У х в а л а

іменем україни

04 червня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Горелкіної Н.А., Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», поданою представником Шулікою Аліною Володимирівною, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалося на те, що 12 жовтня 2007 року між сторонами укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 7 000 грн у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 35 % річних на суму залишку заборгованості. Відповідачка порушила умови договору, внаслідок чого станом на 31 липня 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 29 46991 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В., просить скасувати оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що строк дії картки закінчився в жовтні 2009 року, а позов подано до суду 10 вересня 2014 року, тому позивачем пропущений строк для звернення з позовом до суду і відповідач заявив про застосування наслідків пропущення позовної давності.

Посилання скаржника на те, що строк дії картки не припиняє строку дії договору є безпідставним, оскільки пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, при цьому після закінчення строку дії договору банк не видавав ОСОБА_4 грошових коштів і нової платіжної картки.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа № 6-103цс14).

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм процесуального права чи неправильно застосовано норми матеріального права.

Таким чином, перевіривши матеріали справи, доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані, а доводи касаційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 <nau://ukr/1618-15|st332> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Шулікою Аліною Володимирівною, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.А. Горелкіна

О.І. Євтушенко

О.М. Ситнік