Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/1722/14-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді Войнарівського М.М.,
при секретарі Шилан Д.О.,
розглянувши 16 березня 2015року у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ Приват Банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.04.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 2400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Правонаступником прав та обов'язків ЗАТ ОСОБА_2 "ПриватБанк" є Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_2 "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". Щодо зміни кредитного ліміту позивач керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити(зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та
правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою»
В судове засідання представник позивача не з'явився, але надіслав до суду заяву в якій зазначив,що позов підтримує в повному обсязі також просить стягнути з відповідача понесені ним додаткові судові витрати для розміщення оголошення в газеті у розмірі 220грн.
Відповідач в судове засідання не з`явилась. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за місцем своєї реєстрації, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ст.224 ЦПК України суд розглядає справу у порядку заочного провадження у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
05.04.2006року з відповідачем ОСОБА_1був укладений кредитний договір б/н, за яким позивач видав останньому кредит в сумі 2400,00грн.
Позивач свої зобов`язання в частині надання відповідачу кредитних коштів виконав повністю.
Отримавши кредитні кошти, відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Наказом Миколаївського районного суду Миколаївської області 18.12.2008року зазначену вище заборгованість було стягнуто з Відповідача на користь Позивача. Однак зобов'язання станом на 30.05.2014року Відповідач належним чином не виконує, у зв'язку з цим виникає заборгованість по відсоткам яку Відповідач також не сплачує. Таким чином, станом на 30.05.2014року заборгованість відповідача по донарахованим відсоткам складає 9777,47грн.та штрафу 500грн.(фіксована частина) та штрафу 453,25грн(процентна складова) .
Вирішуючи спір сторін в частині нарахування суми заборгованості по основному боргу кредиту у розмірі 2450,95грн.суд виходить з такого.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 509, ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону про захист прав споживачів між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.
Правовідносини про надання споживчого кредиту є договірними, до яких мають бути застосовані, зокрема, як загальні положення ЦК України про зобов'язання та договір, так і приписи його ч. 2 ст. 627 ЦК України щодо необхідності врахування вимог законодавства про захист прав споживачів.
Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В ч.ч. 3, 4 ст. 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.
З огляду на викладене при розгляді даного спору суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи відповідачу нараховані до сплати заборгованість по основному боргу кредиту у розмірі 2450,95,яка вже була стягнута наказом Миколаївського райсуду від 18.12.2008року.
Отже, стягнення вдруге за порушення зобов`язань за кредитним договором є неприпустимим, з огляду на положення ст. 61 Конституції України.
Виходячи з викладеного та на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України та ст. 61 Конституції України позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 7567,38,а також судові витрати.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства КБ Приват Банк заборгованість за кредитним договором б/н від 05.04.2006року в сумі 7567грн.38коп. та судові витрати в розмірі 295грн.67коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області відповідно до ст.294 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_3

16.03.2015