Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчого комітету Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права власності на житловий будинок, визнання незаконними та скасування рішення і свідоцтва про право власності; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку в майні в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом про визнання права особистої приватної власності на домоволодіння АДРЕСА_1, визнання незаконними та скасування рішення виконавчого комітету Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 22 серпня 2007 року «Про дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок» і свідоцтва про право власності на житловий будинок НОМЕР_1 від 22 серпня 2007 року, посилаючись на те, що вона з 05 лютого 1962 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_7, від якого у них народився син - ОСОБА_2 Під час шлюбу вона з чоловіком спільними коштами та спільними зусиллями побудували спірне домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А», літньої кухні літ. «Б»; гаражу літ. «Г»; туалет літ. «М», сараїв літери «В», «Д», «Е», З», «И», «К», «Л», сараю з підвалом літ. «Ж», огорожі № 1-3. Для будівництва спірного домоволодіння вони отримали відповідний дозвіл, будівельний паспорт № 1 від 1997 року та була відведена земельна ділянка. Будівництво було завершене наприкінці 2002 року. На підставі ст. 101 ЦК УРСР, ст. 22 КЗпШС спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю її та її чоловіка, як таке, що нажите ними під час шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_7 помер. В порядку ст. 1218 ЦК України після його смерті відкрилася спадщина на Ѕ належної йому частки в домоволодінні. Вона прийняла спадщину відповідно до ч. 1 ст. 1241, ч. 3 ст. 1268 ЦК України так як постійно проживала з чоловіком на час відкриття спадщини та є непрацездатною вдовою. Від спадщини вона не відмовлялася. При житті її чоловік склав заповіт, яким заповідав їй все своє майно після смерті, а тому вона має право на Ѕ частку спірного домоволодіння в порядку спадкування за заповітом та на 1/2 частку цього ж домоволодіння як частку в спільній сумісній власності подружжя. В серпні 2014 року їй стало відомо, що її син ОСОБА_2 ще в 2007 році оформив спільне домоволодіння на себе, про що виконкомом Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області було ухвалене спірне рішення від 22 серпня 2007 року «Про дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок», на підставі якого ОСОБА_2 БТІ видало свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння та зареєструвало домоволодіння за ОСОБА_2, що порушує права позивача, як власника домоволодіння. З посиланням на ст. ст. 19, 41 Конституції України, ст. ст. 16, 392, 393, 1241, 1268, 1270 ЦК України, ст. 60 СК України просила задовольнити позов.

27 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на Ѕ частку спірного домоволодіння в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_7, посилаючись на те, що відповідач написала нотаріально посвідчену заяву про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_7, а він натомість прийняв спадщину, подавши до нотаріуса відповідну заяву, тому є власником Ѕ частки спірного домоволодіння.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 25 грудня 2014 року первісний позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 (літ. «А»), та Ѕ частину господарчих будівель та споруд за цією ж адресою, а саме: літня кухня літ. «Б»; гараж літ. «Г»; туалет літ. «М», сараїв літери «В», «Д», «Е», З», «И», «К», «Л», сараю з підвалом літ. «Ж», огорожі № 1-3.

Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 22 серпня 2007 року «Про дозвіл на оформлення права власності на житловий будинок».

Скасовано свідоцтво про право власності на житловий будинок серія НОМЕР_1 від 04 червня 2008 року.

У задоволенні решти вимог за первісним позовом відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено у повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 (літ. «А»), та Ѕ частину господарчих будівель та споруд за цією ж адресою, а саме: літня кухня літ. «Б»; гараж літ. «Г»; туалет літ. «М», сараїв літери «В», «Д», «Е», З», «И», «К», «Л», сараю з підвалом літ. «Ж», огорожі №1-3 в порядку спадкування за законом після смерті батька - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено у справі нове рішення про відмову в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи у справі нове судове рішення про відмову в задоволенні первісних та зустрічних позовних вимог, апеляційний суд встановив, що висновки районного суду про обґрунтованість задоволених судом позовних вимог є безпідставними та визнав позови такими, що є необґрунтованими.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи допущено порушення норм процесуального чи матеріального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, виконавчого комітету Новософіївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області про визнання права власності на житловий будинок, визнання незаконними та скасування рішення і свідоцтва про право власності; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку в майні в порядку спадкування за законом, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук