АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 9196 /2015 Головуючий у І інстанції Сирбул О.Ф.
Доповідач Котула Л.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Слюсар Т.А.

За участю секретаря Круглика В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди квартири, стягнення орендної плати, гарантійного платежу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди квартири, стягнення орендної плати, гарантійного платежу та моральної шкоди.

Зазначав, що 22 жовтня 2014 року між ним та ОСОБА_1 було укладено договір оренди квартири, за умовами якого позивач орендував квартиру АДРЕСА_1.

Згідно п. 4.5 Договору оренди сторони домовилися , що орендна плата складатиме 4 500 грн. на місяць, починаючи з листопада 2014 року, яку він і сплатив відповідачу та вніс авансовий платіж за грудень у сумі 4500 грн..

Проте в квартирі здійснювався ремонт і відповідач до моменту вселення в орендовану квартиру запевнював, що квартира 26 листопада 2014 року буде придатна для проживання та відповідно позивач може вселитися в неї. Свої зобов'язання позивач перед відповідачем щодо орендної оплати та платежів виконав в повному обсязі.

Незважаючи на це, квартира була передана з порушенням строку встановленого у договорі і за час оренди позивач помітив, що відповідач в порушення умов п. 6.2 Договору оренди неодноразово без його згоди та у його відсутності заходив до квартири та перевертав його речі.

У зв'язку з чим такі дії відповідача змусили позивача ставити питання про розірвання договору оренди та поверненню авансового платежу і заставну суму , проте відповідач отримані кошти не повернув, а тому позивач просив розірвати договір оренди та стягнути з відповідача на його користь авансовий платіж за грудень 2014 року у розмірі 4500 грн., заставну суму у сумі 4500 грн. та 5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди квартири, стягнення орендної плати, гарантійного платежу та моральної шкоди задоволено частково.

Розірвано договір оренди квартири, укладений 22 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 , з одного боку та ОСОБА_2, з іншого боку, припинивши з 30 листопада 2014 року зобов'язання ОСОБА_2 за цим договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17.09.2008 року) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія НОМЕР_3 виданий Московським РУГУ МВД України в м. Києві 21.06.2001 року , ідентифікаційний номер НОМЕР_1) авансовий платіж за грудень 2014 року у розмірі 4 500,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17.09.2008 року) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серія НОМЕР_3 виданий Московським РУГУ МВД України в м. Києві 21.06.2001 року , ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заставну суму у розмірі 4 500,00 грн..

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серія НОМЕР_2 виданий Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 17.09.2008 року) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серія НОМЕР_3 виданий Московським РУГУ МВД України в м. Києві 21.06.2001 року , ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 730, 80 грн.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог , оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав , викладених у ній, представника позивача ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги , вказуючи на те, що суд обгрунтовано задовольнив вимоги позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об'єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 825 ЦК України наймач житла має право за згодою інших осіб, які постійно проживають разом з ним, у будь-який час відмовитися від договору найму, письмово попередивши про це наймодавця за три місяці.

Якщо наймач звільнив помешкання без попередження, наймодавець має право вимагати від нього плату за користування житлом за три місяці, якщо наймодавець доведе, що він не міг укласти договір найму житла на таких самих умовах з іншою особою.

Наймач має право відмовитися від договору найму житла, якщо житло стало непридатним для постійного проживання у ньому.

Дострокове розірвання договору оренди житла з викупом до моменту набуття орендодавцем права на житло здійснюється у порядку, визначеному законом. Договір оренди житла з викупом може бути розірвано у випадках, визначених законом.

В силу ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Судом встановлено, що 22 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір оренди квартири( далі - Договір), за умовами якого орендодавець здав в оренду у тимчасове користування однокімнатну квартиру , загальною площею 30 кв. м , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1, із строком оренди з 23 жовтня 2014 року по 23 квітня 2015 року з можливістю пролонгації за згодою обох сторін ( п. 1.1., 4.1. Договору)(а.с. 6-7).

Зазначена квартира належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ( п. 1.2. Договору).

Як зазначено в договорі квартира надається орендатору для проживання останнього( п.2.1 Договору).

Згідно п. 5. 1 Договору орендна плата за користування квартирою та майна становить 4500 грн. на місяць.

Для гарантії сплати орендарем платежів, передбачених цим договором та відшкодування майнової шкоди , вносить заставну суму в розмірі 4500 грн.( п. 5.3. Договору).

Вказана у п. 5.3Договору сума повертається орендатору не пізніше 3-х банківських днів з моменту закінчення оренди квартири, за вирахуванням заборгованості орендатором по платежам, передбачених даним договором, та відшкодування майнової шкоди.

Згідно п. 6.2. Договору орендодавець має право періодично ( за згодою орендаря) здійснювати повірку стану орендованої квартири та майна.

Зміни, доповнення або розірвання даного Договору може мати місце за взаємною згодою сторін.

Відповідно до п. 9.2. Договору достроково даний договір може бути розірваний в наступних випадках: несвоєчасного внесення орендної плати; використання квартири (будинку) не за призначенням; несплата або несвоєчасна оплата телефонних розмов; порушення громадського порядку.

У суді представник позивача посилалася на те, що підставою до розірвання договору оренди квартири було порушення відповідачем п.6.2 Договору , оскільки відповідач разом з незнайомою жінкою без погодження з ним відвідували квартиру у його відсутності та перевертали його речі.

У листопаді 2014 року позивач повідомив відповідача про розірвання договору оренди та просив зустрітися з ним для вирішення цього питання , проте відповідач на зустріч не з'явився і відмовився повернути орендну плату за грудень місяць та заставну суму 4 500 грн.

Представник відповідача не заперечувала , про наявність між сторонами домовленості про розірвання договору оренди, але відповідач не мав змоги повернути позивачу грошові кошти , оскільки вони були використані на її лікування.

У договорі у розділі " Додаткові умови " дійсно є запис про те , що " 30 .11.я прихожу для расторжения договора".

Наведене свідчить про те , що позивач попередив відповідача про розірвання договору(а.с.7).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд обґрунтовано дійшов висновку , що з вини відповідача порушено умови договору оренди, тому останній зобов'язаний повернути позивачу орендну плату за грудень місяць в сумі 4 500 грн. та 4500,00 грн., які передані позивачем як гарантія оплати позивачем платежів , передбачених Договором та на відшкодування можливої майнової шкоди у розмірі 4500,00 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що одностороння зміна договору оренди не допускається та позивач повинен був повідомити відповідача про розірвання договору оренди за три місяці та повернути ключі від квартири, але позивач ключі від квартири повернув лише у 2015 році є необґрунтованими, оскільки позивач у листопаді 2014 року відмовився від договору оренди, про що повідомив відповідача і між сторонами була домовленість, що 30 листопада 2014 року в позасудовому порядку вони розірвуть договір оренди, проте , як пояснив представник позивача, відповідач не з'явився на зустріч і позивач залишив квартиру . Представник відповідача не заперечувала , що відповідач не з'явився на зустріч , оскільки позивач вимагав повернути орендну плату за грудень та заставну суму 4 500 грн., а такої суми грошей у відповідача не було.

У судовому засіданні представник позивача вказувала на те , що ключі від квартири були у відповідача , оскільки він заходив до квартири під час проживання там позивача та в його відсутності.

До того ж під час розгляду справи у суді першої інстанції вона неодноразово намагалася повернути представнику позивача ключі від квартири, але остання відмовлялася їх отримувати.

Доводи апеляційної скарги про те , що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, оскільки не витребувані матеріали з Дарницького РУГУ МВС України у м. Києві щодо її заяви про знищення належних речей є необґрунтованими, оскільки відшкодування майнової шкоди відповідачу не є предметом даного спору .

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача орендної плати за грудень місяць та 4 500 грн. ,які були передані Орендодавцю як гарантію оплати орендарем житлово-комунальних послуг та можливої майнової шкоди, суд позбавлений був можливості врахувати плату за житлово-комунальні послуги за листопад 2014 року , оскільки відповідач не надав доказів в підтвердження розміру оплати і представник позивача не заперечував оплатити за житлово-комунальні послуги за листопад місяць і в суді апеляційної інстанції , проте такі докази суду не були надані.

Необгрунтованими є твердження в апеляційній скарзі про те , що суд безпідставно відмовив у прийнятті зустрічного позову , оскільки протокольною ухвалою від 24 березня 2015 року, суд залишив зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди , стягнення орендної плати без руху та надав строк для усунення недоліків, проте у судовому засіданні 27 квітня 2015 року з'ясувалося , що недоліки не усунуті , а тому суд протокольною ухвалою від 27 квітня 2015 року визнав зустрічну позовну заяву не поданою.

Проте зазначена обставина не перешкоджає відповідачу повторно звернутися до суду з такими вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При подачі позову позивач, виходячи з того , що заявлено дві вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру, сплатив судовий збір по трьом квитанціям по 243,60 грн.

Вимоги позивача задоволені в частині майнового характеру та немайнового характеру і відмовлено у задоволені вимог про відшкодування моральної шкоди .

Проте суд при визначені суму судового збору , що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача допустив арифметичну помилку , яка підлягає усуненню в порядку ст.219 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, підстав до задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегією суддів не встановлено .

Керуючись ст. 303,304,307,308,315 ЦПК України , колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: