Справа 712/6419/15ц
Провадження № 2/712/2075/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 липня 2015 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
Головуючого/судді Троян Т.Є.
при секретарі Шмагайло Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -
ОСОБА_1 09. 06. 2015 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 01.10.1997р. по 12.10.2000р. Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
На підставі рішення Драбівського районного суду Черкаської області було видано виконавчий лист від 15.08.2000 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини всіх видів заробітної плати щомісячно, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, розпочавши стягнення з 20.06.2000 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначила, що відповідач виконував обовязки щодо утримання дитини, покладені на нього судом, але з 1 січня 2010 року і по квітень 2014 рік відповідач не виконував рішення суду в повному обсязі, а з травня 2014 року і по теперішній час взагалі припинив здійснювати аліментні виплати щомісяця, обмежуючись відповідними виплатами. Невиконання відповідачем судового рішення стало причиною виникнення заборгованості, яка на 1 квітня 2015 року становить 21 844,25 грн.
Враховуючи викладені обставини, посилаючись на положення статті 196 СК України просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання сина у сумі 129 608,18 грн. за період з 01.01.2010 р. по 01.03.2015р.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов.
Відповідач в судове засідання повторно за викликом суду не зявився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Інформацію щодо своєї адреси суду не надав, тому відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається повідомленим про розгляд справи.
Вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України), встановив наступне.
Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 01.10.1997 р. по 12.10.2000р перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 12.10.2000р., актовий запис №68. Від шлюбу подружжя має сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судовому засіданні встановлено, що 04 серпня 2000 року Драбівським районним судом Черкаської області прийнято рішення по справі № 2-453/2000, на підставі якого 15.08.2000 року було видано виконавчий лист № 2-453/2000 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частини всіх видів заробітної плати щомісячно, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, розпочавши стягнення з 20.06.2000 року і до досягнення дитиною повноліття.
Судове рішення набрало законної сили та виконавчий лист по ньому надісланий на примусове виконання до органу державної виконавчої служби.
Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки мають такі зобов'язання: виховувати дітей, піклуватися про стан здоров'я, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної освіти, готувати їх до самостійного життя. Передача дітей на виховання одного із батьків не звільняє іншого від обов'язку батьківського піклування щодо них.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості, виданої начальником Драбівського районного управління юстиції ОСОБА_6 від 02.04.2015 року № 1129/9-31 заборгованість ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 2-453 від 15.08.2000 року за період з січня 2010 року по жовтень 2014 року становить 18 120,00 грн.
Частиною 1 ст. 196 Сімейного кодексу України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.
Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (правова позиція Верховного Суду України в постанові від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14).
Суд погоджується з розрахунком позивача пені в сумі 129 608,18 грн. за прострочення сплати аліментів за період з січня 2010 р. по березень 2015 р., який відповідає порядку обчислення пені згідно правової позиції від 01.10.2014р., а саме за кожен місяць виникнення заборгованості окремо шляхом віднімання від суми нарахованих аліментів суми фактично сплачених обрахована сума заборгованості та відповідно 1% від вказаної суми помножено на кількість днів прострочення від першого дня місяця, наступного за місяцем виникнення боргу по день звернення до суду та визначенням загальної суми неустойки складанням суми неустойки, обчисленої окремо за кожен місяць виникнення заборгованості: 52,00*1/100*1916 + 252*1/100*1885 + 52,00*1/100*1857 + 52,00*1/100*1826 + 52,00*1/100*1796 + 52,00*1/100*1765 + 134*1/100*1735 + 134*1/100*1704 + 170*1/100*1673 + 170,00*1/100*1643 + 188,00*1/100*1612 + 188*1/100*1582 + 188*1/100*1551 + 188*1/100*1520 + 197*1/100*1492 + 197*1/100*1461 + 180*1/100*1341+ 243,00*1/100*1400 + 243,00*1/100*1370 + 243,00*1/100* 1339 + 243,00*1/100*1308 + 243,00*1/100*1278 + 243,00*1/100*1247 + 243,00*1/100*1217 + 243,00*1/100*1186 + 266*1/100*1155 + 266*1/100*1126 + 266*1/100*1095 + 266*1/100*1065 + 266*1/100*1034 + 266*1/100*1004 + 266*1/100*973 + 266*1/100*942 + 266*1/100*912 + 266*1/100*881 + 321*1/100*851 + 221*1/100*820 + 521*1/100*789 + 21*1/100*761 + 221*1/100*730 + 221*1/100*700 + 221*1/100*669 + 221*1/100*639 + 221*1/100*608 + 221*1/100*577 + 250*1/100*547 + 250*1/100*516 + 250*1/100*486+ 250*1/100*455 + 150*1/100*424 + 250*1/100*396 + 250*1/100*365 + 585*1/100*335 + 585*1/100*304 + 585*1/100*274 + 585*1/100*243 + 585*1/100*212 + 585*1/100*182 + 736,5*1/100*151 + 736,5*1/100*121 + 736,5*1/100*90 + 736,5*1/100*59 + 778,25*1/100*31 = 129608,18 грн.
Оцінивши зібрані у справі докази суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають до задоволення, в судовому засіданні підтверджено, що відповідач систематично допускав прострочення сплати аліментів, оплачував аліменти не щомісяця, хоча й вживав заходів щодо часткової сплати аліментів.
Таким чином, хоча в рішенні суду було вказано та законом передбачений обов'язок сплати аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітної плати щомісячно, але не менше ? неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, відповідач щомісячно сплачував аліменти у розмірі, майже удвічі меншому, ніж мінімальний розмір аліментів, які підлягали сплаті на утримання неповнолітньої дитини, хоча відповідач не обмежений у працездатності та має можливість працювати та за рахунок отриманого заробітку брати участь в утриманні неповнолітньої дитини, що свідчить про наявність вини відповідача у виникненні боргу по сплаті аліментів.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані на законі, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.
Позивач за законом звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, тому згідно до вимог частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню 243 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 20, 180, 187, 194-196 Сімейного Кодексу України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з січня 2010р. по березень 2015 року в сумі 129 608,18 грн. ( сто двадцять девять тисяч шістсот вісім гривень 18 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1 296,08 грн. ( одна тисяча двісті девяносто шість гривень 08 коп.).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: Т.Є. Троян