У х в а л а

іменем україни

03 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Коротуна В.М., Маляренка А.В., Дем'яносова М.В., Cтупак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вікторія» про розірвання договору оренди землі та зобов'язання повернути земельну ділянку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 29 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Вікторія» (далі - СТОВ «Агрофірма «Вікторія») про розірвання договору оренди землі та зобов'язання повернути земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона є власником земельної ділянки площею 4,40 га, яка розташована на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Право власності на вказану земельну ділянку вона набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 листопада 2012 року, після матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказувала, що земельною ділянкою, на час звернення до суду, користувалося СТОВ «Агрофірма «Вікторія» на підставі договору оренди землі від 30 березня 2007 року, який зареєстрований у Маловисківському районному відділі Кіровоградської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Держкомземі України» 01 листопада 2007 року за НОМЕР_2. Зазначала, що вона 30 серпня 2013 року, маючи намір самостійно обробляти належну їй земельну ділянку, звернулась до СТОВ «Агрофірма «Вікторія» із заявою про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки, але її звернення залишилось не розглянутим.

Враховуючи вказане, позивачка просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 30 березня 2007 року та зобов'язати СТОВ «Агрофірма «Вікторія» повернути їй земельну ділянку.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 29 січня 2015 року, у задоволенні позову було відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з безпідставності позовних вимог.

Судами встановлено, що 30 березня 2007 року між СТОВ «Агрофірма «Вікторія» та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого остання передала в оренду земельну ділянку НОМЕР_1 ріллі площею 4,40 га, розташовану на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, яка належала їй на праві власності. Факт передачі земельної ділянки підтверджено відповідним актом прийому-передачі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, після смерті якої вказану земельну ділянку успадкувала ОСОБА_1 - позивачка по справі.

Пунктом 38 указаного договору визначено, що дія договорів припиняється шляхом їх розірвання за взаємною згодою сторін, а за рішенням суду на вимогу однієї сторони лише у разі невиконання другою стороною обов'язків, випадкового знищення земельної ділянки, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п. 39 спірного договору оренди землі розірвання договору в односторонньому порядку не допускається.

Пунктом 40 спірного договору оренди землі передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору.

Відповідно до частини 4 статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, суди, вирішуючи справу та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, не надали належної оцінки тому, що умовами договору оренди земельної ділянки від 30 березня 2007 року укладеного між СТОВ «Агрофірма «Вікторія» та ОСОБА_2 було передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни або розірвання договору.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 25 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 29 січня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

М.В. Дем'яносов

О.В. Cтупак