Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/483/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Надопта А.А.,

при секретарі - Онисько С.С.,

представника позивачів ОСОБА_1,

представника Широківської сільської ради-Копинець Я.Ю.,

представника відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Широківської сільської ради Виноградівського району, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Широківської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 звернулася до суду з позовною заявою до Широківської сільської ради Виноградівського району, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що житловий будинок № 75 по вулиці Гагаріна в селі Широке з 1994 року по теперішній час рахується за гр. ОСОБА_7, який помер 07.11.2013 року.

Померлий заповіту на розпорядження свого майна після смерті не залишав, дружини та дітей не мав. Після смерті в померлого батьків не залишилось, однак залишились дві сестри та один рідний брат, а саме:Віщак (дівоче прізвище ОСОБА_7) ОСОБА_8 - сестра; ОСОБА_4 - брат; ОСОБА_5 - сестра.

Після смерті власника будинку всі три спадкоємці подали відповідні заяви про прийняття спадщини за померлим.

Відповідно до відповідей Виноградівської державної нотаріальної контори від 17.07.2014 та від 05.08.2014 року встановлено, що видати свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_9 немає можливості, оскільки позивачами не представлено правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві. У разі відсутності вказаних документів позивачі мають право звернутись до суду.

Позивачі прийняли спадщину, оскільки протягом шести місяців після смерті власника написали відповідні заяви про прийняття спадщин за померлим,

Відповідно до довідки, яка видана Комунальним підприємством «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними будівлями в с. Широке по вул. Гагаріна, 75 будівництвом завершений.

Згідно довідки Широківської сільської ради виданої 08.08.2014 року за № 02-10/256 житловий будинок з надвірними будівлями в с. Широке, вул. Гагаріна, 75 рахується за ОСОБА_7, який помер 07.11.2013 року.

Будинок побудований до 1992 року про що свідчить вищезазначена довідка, в якій сільська рада зазначає, що будинок із 1973 рік рахувався також за раніше померлою ОСОБА_10.

Оскільки заповіт відсутній та у зв'язку з тим, що у спадкодавця не має спадкоємців, які відповідно до ст. 1261 ЦК у першу чергу мають право на спадкування за законом, тобто це діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, позивач відповідно до ст. 1262 ЦК має право на спадок за законом у зв'язку з тим, що вона входить у другу чергу спадкоємців за законом тобто є сестрою померлої.

До правовідносин, у яких виник спір та яким відповідають фактичні обставини справи, слід застосувати норми спадкування Цивільного кодексу України.

Відповідно до правил, встановлених ЦК України, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав письмову заяву до нотаріальної контори протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини.

Позивачі та сестра ОСОБА_5 є єдиними спадкоємцями померлого, спадщину прийняли належним чином, оскільки всі у встановлений строк звернулися до нотаріуса для прийняття спадщини.

З усього вище наведеного слідує, що право власності позивачів на відповідні частини житлового будинку, який розташований в с. Широке, вул. Гагаріна, 75, доведено, а відтак, таке може бути успадковане позивачами.

Відповідачка ОСОБА_5 звернулася до суду з зустрічним позовом до позивачів за первісним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5 та Широківської сільської ради Виноградівського району з вимогою про визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошової компенсації.

Вимоги зустрічної заяви обґрунтовують тим, що житловий будинок № 75 по вул. Гагаріна у с. Широке Виноградівського району за даними БТІ у Виноградівському районі рахується за її братом ОСОБА_7, що підтверджується довідкою за № 80/15 від 13.02.2015 року виданою КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації».

Відповідачі звернулись з позовом до суду про визнання права власності на частину в спадковому будинку, а саме по 1/3 частині. Оскільки всі три спадкоємці звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини то фактично долі всіх є рівними.

Однак оскільки всі витрати на поховання та справлення обрядів після смерті несла позивачка за зустрічним позовом- донька ОСОБА_11, а тому вважає, що поділу підлягають не тільки житловий будинок а також витрати пов'язані з похованням.

Відповідно до накладної від 07.11.2015 року, виданої приватним підприємцем ОСОБА_12 Позивачкою за зустрічним позовом витрачено на поховальні атрибути 4510 грн., а також відповідно до закладної від 08.11.2013 року, виданої приватним підприємцем ОСОБА_13, позивачкою за зустрічним позовом витрачено на здійснення обряду після поховання продуктів харчування на суму 3073 грн.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх цивільних прав та інтересів судом.

Згідно з вимогами ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи.

Як визначено ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Таким чином, позивачка за зустрічним, фактично прийняла спадщину, однак у зв'язку з відсутністю правововстановлюючих документів на житловий будинок та надвірні споруди позивачка не може оформити своє право на спадщину.

В судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом адвокат ОСОБА_1 вимоги первісного позову підтримав, та просить такий задовольнити. Крім того, із зустрічною позовною заявою частково погоджується в частині визнання за ОСОБА_6 права власності на 1/3 частину будинку, однак заперечує в частині стягнення витрат на поховання з наступних підстав.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера. У разі смерті пенсіонера допомога виплачується органом Пенсійного фонду тим особам, які здійснили поховання. При цьому не має значення вік і вид пенсії, яку отримував померлий. Для того, щоб отримати допомогу на поховання пенсіонера, необхідно звернутися до органів Пенсійного фонду за місцем проживання померлого. Гроші в розмірі двомісячної пенсії, виплачують на підставі заяви та документів, що підтверджують факт смерті пенсіонера (довідка про смерть); засвідчують особу, яка здійснила поховання (паспорт або інший документ, що посвідчує особу).

Як стало відомо, позивачка за зустрічним позовом отримала від УПФ у Виноградівському районі дві пенсії внаслідок смерті спадкодавця.

Згідно до довідки Широківської сільської ради вбачається, що поховання здійснювала дочка позивачки ОСОБА_11, яка не є спадкоємцем за померлим, а тому приписи ст. 1232 ЦК України на неї не поширюються. За таких обставин, позивачка не може компенсувати витрати на поховання, які здійснені іншою особою, яка не є спадкоємцем за покійним. ОСОБА_11 повинна особисто подати позов до суду в порядку ст. 1232 ЦК України, оскільки саме вона проводила поховання спадкодавця. ОСОБА_6 такого права не отримала.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Наведене однозначно свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання.

Більше того, зі змісту абзаців 8, 9 та 10 статті другої Закону України "Про поховання та похоронну справу" випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями.

Як вбачається із доданих до зустрічного позову первинних документів позивачкою було нібито понесено витрати на купівлю продуктів харчування, одягу, тощо. Такі витрати не можуть бути стягнені із інших спадкоємців, оскільки такі не відносяться до витрат на поховання та неможливо встановити, чи такі продукти були дійсно витрачені на поховання чи на власні потреби. Будь-яких допустимих та належних доказів протилежного ОСОБА_6 суду не надала.

Слід також зазначити, що покійний тримав в себе в будинку грошові заощадження в розмірі 8 000 гривень, які були знайдені ОСОБА_6, і які були власне використані на особисті потреби, в т.ч. на поховання. Свідком того, що у покійного після смерті знайшли вищезазначені кошти був позивач ОСОБА_4.

З вищезазначеного випливає, що зустрічний позов в цій частині є необґрунтований та такий, що підлягає відхиленню судом, а тому просить суд заявлений зустрічний позов задовольнити частково шляхом визнання за позивачкою права власності на будинок, а в частині стягнення витрат на поховання відмовити

Представник відповідача за первісним позовом та за зустрічним позово-Ширківської сільської ради, в судовому засіданні проти вимог первісного та сузтрічного позову не заперечив.

Представник відповідачки за первісним позовом ОСОБА_2, проти обґрунтованості цього позову не заперечив. Тому, первісний позов визнав. Зустрічні позовні вимоги уточнив в частині стягнення витрат на поховання, які будуть вирішені в позасудовому порядку в решті вимоги зустрічного позову підтримав повністю та просив суд такі задоволити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, матеріали оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід задоволити, а зустрічний позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Судом встановлено, що житловий будинок № 75 по вулиці Гагаріна в селі Широке з 1994 року по теперішній час рахується за гр. ОСОБА_7, який помер 07.11.2013 року.

Померлий заповіту на розпорядження свого майна після смерті не залишав, дружини та дітей не мав. Після смерті в померлого батьків не залишилось, однак залишились дві сестри та один рідний брат, а саме:Віщак (дівоче прізвище ОСОБА_7) ОСОБА_8 - сестра; ОСОБА_4 - брат; ОСОБА_5 - сестра.

Після смерті власника будинку всі три спадкоємці подали відповідні заяви про прийняття спадщини за померлим.

Відповідно до відповідей Виноградівської державної нотаріальної контори від 17.07.2014 та від 05.08.2014 року встановлено, що видати свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_9 немає можливості, оскільки позивачами не представлено правовстановлюючий документ щодо належності майна спадкодавцеві. У разі відсутності вказаних документів позивачі мають право звернутись до суду. Позивачі прийняли спадщину, оскільки протягом шести місяців після смерті власника написали відповідні заяви про прийняття спадщин за померлим,

Відповідно до довідки, яка видана Комунальним підприємством «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» житловий будинок з надвірними будівлями в с. Широке по вул. Гагаріна, 75 будівництвом завершений.

На земельній ділянці знаходяться:

- Житловий будинок літ. А - саман;

- Фундамент літ. Б - бутобетон ний;

- Сарай літ. В - саман;

Загальна корисна площа житлового будинку - 45,9 кв.м. в тому числі житлова площа - 22,8 кв.м.

Згідно довідки Широківської сільської ради виданої 08.08.2014 року за № 02-10/256 житловий будинок з надвірними будівлями в с. Широке, вул. Гагаріна, 75 рахується за ОСОБА_7, який помер 07.11.2013 року.

Будинок побудований до 1992 року про що свідчить вищезазначена довідка, в якій сільська рада зазначає, що будинок із 1973 рік рахувався також за раніше померлою ОСОБА_10.

Відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її рийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникаєу день відкриття спадщини.

Оскільки заповіт відсутній та у зв'язку з тим, що у спадкодавця не має спадкоємців, які відповідно до ст. 1261 ЦК у першу чергу мають право на спадкування за законом, тобто це діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, позивач відповідно до ст. 1262 ЦК має право на спадок за законом у зв'язку з тим, що вона входить у другу чергу спадкоємців за законом тобто є сестрою померлої.

До правовідносин, у яких виник спір та яким відповідають фактичні обставини справи, слід застосувати норми спадкування Цивільного кодексу України.

Відповідно до правил, встановлених ЦК України, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав письмову заяву до нотаріальної контори протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про власність» успадкування було визнано однією із законних підстав набуття права власності на майно.

Позивачі та сестра ОСОБА_5 є єдиними спадкоємцями померлого, спадщину прийняли належним чином, оскільки всі у встановлений строк звернулися до нотаріуса для прийняття спадщини.

В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: « Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Пункт 3.1. Листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 сказано, що «...При вирішенні зазначеної категорії справ позитивною є практика Турійського районного суду Волинської області. Рішенням цього суду визнавалось право власності на будинки у порядку спадкування за наявності таких документів:

- виписок із погосподарських книг про те, що будинок належав спадкодавцеві;

- технічного паспорту на будинок;

- висновку спеціалістів щодо технічного стану будинку, дотримання санітарних, протипожежних вимог;

- рішення ради та договору про надання земельної ділянки у безстрокове користування для будівництва будинку;

- відмови виконкому місцевої ради в оформленні права власності;

- постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

З приводу земельної ділянки то варто зазначити те, що відповідно до технічного паспорту даний житловий будинок збудований 150 років тому назад, а до цього Закарпаття входило до складу Чехословаччини та Угорщини, а тому даних стосовно виділу місцевими радами земельної ділянки для будівництва не існує, оскільки таке будівництво відбувалось ще до створення рад народних депутатів.

З усього вище наведеного слідує, що право власності позивачів на відповідні частини житлового будинку, який розташований в с. Широке, вул. Гагаріна, 75, доведено, а відтак, таке може бути успадковане позивачами.

Згідно із ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

При цьому, в силу ст. 1270 ЦК України, така заява повинна бути подана в строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день оголошення її померлою.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ст. 1272 ЦК України). Однак, на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як передбачено ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В мотивах позову та долучених до нього документах, та в судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом адвокат ОСОБА_1, обґрунтував та довів належними і допустимими доказами обгрунтованість заявленого позову.

Тому, знайшовши підстав обґрунтованості первісного позову, суд заявлений позов задовільняє.

Одночасно, підстави для часткового задоволення зустрічного позову є наступними.

Житловий будинок № 75 по вул. Гагаріна у с. Широке Виноградівського району за даними БТІ у Виноградівському районі рахується за її братом ОСОБА_7, що підтверджується довідкою за № 80/15 від 13.02.2015 року виданою КП "Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації"" та знаходиться в матеріалах справи.

Відповідачі звернулись з позовом до суду про визнання права власності на частину в спадковому будинку, а саме по 1/3 частині. Оскільки всі три спадкоємці звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини то фактично долі всіх є рівними.

Таким чином, позивачка за зустрічним, фактично прийняла спадщину, однак у зв'язку з відсутністю правововстановлюючих документів на житловий будинок та надвірні споруди позивачка не може оформити своє право на спадщину.

Щодо відшкодування понесених витрат на поховання позивачкою за зустрічним позовом зуд дійшов до наступного.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера. У разі смерті пенсіонера допомога виплачується органом Пенсійного фонду тим особам, які здійснили поховання. При цьому не має значення вік і вид пенсії, яку отримував померлий. Для того, щоб отримати допомогу на поховання пенсіонера, необхідно звернутися до органів Пенсійного фонду за місцем проживання померлого. Гроші в розмірі двомісячної пенсії, виплачують на підставі заяви та документів, що підтверджують факт смерті пенсіонера (довідка про смерть); засвідчують особу, яка здійснила поховання (паспорт або інший документ, що посвідчує особу).

Як стало відомо, позивачка за зустрічним позовом отримала від УПФ у Виноградівському районі дві пенсії внаслідок смерті спадкодавця.

Згідно до довідки Широківської сільської ради вбачається, що поховання здійснювала дочка позивачки ОСОБА_11, яка не є спадкоємцем за померлим, а тому приписи ст. 1232 ЦК України на неї не поширюються. За таких обставин, позивачка не може компенсувати витрати на поховання, які здійснені іншою особою, яка не є спадкоємцем за покійним. ОСОБА_11 повинна особисто подати позов до суду в порядку ст. 1232 ЦК України, оскільки саме вона проводила поховання спадкодавця. ОСОБА_6 такого права не отримала.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Наведене однозначно свідчить про те, що церемонія поминання не відноситься до поховання.

Більше того, зі змісту абзаців 8, 9 та 10 статті другої Закону України "Про поховання та похоронну справу" випливає, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними поняттями.

Як вбачається із судової практики, зокрема, Верховний Суд України в своїй ухвалі від 29.09.2010 по справі № 6-35316св10 вказав, що "Понесені на організацію поминального обіду затрати не відносяться до витрат з поховання, які відповідно до Закону України Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовує страховик."

В цій Ухвалі також висвітлено питання відшкодування вартості надмогильних памятників і огорожі. Згідно з Ухвалою, незважаючи на те, що Законом такий розмір не обмежений, слід враховувати положення пункту 24 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року № 6. Зокрема, потрібно врахувати, що витрати на виготовлення памятників і огорож визначаються виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних памятників і огорож у даній місцевості.

Як вбачається із доданих до зустрічного позову первинних документів позивачкою було нібито понесено витрати на купівлю продуктів харчування, одягу, тощо. Такі витрати не можуть бути стягнені із інших спадкоємців, оскільки такі не відносяться до витрат на поховання та неможливо встановити, чи такі продукти були дійсно витрачені на поховання чи на власні потреби. Будь-яких допустимих та належних доказів протилежного ОСОБА_6 суду не надала.

З вищезазначеного випливає, що зустрічний позов в цій частині є необґрунтований та такий, що підлягає відхиленню судом.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 16, 1220, 1233, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заявлений первісний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Широківської сільської ради Виноградівського району, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно-задоволити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, право власності на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку, розташованого в с. Широке по вул.Гагаріна 75, Виноградівського району, загальною площею 45,9 кв.метрів, житлова площа 22,8 кв. метрів (складається із житлового будинку літера «А» по плану технічного паспорту, фундаменту літера «Б» та сараю, літера «В»).

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, право власності на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку, розташованого в с. Широке по вул.Гагаріна 75, Виноградівського району, загальною площею 45,9 кв.метрів, житлова площа 22,8 кв. метрів (складається із житлового будинку літера «А» по плану технічного паспорту, фундаменту літера «Б» та сараю, літера «В»).

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Широківської сільської ради Виноградівського району про визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошової компенсації -задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_3, право власності на 1/3 (одну третю) частину житлового будинку, розташованого в с. Широке по вул.Гагаріна 75, Виноградівського району, загальною площею 45,9 кв.метрів, житлова площа 22,8 кв. метрів (складається із житлового будинку літера «А» по плану технічного паспорту, фундаменту літера «Б» та сараю, літера «В»).

В решті вимог зустрічного позову-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_14