УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Леванчука А.О., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Переяслав-Хмельницька районна державна нотаріальна контора, про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - державний нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори, про визнання заповіту недійсним,

за касаційною скаргою ОСОБА_5, поданою представником ОСОБА_6, на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнив та просив:

- визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 квітня 2005 року серії ВСВ 679710, видане державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Воробей О.М. на ім'я ОСОБА_8 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 - в частині права власності на Ѕ частину даного будинку з господарськими будівлями та спорудами;

- визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9, право власності на Ѕ частину житлового будинку (загальною площею 93,60 кв.м, житловою площею 50,90 кв.м) з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1;

- встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_9 на день його смерті, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_1.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що після смерті його батька - ОСОБА_9 відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, спадкоємцями першої черги є він, його брат - ОСОБА_5 та їх мати - ОСОБА_8

Вказував, що до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_9 не звертався, оскільки на день смерті проживав разом з ним у спірному будинку, проте з часом, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримав відмову з підстав того, що його мати ОСОБА_8 в 2005 році отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на все належне майно ОСОБА_9

14 травня 2013 року їх мати померла, склавши за життя 22 квітня 2013 року заповіт, яким спірний будинок заповіла його брату - ОСОБА_5

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_8 22 квітня 2013 року, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Циблівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області Скачковою Л.В. та зареєстрований в реєстрі № 38; згідно заповіту все майно поділено між ним та братом ОСОБА_4

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що мати - ОСОБА_8 на момент складання заповіту була тяжко хворою, оскільки мала онкологічне захворювання, а тому вимушена була приймати ліки, в тому числі і наркотичні препарати, що вплинуло на її свідомість, і вона не в повній мірі усвідомлювала значення своїх дій.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року зустрічний позов залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року позов задоволено.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_9 на день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 25 квітня 2005 року серії ВСВ 679710, видане державним нотаріусом Переяслав-Хмельницької державної нотаріальної контори Воробей О.М. на ім'я ОСОБА_8 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 - в частині права власності на Ѕ частину даного будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Визнано за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9, право власності на Ѕ частину житлового будинку (загальною площею 93,60 кв.м, житловою площею 50,90 кв.м) з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 13 травня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилено, рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить постановити ухвалу, якою скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_11 на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), керувався ст. 1268 ЦК України та виходив з того, що на момент смерті ОСОБА_9 його син - ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав разом з ним в спірному будинку однією сім'єю, дійшовши обґрунтованого висновку, що позивач має право на спадкування частини майна після смерті батька ОСОБА_9 як один із спадкоємців першої черги за законом.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, подану представником ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

А.О. Леванчук

Т.О. Писана