№ провадження 2/208/32/15
05 червня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:
головуючого, судді Нельге Д.В.
при секретарі Севастьяновій Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку, передбаченому ч.2 ст.197 ЦПК України цивільну справу за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором», -
Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 060/08-ФЛ/10 від 08.09.2008р., яка станом на 14.11.2014р. становить 140 036,39 грн., та складається з:
- 4 366 грн. 61 коп. - заборгованість по кредиту;
- 1 786 грн.44 коп. - заборгованість по відсоткам;
- 31 733 грн. 60 коп. - заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за несвоєчасне погашення несанкціонованого овердрафту;
- 102 149 грн. 74 коп. - пеня.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 21.08.2008р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 040-Р/3162, за яким банк відкрив відповідачу картковий рахунок, надав у користування платіжну картку № НОМЕР_2. Також, 08.09.2008р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 060/08-ФЛ/10 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах зворотності, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії кредитний ліміт у розмірі 4000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом. Зобов'язавшись щомісяця здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу, відповідач взяте на себе зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 14.11.2014 року виникла заборгованість по вищезазначеному кредитному договору № 060/08-ФЛ/10 у розмірі 140 036,39 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача разом із понесеними ним судовими витратами.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив, що підтримує позов у повному обсязі, та просить провести розгляд справи за його відсутності, і не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомила, що дозволило суду визнати її неявку в судове засідання з неповажних причин та, за згодою позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як встановлено судом в ході розгляду справи, 21.08.2008р. між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 040-Р/3162, за яким банк відкрив відповідачу картковий рахунок, надав у користування платіжну картку № НОМЕР_2.
08.09.2008р. між позивачем та відповідачем укладено договір № 060/08-ФЛ/10 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах зворотності, шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії кредитний ліміт у розмірі 4000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Згідно п.5.4 кредитного договору № 040-Р/3162, при виникненні несанкціонованого овердрафту відповідач зобов'язався сплатити нараховані на суму заборгованості відсотки в розмірі вставленому тарифами Банку.
Згідно п.4.1.1.2. кредитного договору № 060/08-ФЛ/10, відповідачка ОСОБА_1 зобов'язалась сплачувати відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 22 % річних.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № 060/08-ФЛ/10, через невиконання відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, утворилась заборгованість, яка станом на 14.11.2014р. складається з:
- 4 366 грн. 61 коп. - заборгованість по кредиту;
- 1 786 грн.44 коп. - заборгованість по відсоткам;
- 31 733 грн. 60 коп. - заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за несвоєчасне погашення несанкціонованого овердрафту;
- 102 149 грн. 74 коп. - пеня.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Таким чином, встановивши в ході розгляду справи, що дійсно мали місце обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, суд позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту та відсотках вважає обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.
Разом з цим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 102 149,74 грн. - суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно рішення Конституційного Суду України N 7-рп/2013 від 11.07.2013р., Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При цьому, відповідно до ч.3 ст.13 ЦК України, зловживання правом не допускається.
Як вбачається з матеріалів справи, правом на позов про стягнення суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, що виникло у позивача після несплати відповідачем чергового платежу - позивач не скористався, що потягло за собою перетворення пені з засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
Враховуючи вищевикладене, та, встановивши, що, розмір пені у сумі 102 149,74 грн. значно перевищує розмір збитків, завданих позивачу, суд вважає необхідним, на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити нарахований позивачем розмір пені до 20 000 грн.
При цьому, задовольняючи частково вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором, суд також вважає необхідним, на підставі ст.88 ЦПК України, задовольнити вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним, та документально підтверджених судових витрат.
Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 536, 611, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 224, 233 ЦПК України, суд, -
Позов ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до ОСОБА_1 «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» - задовольнити частково.
- 4 366 (чотири тисячі триста шістдесят шість) грн. 61 коп. - заборгованість по кредиту;
- 1 786 (одна тисяча сімсот вісімдесят шість) грн. 44 коп. - заборгованість по відсоткам;
- 31 733 (тридцять одна тисяча сімсот тридцять три) грн. 60 коп. - заборгованість по сплаті нарахованих відсотків за несвоєчасне погашення несанкціонованого овердрафту;
- 20 000 (двадцять тисяч) грн. - пеня.
- 1 400 (одна тисяча чотириста) грн. 00 коп. - судовий збір.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Нельга Д. В.