Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1912/15-ц
Провадження №: 2/332/752/15
У Х В А Л А

06 липня 2015 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. при секретарі Вінник Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3, 3-я особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 листопада 2014 року помер ОСОБА_4, який є батьком позивачів. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири № 25, що розташована в будинку № 33 по вул. Історичній в м. Запоріжжя. 14 березня 2015 року Першою Запорізькою державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу, а 26 березня 2015 року позивачка ОСОБА_1 була повідомлена про наявність заповіту складеного 31.10.2014 року її батьком на користь відповідачки ОСОБА_3 та посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 за реєстровим № 2956. Але, позивачі вважають, що цей заповіт є недійсним, оскільки, на їх думку, при складанні заповіту, волевиявлення їх померлого батька не було вільним і не відповідало його волі внаслідок стану його здоров»я, у зв»язку з чим виникли сумніви щодо можливості спадкодавця ОСОБА_4 усвідомлювати характер своїх дій та керувати ними, а тому вони вирішили звернутися до суду з зазначеним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог дала аналогічні тим, що викладені в позовній заяві.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та також просив їх задовольнити.

Представник позивачів ОСОБА_6»янко Л.Л, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі і також просила їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, оскільки вважає позов необґрунтованим з тих підстав, що складений заповіт повністю відповідав волевиявленню померлого, який склав цей заповіт за власним бажанням.

Представник відповідачки ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснення в обґрунтування заперечень надала аналогічні тим, що викладені у письмових запереченнях наданих суду.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 суду пояснив, що з померлим ОСОБА_4 він підтримував дружні стосунки. У жовтні 2014 року він відвідував його у лікарні. ОСОБА_4 був слабким, схуднув і нудьгував, так як хотів додому. Про заповіт він йому нічого не розповідав, але розповідав, що купив ще одну дачу для своєї дружини. В лікарні ОСОБА_4 його впізнав, розмовляв з ним і ніяких сумнівів щодо його психічного стану у нього не виникало.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що з померлим ОСОБА_4 вона спілкувалася ще до того, як він розлучився зі своєю першою дружиною. З позивачкою ОСОБА_1 вона 12.10.2014 року відвідувала ОСОБА_4 в лікарні і коли зайшла першою до палати, останній її не впізнав, а коли зайшла ОСОБА_1 він її звичайно впізнав, так як остання є його дочкою. Вони сиділи, розмовляли і в процесі розмови ОСОБА_4 спитав у неї, як її батько, хоча її батько давно помер і зі слів ОСОБА_1 вона знає, що остання розповідала своєму батькові про його смерть і він навіть плакав дізнавшись про смерть друга. ОСОБА_4 скаржився на слабкість, на те, що в нього все болить, але лікарі нічого не знаходять. Виглядав ОСОБА_4 погано, осунувся, не був схожий на себе навіть зовнішнє. Про свою нову дружину ОСОБА_4 нічого не говорив. Коли вони з ним розмовляли, він в процесі розмови міг похвастатися і це був його звичайний, нормальний стан, але в процесі розмови він міг говорити, а потім втрачав суть розмови і це їй здалося дивним.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що з померлим ОСОБА_4 він спілкувався майже до останнього часу перед його смертю, обговорювали різні проблеми, а тому можливо сказати, що у них були дружні стосунки. Знайомі вони були десь приблизно з 1982 року, разом працювали, але більше він з ним зблизився по дачі. Коли ОСОБА_4 захворів він відвідував його у лікарні і в цей час вже знав про його діагноз. Його дочку ОСОБА_1 він бачив в лікарні один раз. Коли він відвідував ОСОБА_4, він говорив йому, що після крапельниці йому стає краще. Окрім задишки та спухлих ніг нічого у нього іншого не було, ніяких дивностей у його поведінці він не помітив. Крім того, 9.11.2014 року він відвідував ОСОБА_4 на його день народження, він в цей час дивився телевізор, а його дружина ОСОБА_3 була з іншими жінками на кухні. ОСОБА_4 лежав на дивані, а він сидів поруч. Потім вони вийшли на кухню, посиділи разом з усіма на кухні за столом, а потім ОСОБА_4 знову ліг на диван. Після лікарні нічого не змінилося у стані ОСОБА_4. Після дня народження ще десь два рази він приходив до нього, а ще вони спілкувалися по телефону і десь за тиждень до смерті вони також спілкувалися по телефону. ОСОБА_4 весь цей час був в звичайному стані і під час розмов з ним ніяких змін у його психічному стані він не помічав, спілкувалися вони як завжди. Різкого погіршення стану ОСОБА_4 він не помічав, але останній скаржився на задишку і схуд. Під час знаходження у лікарні ОСОБА_4 сам ходив на процедури і коли його виписували з лікарні, він також рухався сам без інвалідного візка. Весь цей час поведінка ОСОБА_4 була такою, якою вона була завжди ще до хвороби.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 суду пояснила, що позивачів вона не знає, а з відповідачкою підтримує сусідські стосунки. Вона ходила до квартири ОСОБА_4 на прохання відповідачки ОСОБА_3 міряти тиск її чоловікові ОСОБА_4. Коли ОСОБА_4 виписали з лікарні він сам потихеньку, пішки йшов додому. Коли вона приходила міряти тиск ОСОБА_4 вони спілкувалися і він до останнього йшов на контакт, відповідав на її питання. Спочатку тиск вони вимірювали сидячі, так як ОСОБА_4 підіймався, а потім вже перед смертю дні за три, тиск йому вимірювали лежачи. Ніякої неадекватності у його поведінці вона не помічала, його відвідували дома друзі. Перед днем смерті вона також вимірювала ОСОБА_4 тиск, він адекватно відповідав на всі її питання, говорив, що йому зовсім погано і він вважає, що це вже «кінець». ОСОБА_4 випробовував фізичні страждання, так як у нього було онкологічне захворювання, це їй відомо зі слів його дружини ОСОБА_3.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що позивачка ОСОБА_1 є його матір»ю, померлий ОСОБА_4 був його дідусем. З відповідачкою ОСОБА_3 він ніяких стосунків не підтримує. Його дідусь не знав про своє захворювання, так як це від нього приховували, а тому, на його думку, він не міг скласти заповіт на ім.»я відповідачки, оскільки ще не збирався помирати, навіть будував плани на майбутнє, говорив, що коли він одужає, вони зустрінуться. Останній раз дідуся він бачив в лікарні. Дідусь схуд і в процесі розмови називав його ОСОБА_8, хоча коли він тільки прийшов до лікарні, дід його впізнав, а потім в процесі бесіди став плутати його ім.»я. Дідусь не підводився з ліжка і весь час лежав і тільки міг сісти на ліжку. Також дідусь говорив про те, що йому потрібно оформити довіреність на відповідачку для того, щоб вона могла отримувати його пенсію і до них прийде нотаріус. Вважає, що його дідусь не міг скласти такий заповіт і переконаний, що він текст заповіту не читав.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що позивачів він не знає, а з померлим ОСОБА_4 останні три роки підтримував дружні стосунки, також знає його Дружину ОСОБА_3. Більш спілкувалися вони взимку, так як влітку ОСОБА_4 був на дачі. Коли ОСОБА_4 захворів, він приходив до нього на день народження 9.11.2014 року для того, щоб підняти йому настрій. Крім нього на дні народженні ще були гості у кількості 8 осіб. Спочатку ОСОБА_4 був у кімнаті зі своїм другом ОСОБА_10, але потім вони прийшли на кухню, де вони привітали ОСОБА_4 з днем народження, він сидів з ними за столом недовго, потім знову пішов в кімнату. Поведінка ОСОБА_4 була нормальною, поводився він як завжди і поведінка його була адекватною, лише на вид він був хворобливим, йому важко було дихати, пересувався він потихеньку. Про заповіт ОСОБА_4 йому не розповідав, але він взагалі не здивований з приводу того, що померлий склав заповіт на свою дружину, так як вони жили однією сім»єю дуже добре.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 суду пояснила, що з позивачами не підтримує ніяких стосунків, з відповідачкою ОСОБА_3 і її померлим чоловіком ОСОБА_4 підтримувала сусідські стосунки протягом 11-12 років. Померлого ОСОБА_4 може охарактеризувати як хорошу, добру людину. Останній раз вона бачила ОСОБА_4 на його дні народженні 9 листопада 2014 року. В цей день в квартирі ОСОБА_4 зібралися 8 осіб, вони перебували на кухні. Потім до них вийшов ОСОБА_4, поспілкувався з ними, а потім знову приліг у кімнаті. Виходив з кімнати ОСОБА_4 самостійно за допомогою палиці. По його зовнішньому вигляду було видно, що він хвора людина, але при спілкуванні нічого в його поведінці не змінилося, він був адекватним, як завжди шуткував, і навіть намагався бути веселим. Поведінка його була звичайною. Про складання заповіту їй нічого не відомо.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_6»янко Л.Л. заявила клопотання, яке викладене у письмовій формі та підписане позивачкою ОСОБА_1, про призначення по справі посмертної судово-психіатричної експертизи.

Суд, заслухавши думку позивачів, які підтримали клопотання, думку відповідачки ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_7, які не заперечував проти клопотання, вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 145 ЦПК України , якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, то призначення експертизи є обовязковим за клопотанням хоча б однієї із сторін.

Таким чином, на підставі наданих по справі сторонами доказів - пояснень свідків, медичних документів, суд вважає, що для вирішення питання про психічний стан ОСОБА_4 в період укладення і посвідчення заповіту, потрібні спеціальні знання в області медицини, а тому у справі необхідно призначити посмертну судово - психіатричну експертизу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 168, 143-145 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Призначити по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-я особа: Перша Запорізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним посмертну судово - психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання :

1/ Чи страждав ОСОБА_4 станом на 31 жовтня 2014 року, на час складання на ім.»я ОСОБА_3 заповіту, будь-яким психічним захворюванням, яке позбавляло його можливості розуміти значення своїх дій та керувати ними?

2/ Чи міг ОСОБА_4, який помер 19 листопада 2014 року, на час складання заповіту 31 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, повністю усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

Проведення експертизи доручити експертам комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради та попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384,385 КК України.

Для проведення посмертної судово-психіатричної експертизи направити у розпорядження експертів медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_4, медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_4 та матеріали цивільної справи.

Встановити строк для проведення експертизи-один місяць з дня отримання копії ухвали та матеріалів справи .

Провадження у справі зупинити до проведення експертизи та отримання її висновку.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області, шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня її оголошення.

Ухвала надрукована в нарадчій кімнаті в 1-му екземплярі.

Суддя Андрюшина Л.А.