Залізничної РА від 09.03.98 р. на прізвище ОСОБА_8, однак позивач не залучив останнього до участі у справі як сторону та судом не встановлено чи надавав дозвіл ОСОБА_8 на переобладнання господарської будівлі під гараж ОСОБА_5

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги щодо притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності по ст.97 КпАП України, яке мало місце 10 серпня 2007 року, оскільки в подальшому відповідач отримав дозвіл міжвідомчої комісії , висновок якого належним чином затверджений розпорядженням №178 Залізничної РА від 09.03.98 року та виконана угода щодо погодження самочинного будівництва від 01листопада 2011 року ( а.с.135, 141-143).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до Розпорядження №179 від 14.03.2011 року житловий будинок НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 переданий з балансу ЛКП «Сріблястий» на баланс ОСББ «Галицька Господа» (а.с.126).

Згідно звернення голови ОСББ «Галицька господа» від 25.10.2011 року ОСОБА_6 на ім»я голови Залізничної РА Львівської міської ради немає заперечень щодо експлуатації самочинно збудованого у 1997 році гаража біля будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_5 (а.с.127,128).

Відповідно до п.22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) №6 від 30.03.2012 року зазначено, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Виходячи із вище зазначеного, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, що спірний об»єкт є самочинним як і не доведено чи була згода належного забудовника господарської будівлі ОСОБА_8( батька відповідача ОСОБА_5) на погодження перебудови господарської будівлі під гараж, що така перебудова вчинена з порушенням будівельних норм і правил.

Колегія суддів відхиляє доводи третьої особи ОСОБА_4, оскільки останнім не доведено чим порушені його особисті права як мешканця будинку та особи, яка користується гаражем, який побудований його тестем ОСОБА_11 та спірний гараж має спільну стіну із гаражем ОСОБА_11

Колегія суддів вважає, що постановляючи рішення, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам з дотриманням вимог ст.212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи та постановив законне рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в і д х и л и т и .

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 20 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин