Справа №583/1154/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1184/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І. ,

при секретарі - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 травня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до Дочірнього підприємства «Водоочистка» Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоторгприлад» , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Управління Пенсійного фонду України у м. Охтирці та Охтирського районі про усунення дискримінаційного прояву у трудових правовідносинах,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю. ( а.с. 85-86)

Не погоджуючись із таким рішенням суду позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги у повному обсязі. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд не врахував тих обставин, що формулювання звільнення позивача за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію до досягнення пенсійного віку не відповідає вимогам ст..ст. 47,48 КЗпПУ, пенсійного законодавства, Інструкції про порядку ведення трудових книжок. Крім того вважає, що вона має право відповідно до умов Колективного договору, Закону України « Про оплату праці» на отримання одноразової грошової допомоги, однак суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин дані норми матеріального права. ( а.с. 92-98)

Сторони у засідання суду апеляційної інстанції не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, тому зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України така неявка сторін не перешкоджає апеляційному провадженню.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивачки відбулось у відповідності з нормами чинного законодавства, підстави для виплати їй одноразової вихідної допомоги відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 38 КЗпП України передбачене право працівника на розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з його ініціативи, зокрема, у випадку виходу працівника на пенсію.

За приписами статті 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Відповідно до ст.7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», до 1 січня 2015 року право дострокового виходу на пенсію за віком мають жінки, яким виповнилося 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію. Зменшення розміру пенсії за віком застосовується протягом усього періоду отримання пенсії незалежно від її виду. У разі коли жінка, якій достроково призначено пенсію, до досягнення віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працевлаштувалася, виплата дострокової пенсії на час роботи припиняється.

Судом першої інстанції встановлено, що з 28 березня 1990 року позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем. ( а.с. 8-11)

ОСОБА_3 досягла віку 55 років, що підтверджується паспортом громадянина України, внаслідок чого вона набула право дострокового виходу на пенсію за віком, передбаченого ст.7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і ці обставини сторонами не оспорюються.

22 грудня 2014 року позивачка подала до адміністрації підприємства заяву про звільнення її за власним бажанням з 26 грудня 2014 року, в звязку з виходом на пенсію до досягнення пенсійного віку, що підтверджується наданою суду копією вказаної заяви. ( а.с. 6, 16)

Наказом № 27-К від 24 грудня 2014 року звільнено ОСОБА_3 - оператора КНС, за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у звязку з виходом на пенсію, до досягнення пенсійного віку з 26 грудня 2014 року., що підтверджується копією вказаного наказу та записом №12 у трудовій книжці на ім'я ОСОБА_3 ( а.с. 17, 11)

З грудня 2014 року ОСОБА_3 знаходиться на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі та отримує пенсію за віком при повному стажі, що підтверджується довідкою управління № 1204 від 29 квітня 2015 року.( а.с. 68)

Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила визнати частково недійсним наказ про її звільнення в частині формулювання причини її звільнення, а саме « у звязку з виходом на пенсію до досягнення пенсійного віку» посилаючись на те, що причиною її звільнення є саме вихід на пенсію без зазначення причини « до досягнення пенсійного віку» .

Відповідно до ч.3 ст.235 КЗпПУ у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону.

Згідно п.2.3, 2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Наприклад, «Звільнений в зв'язку з прогулом без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України». При розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов'язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. Наприклад, «Звільнений за власним бажанням" у зв'язку з зарахуванням у вищий навчальний заклад, ст.38 КЗпП України».

Таким чином, встановивши при розгляді справи, що позивач на підставі ст.7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» набула право на достроковий вихід на пенсію, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач у відповідності з нормами діючого законодавства та фактичними обставинами справи правомірно звільнив позивача з роботи за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України з зазначенням причини звільнення, як «вихід на пенсію до досягнення пенсійного віку» , оскільки позивач звернулася до відповідача саме з такою заявою про звільнення за власним бажанням, зазначивши причину такого звільнення як «вихід на пенсію до досягнення пенсійного віку» , на момент звернення з заявою позивач не досягла пенсійного віку, а тому відповідач не мав правових підстав для визначення інших причин звільнення ОСОБА_3

Запис до трудової книжки позивачки внесено без порушень п.п.2.3,2.26 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Такий висновок суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України викладеною у постанові від 31.10.2012 року у справі №6-120 цс-12 , яка відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України і передбачає, що правові підстави звільнення працівник визначає самостійно і працедавець не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору за ст.. 38 КЗпПУ.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги стосовно обґрунтованості вимоги позивача про зміну формулювання звільнення, внесення відповідних змін до наказу про її звільнення та до запису у трудовій книжці є безпідставними і висновків суду не спростовують.

Не обґрунтованою є і позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивачки одноразової грошової допомоги при виході на пенсію, виходячи з такого.

Згідно п.20 умов Колективного договору на 2008-2013 р., працівникам підприємства, які виходять на пенсію по досягненню пенсійного віку чи за станом здоровя, якщо шкода здоровю була заподіяна з вини підприємства і неприливний стаж роботи яких становить не менше 10 років, з урахуванням неприливного стажу роботи в ОВУВКГ, ДП «Верп» ТОВ «Водоторгприлад» ТОВ «Водоторгприлад» надається одноразова грошова допомога (виплата) у розмірі 3-х місячної середньої заробітної плати.

Вказаний пункт договору прямо передбачає наявність підстав у виплаті одноразової матеріальної допомоги, а саме: у випадку виходу працівника на пенсію по досягненню пенсійного віку чи ушкодженням здоровя.

Оскільки позивачка не досягла пенсійного віку, тому виплата одноразової грошової допомоги при звільненні за власним бажанням у порядку п. 20 Колективного договору для осіб, які виходять на пенсію і не досягли пенсійного віку , цим договором не передбачена.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановивши характер спірних правовідносин, обставини справи та надавши їм належну правову оцінку дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта стосовно порушення судом норм матеріального права колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вони є такими ж самими, як і обставини на які позивач посилалася як на підставу своїх позовних вимог, які були предметом дослідження у суді першої інстанції та їм була дана належна оцінка, інших доводів апеляційної скарги або нових обставин, що підлягають встановленню, апелянт не навів і ці доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, ст. 315, 317 ,319, 325 ЦПК України, колегія судів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -