Справа № 577/4148/15-ц
Провадження № 6/577/180/15
У Х В А Л А

"27" серпня 2015 р. м.Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря Сущенко І.О.,

державного виконавця Ларіонової М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі подання старшого

державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, яке погоджене з в.о. начальника відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, який є громадянином України, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов»язань за виконавчим листом, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області 2 грудня 2011 року з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини. Своє подання обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист, виданий Конотопським міськрайонним судом 2 грудня 2011 року по справі № 2-1834 з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої доньки Анастасії, яка народилася 15 квітня 2004 року, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Підтвердженням факту ухилення боржника від виконання своїх зобов»язань є наступне: станом на 1 серпня 2015 року ОСОБА_2 вимоги виконавчого документу не виконані, за ним утворилася заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 23 303 грн. 42 коп.; боржник неодноразово попереджався про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, проте належних висновків не зробив; відносно боржника державним виконавцем було направлене подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення до Конотопського МВ УМВС України в Сумській області. Тому, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, прохає тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов»язань за рішенням суду.

В судовому засіданні старший державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 подання підтримала.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 30768725, вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 2 грудня 2011 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання малолітньої доньки Анастасії, яка народилася 15 квітня 2004 року, в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 листопада 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6) .

З метою виконання вищевказаного рішення суду, 6 грудня 2011 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області був виданий виконавчий лист (а.с. 6 ).

Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 від 19 січня 2012 року за вказаним виконавчим листом було відкрите виконавче провадження № 30768725 (а.с. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим законом заходів виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 вищевказаного закону передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням державний виконавець звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язання за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

На підставі визначених у ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» обов»язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов»язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов»язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов»язок у нього є реальні можливості, і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об»єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв»язку із зазначеним, сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчими документами або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням.

З матеріалів виконавчого провадження № 30768725 вбачає, що ОСОБА_2 частково сплачував аліменти на утримання малолітньої доньки, з»являвся на виклики державного виконавця, майна, на яке може бути звернуте стягнення, боржник не має.

Відповідно до пояснень боржника, які він надавав державному виконавцю, він не сплачує аліменти на утримання малолітньої дитини в повному обсязі, так як він ніде не працює та не має інших доходів.

В матеріалах вищевказаного виконавчого провадження відсутні дані про те, що ОСОБА_2 перешкоджав державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

В судовому засіданні старший державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 також пояснила, що вона не володіє даними про те чи має боржник закордонний паспорт, чи були у нього останнім часом виїзди за кордон, чи має він намір виїхати за межі України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини, з метою ухилення від виконання вказаного рішення суду має намір виїхати за межі України, а тому його слід тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон до виконання ним зобов»язань за рішенням суду про стягнення з нього аліментів.

Керуючись ст. 377-1, п. 24-1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_4