Дата документу 13.07.2015
Справа № 334/1657/15-ц
Провадження № 2/334/1175/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого-судді Мусієнко Н.М.,

при секретарі Петракей Р.С.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запорожжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту не проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час смерті, визнання ідеальних часток співвласників у квартирі, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту не проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час смерті, визнання ідеальних часток співвласників у квартирі, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, зазначивши в позовній заяві, що 14.11.2010р. померла його дружина та мати відповідачів ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про її смерть від 15.11.2010р.

Заповіту ОСОБА_5 не залишила.

Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є: позивач - чоловік, та їх діти - син ОСОБА_3 та донька, ОСОБА_4.

Спадкова справа після смерті дружини позивача заведена на підставі заяви позивача приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1,2 ст. 1223 ЦК України, передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Згідно зі ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з вимогами ст.ст.1269,1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частинами З, 4 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (день смерті), вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для його прийняття, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

На момент смерті дружини позивач проживав та був спільно зареєстрований за однією адресою з дружиною, заяву про відмову від спадщини протягом шестимісячного строку з дня смерті дружини позивач не подавав, отже, вважає, що спадщину прийняв.

Факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем підтверджує довідкою з місця проживання.

Відповідач, ОСОБА_3, на час смерті ОСОБА_5 хоча і був зареєстрований за однією адресою із спадкодавицею, але з листопада 2004р. за місцем реєстрації не проживав, та на час відкриття спадщини не проживав, заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері не подавав.

У звязку з тим, що у позивача з відповідачем ОСОБА_3 склалися складні відносини, та він не проживав в квартирі на час смерті матері ОСОБА_5, що підтверджується актом про його не проживання від 20.11.2014р. складеним ЦОА ПКП «Основаниіє», вважає його таким, що спадщину після смерті матері не прийняв.

Відповідачка ОСОБА_4, спадщину після смерті матері, не прийняла, до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась, спільно зі спадкодавицею на час смерті зареєстрована не була та фактично не проживала, тому вважає, що права на спадкове майно, що залишилось після

смерті ОСОБА_5 не має.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 був зареєстрованим на час смерті ОСОБА_5 за однією адресою, позивач просить визнати факт його не проживання за рішенням суду, та таким що не прийняв спадщину.

Оскільки встановлення факту не проживання відповідача із спадкодавцем на час смерті спадкодавця має для позивача юридичне значення, та від нього залежить розмір частки у спадщині позивача, та встановити цей факт у позасудовому порядку неможливо, позивач просить встановити факт не проживання відповідача ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 з листопада 2004 року по 15.11.2010р.

Крім того просить встановити ідеальні частки співвласників у квартирі, оскільки в свідоцтві про право власності на житло №1868 від 29.11.2006р. виданому Ленінською рай адміністрацією м. Запоріжжя, спірна квартира знаходиться у спільній сумісній власності його, померлої дружини та відповідача, та з урахуванням встановлення заявленого факту, визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2, після померлої дружини ОСОБА_5.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 позов визнала, проти його задоволення не заперечує, вважає, що її брат-відповідач ОСОБА_3 не має права на спадщину після смерті матері, оскільки з батьками не жив, а утримував свою сімю, часто змінюючи місце роботи та виїжджаючи до Москви.

Відповідач ОСОБА_3 заперечень проти позову не надав, у судове засідання не зявився, поважних причин неявки суду не повідомив, про час розгляду справи повідомлявся своєчасно, у встановлений законом спосіб, тому суд, у відповідності до ст.168 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу в його відсутності, на підставі наявних у справі матеріалів.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представника, свідків, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Судом встановлено, що спадкодавиця ОСОБА_5, померла 14.11.2010р, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЖС №192717, актовий запис 7236.

Після її смерті відкрилась спадщина на належну їй частку майна в спільній сумісній власності, а саме частини квартири АДРЕСА_3.

Згідно свідоцтва про право власності на житло №1868 від 29.11.2006р. виданому Ленінською рай адміністрацією м. Запоріжжя, спірна квартира знаходиться у спільній сумісній власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

Відповідно до вимог ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначених часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівним, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частки співвласників у спірній квартирі не виділені. Враховуючи, що частки сторін є рівними, суд вважає можливим визначити що ідеальні частки співвласників квартири є рівними по 1/3 частини квартири АДРЕСА_3.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід права і обовязків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України, встановлено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а уразі відсутності заповіту спадкоємці за законом.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже після померлої ОСОБА_5 право на спадкування за законом мали сторони, як діти, та позивач, як той з подружжя, який його пережив.

Частинами З, 4 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (день смерті), вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого для його прийняття, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до копії спадкової справи №71/2014р. після ОСОБА_5, яка померла 14.11.2010 р. позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тільки 11.11.2014 р. В заяві вказав, що він проживав зі спадкоємицею за адресою АДРЕСА_4. Крім того вказав, що спадкоємцями є також син ОСОБА_3, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. та доньку ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2.

З витребуваної судом спадкової справи вбачається, що позивач в день звернення до нотаріуса надавав нотаріусу свідоцтво про право власності на житло №1868 від 29.11.2006р., оскільки є завірена нотаріусом копія «згідно з оригіналом» від 11.11.2014 р. Та в той же день нотаріусом винесена постанова, про відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки позивач не надав документів на 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р. уразі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судом встановлено, що свідоцтво про право власності на житло №1868 від 29.11.2006р., не втрачено, що не перешкоджає позивачу оформити спадщину.

Крім того з копії спадкової справи вбачається, що нотаріусом не сповіщалися інші спадкоємці про заведення спадкової справи.

Допитані судом свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили суду, що відповідач ОСОБА_3 був зареєстрований зі своїми батьками у спірній квартирі, але був вимушений утримувати матеріально свою дружину та дітей, для чого заробляв кошти відїджаючи на заробітки до Росії, але мав намір, після смерті матері оформити свою частку в спадковому майні, зберігаючи свою реєстрацію за зазначеною адресою. Його періодичне перебування у м. Запоріжжі, не давало йому змоги зробити це своєчасно.

Відповідно до довідки ЦОА МКП «Основаніє» №3832 від 12.05.2014 р. виданій ОСОБА_2, зазначено, що ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 та на момент її смерті були зареєстровані чоловік ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 ОСОБА_9 довідка надана позивачу до його звернення до нотаріальної контори.

До наданого позивачем акту ЦОА МКП «Основаніє» б/н від 20.11.2014р. про не проживання відповідача за спірною адресою з листопада 2004р. по день складання акту, суд ставиться критично, оскільки, сам позивач у заяві до нотаріуса в спадковій справі відкритій за його заявою зазначив, що відповідач зареєстрований за адресою вул. Кремлівська буд.69кв.100 в м. Запоріжжя. Зазначений акт складено на вимогу позивача через чотири роки після відкриття спадщини після померлої дружини ОСОБА_5 14.11.2010р.

Встановити поважність причини пропуску строку для звернення з заявою про прийняття спадщини відповідачем ОСОБА_3 суду не виявилося можливим у звязку з його перебуванням в Росії.

Суд критично ставиться до наданої позивачем довідки квартального комітету №71 від 11.05.2015р., оскільки вона видана на імя відповідача ОСОБА_3, що він проживання без реєстрації за адресою вул. Вільгельма Піка буд.45, та склад його сімї. В той же час не зазначено в довідці, що за цією адресою зареєстрована сестра відповідача ОСОБА_4. Також довідка не містить відомостей з якого періоду відповідач мешкає за цією адресою без реєстрації, що не може бути належним доказом у заявленій позовній вимозі про встановлення факту не проживання в спірній квартирі.

Відповідно до ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» також розяснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Постановою приватного нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу. ОСОБА_6 від 11.11.2014р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину після смерті дружини, у звязку з тим, що спадкоємцем не надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно 1/3 частину квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_5.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Тому позивач має можливість в позасудовому порядку оформити спадщину після смерті дружини, надавши оригінал свідоцтва про право власності на житло, а в разі відсутності оригіналу отримати його дублікат, як співвласник квартири.

Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права, щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому позовні вимоги позивача про встановлення факту не проживання відповідача ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_5 з листопада 2004р. по 15.11.2010р. суд вважає недоведеними, та позовна вимога, щодо визнання права власності за позивачем на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування після смерті дружини ОСОБА_5 14.11.2010р. задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.10,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.364,386,391ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Визнати ідеальні частки співвласників квартири за адресою м. Запоріжжя вул. Кремлівська бул.№69 кв.100 ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 є рівними по 1/3 частині.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів.

Суддя: Мусієнко Н. М.