22-ц/775/272/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Демочко Т.Є.
Доповідач Пономарьова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2015 року місто Маріуполь

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Пономарьової О.М.,

суддів Зайцевої С.А., Попової С.А.,

при секретарі Бєльченко Б.Ф.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька залізниця», Володарської районної державної адміністрації, треті особи: Кальчицька сільська рада Володарського району Донецької області, відділ Держземагенства у Володарському районі Донецької області, про визнання частково недійсними розпорядження, державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права користування земельною ділянкою, за апеляційною скаргою відповідача Державного підприємства «Донецька залізниця» на рішення Володарського районного суду Донецької області від 21 листопада 2013 року ,-

в с т а н о в и л а:

16 листопада 2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Донецька залізниця» (далі ДП «Донецька залізниця»), Володарської районної державної адміністрації Донецької області, який в подальшому уточнив та просив визнати частково недійсними розпорядження Володарської районної державної адміністрації № 580 від 15 грудня 2008 року та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою в частині передачі у постійне користування ДП «Донецька залізниця» земельної ділянки площею 0,18 га, розташованої по АДРЕСА_1, а також просив визнати за ним право користування даною земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 08 листопада 2002 року він на підставі договору купівлі-продажу придбав у ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1, який розташований на земельній ділянці, що належала ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Кальчицької сільської ради народних депутатів № 43 від 26 жовтня 1995 року. Після придбання будинку в 2009 році почав займатися оформленням правовстановлюючих документів на земельну ділянку на своє ім'я та дізнався, що без його відома та згоди, розпорядженням Володарської райдержадміністрації № 580 від 15 грудня 2008 року земельна ділянка, на якій розташований його будинок, у складі загальної земельної ділянки площею 224,2400 га передана в постійне користування ДП «Донецька залізниця».

Вважає вказані дії Володарської районної державної адміністрації неправомірними, а розпорядження і державний акт на право постійного користування земельною ділянкою в частині передачі його земельної ділянки недійсними, оскільки цими актами фактично без вилучення у нього земельна ділянка площею 0,18 га, яка розташована під його житловим будинком та прибудинковими господарськими спорудами, передана іншій особі, чим порушено його права.

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 21 листопада 2013 року позов ОСОБА_1 до ДП «Донецька залізниця», Володарської районної державної адміністрації Донецької області, треті особи: Кальчицька сільська рада Володарського району Донецької області, Відділ Держземагенства Володарського району, про визнання частково недійсними розпорядження, державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права користування земельною ділянкою задоволено.

Визнано частково недійсним розпорядження Володарської районної державної адміністрації Донецької області № 580 від 15 грудня 2008 року та державний акт на право постійного користування земельною ділянкою в частині передачі у постійне користування ДП «Донецька залізниця» земельної ділянки площею 0,18 га, розташованої по АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою, площею 0,18 га, яка розташована по АДРЕСА_1

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ДП «Донецька залізниця» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

В судове засіданнія апеляційної інстанції представник відповідача ДП «Донецька залізниця» не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою та факсом, причини неявки суду не повідомив і відповідно до частини 2 ст. 77 ЦПК України вважається, що він не з'явився у судове засідання без поважних причин.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційної інстанції просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники Володарської районної державної адміністрації, Кальчицької сільської ради Володарського району Донецької області, Відділу Держземагенства у Володарському районі Донецької області в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, перевіривши матеріали цивльної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 08 листопада 2002 року позивач ОСОБА_1 уклав з ОСОБА_2, від імені якого діяла ОСОБА_3, договір купівлі-продажу жилого будинку, за умовами якого позивач придбав у ОСОБА_2 у власність житловий будинок АДРЕСА_1 та розташовані на земельній ділянці, належній ОСОБА_2

Вказаним нерухомим майном та земельною ділянкою для його обслуговування колишній власник ОСОБА_2 постійно користувався з 1995 року на підставі рішення виконкому Кальчицької сільської ради народних депутатів № 43 від 26 жовтня 1995 року про передачу йому у приватну власність земельної ділянки площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку. ОСОБА_2 як землекористувачем сплачувався земельний податок за вказану земельну ділянку. У подальшому і по даний час вказаною земельною ділянкою користується позивач ОСОБА_1

На усне звернення ОСОБА_1 про приватизацію земельної ділянки йому 05 лютого 2010 року відмовлено з тих підстав, що вказана ним земельна ділянка, де знаходиться житловий будинок зі спорудами по АДРЕСА_1, розташована на 1230 км, ПК 8 : 9, на землях ДП «Донецька залізниця», державний акт № 1 ДН 003420 від 21 жовтня 2002 року.

Відповідно до розпорядження Володарської районної державної адміністрації від 15 грудня 2008 року № 580 ДП «Донецька залізниця» передані в постійне користування земельні ділянки, загальною площею 358,24 га, в тому числі 224,24 га із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення Кальчицької сільської ради, для обслуговування перегонів Волноваха - Маріуполь.

На виконання цього рішення ДП «Донецька залізниця» 27 січня 2009 року видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 060954, згідно з яким ДП «Донецька залізниця» має право постійного користування земельною ділянкою площею 224,2400 га, яка розташована на території Кальчицької сільської ради Володарського району Донецької області з цільовим призначенням - обслуговування об'єктів залізничного транспорту перегону Волноваха - Маріуполь.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того що з 1995 року спірною земельною ділянкою площею 0,18га по АДРЕСА_1 користувався ОСОБА_2 на законних підставах, а після придбання житлового будинку вказаною земельною ділянкою з 2002 року і по даний час користується позивач, а тому передача розпорядженням Володарської райдержадміністрації від 15 грудня 2008 року № 580 земельної ділянки площею 0,18 га, на якій розташований житловий будинок з належними до нього господарським та побутовими будівлями та спорудами, що належать на праві власності позивачу відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 8 листопада 2002 року, ДП «Донецька залізниця» є незаконною та порушенням права позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність визнання частково недійсним розпорядження Володарської райдержадміністрації Донецької області № 580 від 15 грудня 2008 року та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою в частині передачі у постійне користування ДП «Донецька залізниця» земельної ділянки площею 0,18 га, розташованої по АДРЕСА_1, оскільки Володарською райдержадміністрацією під час винесення зазначеного розпорядження не враховано, що вищевказана земельна ділянка рішенням виконкому Кальчицької сільської ради народних депутатів від 26 жовтня 1995 року, яке не скасоване та є чинним, передана у приватну власність ОСОБА_2 для обслуговування та будівництва житлового будинку і на підставі договору купівлі-продажу перейшла у користування ОСОБА_1

При цьому суд врахував також те, що представником відповідача не доведено для яких цілей використовується спірна земельна ділянка, яка передана у постійне користування без відома та згоди позивача, що ДП «Донецька залізниця» з моменту отримання державного акту не зверталось до позивача з вимогою передачі земельної ділянки, вона на протязі тривалого часу та на час розгляду справи огороджена парканом, який встановлював ще попередній власник земельної ділянки.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність підстав вважати, що спірна земельна ділянка фактично не використовується відповідачем ДП «Донецька залізниця» відповідно до вимог ст.68 ЗК України та визнав за позивачем право користування вказаною земельною ділянкою і позов задовольнив повністю.

Висновок суду першої інстанції про визнання частково недійсними розпорядження Володарської районної державної адміністрації та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою колегія суддів вважає правильним, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Як вбачаться з матеріалів справи, рішенням Кальчицкьої сільської ради від 26 жовтня 1995 року № 43 ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, вказане рішення є чинним.

Статтею 38 ЗК України визначено, що до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки у межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Разом з тим, згідно із розпорядженням Володарської районної державної адміністрації вія 15 грудня 2008 року № 580 ДП «Донецька залізниця» передані у постійне користування земельні ділянки, загальною площею 358,24 га, у тому числі 224,24 га із земель промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення Кальчицької сільської ради для обслуговування перегонів Волноваха - Маріуполь, до яких увійшла і земельна ділянка, яка видана позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що на спірній земельній ділянці розташований житловий будинок, який збудовано в 1962 році. ОСОБА_2 23 жовтня 1992 року придбав будинок у ОСОБА_4 за договором купівлі-продажу, посвідченим секретарем виконкому Кальчинської ради народних депутатів Володарського району Донецької області. Своє право власності ОСОБА_2 зареєстрував у встановленому на той час порядку та отримав свідоцтво на домоволодіння від 1 серпня 2002 року, яке видано на підставі рішення виконавчого комітету Кальчицької сільської ради від 10 липня 2002 року № 37. В склад домоволодіння увійшли: житловий будинок літ.А-1, сіни літ.а, веранда літ.а1, сарай літ.Б, літня кухні літ.В, погріб літ.В/п, уборна літ.Г, огорожа №№1,2.

ОСОБА_1 придбав у приватну власність вказане домоволодіння на підставі нотаріально посвідченого договору від 08 листопада 2002 року. Договір зареєстрований в реєстрі за № 310 та в державному реєстрі прав власності 12 листопада 2002 року.

З огляду на наведене, виходячи з того, що рішенням виконкому Кальчицької сільської ради від 26 жовттня 1995 року спірна земельна ділянка була передана у власність ОСОБА_2 і це рішення ніким не оскаржене та не скасовано у встановленому законом порядку, а у зв'язку з придбанням права власності на домоволодіння позивач набув право користування земельною ділянкою, на якій розташоване належне йому домоволодіння, і фактично користується даною земельною ділянкою, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про порушення прав позивача при передачі земельної ділянки у постійне користування ДП «Донецька залізниця», оскільки при вирішенні питання про передачу земельної ділянки у постійне користування відповідачу не вирішено питання щодо вилучення земельної ділянки у позивача та щодо його домоволодіння, розташованого на спірній ділянці.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача на те, що ОСОБА_2 не оформив своє право власності на земельну ділянку і не отримував державного акту на право власності, тому позивач ніяких прав на землю не набув, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до положень ст.120 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-павових угод, а право користування - на підставі договору оренди. Та обставина, що позивач не оформив своє право на земельну ділянку, не позбавляє його права користування земельною ділянкою, на якій розташований належний йому житловий будинок.

Згідно з планом зовнішніх меж при розробці проекту землеустрою, який складений Товариством з обмеженою відповідальнітю «Центр експертно-геодезичного забезпечення» в 2011 році, земельна ділянка площею 0,1909 га (в межах подвір'я позивача) розташована на відстані 28,83 м від залізничної колії та знаходиться на землях ДП «Донецька залізниця», право на постійне користування якими відповідач отримав на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 27 січня 2009 року, виданого на підставі рішення Володарської районної державної адміністрації від 15 грудня 2008 року № 580.

Доказів того, що в період будівництва житлового будинку та в період придбання будинку позивачем ОСОБА_1 територія земельної ділянки, на якій він збудований, відносилась до захисної смуги залізничної колії та належала до земель транспорту відповідачем суду не надано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку про визнання частково недійсними розпорядження райадміністрації від 15 грудня 2008 року та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою від 27 січня 2009 року, оскільки даними актами порушуються права позивача як власника домоволодіння та користувача земельної ділянки, і підстав для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині не вбачається.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про визнання за позивачем права користування земельною ділянкою, оскільки цей висновок не ґрунтується на вимогах закону.

Так, зі справи вбачається, що попередній власник домоволодіння ОСОБА_2 своє право власності на спірну земельну ділянку площею 0,18 га на підставі рішення Кальчицької сільської ради від 26 жовтня 1995 року відповідно до вимог ст.ст. 22-23 ЗК України в редакції 1992 року та ст.ст.124, 125 ЗК України в редакції 2001 року, чинній на той час, не оформив, державний акт на право власності на земельну ділянку не отримав. Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості), на якій розташований житловий будинок позивача, не визначені.

Придбавши будинок, позивач згідно з вимогами земельного законодавства своє право на земельну ділянку не оформив.

Відповідно до вимог ст.ст.81, 92, 93 ЗК України фізичні особи набувають право на землю внаслідок приватизації або за договором оренди. Право постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності надається юридичним особам. У встановленому законом порядку питання про набуття права на земельну ділянку позивачем відповідними компетентними органами не вирішено.

Звертаючись до суду з позовом, позивач в своїй позовній заяві не визначився яким чином він бажає оформити своє право користування земельною ділянкою.

З урахуванням наведеного, виходячи з того, що порушене право позивача відновлено визнанням частково недійсними розпорядження районної адміністрації та державного акту на постійне користування земельною ділянкою ДП «Донецька залізниця» і у позивача є можливість вирішити питання щодо оформлення права на спірну земельну ділянку у встановленому законом порядку, оскільки існуючи для цього перешкоди відпали, підстав для визнання за позивачем права користування земельною ділянкою у судовому порядку не має.

Задовольнивши позов та визнавши за позивачем право користування на спірну земельну ділянку, суд надав позивачу право користування земельною ділянкою в порушення вимог земельного законодавства.

Згідно з вимогами ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

За таких обставин рішення суду в частині визнання за позивачем права користування спірною земельною ділянкою не можна визнати законним та обґрунтованим і в цій частині воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька залізниця», Володарської районної державної адміністрації Донецької області про визнання права користування земельною ділянкою площею 0,18 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Донецька залізниця» задовольнити частково.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 21 листопада 2013 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права користування земельною ділянкою скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства «Донецька залізниця», Володарської районної державної адміністрації Донецької області, треті особи: Кальчицька сільська рада Володарського району Донецької області, відділ Держземагенства у Володарському районі Донецької області про визнання права користування земельною ділянкою площею 0,18 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, - відмовити.

В решті рішення Володарського районного суду Донецької області від 21 листопада 2013 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: