Справа№ 133/769/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.07.2015 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі: головуючого Навроцького А. П.

при секретарі Сологуб Л. А.,

з участю:представника

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятин

справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (третьою особою без самостійних вимог зазначено Державний нотаріальний архів у Вінницькій області) про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (третьою особою без самостійних вимог позивачем зазначено Державний нотаріальний архів у Вінницькій області) про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 квітня 2008 року недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що 24 липня 2013 року трагічно помер її батько ОСОБА_5, який постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається із жилого будинку із господарськими будівлями, що знаходиться за вищевказаною адресою.

Вона є спадкоємицею першої черги майна батька за законом, і у встановлений законом строк спадщину прийняла, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса ОСОБА_6.

Крім неї спадкоємицею першої черги за законом на майно померлого ОСОБА_5 є її (позивача) сестра ОСОБА_3, яка від прийняття спадщини відмовилися на її (позивача) користь.

Під час оформлення спадщини їй (позивачу) стало відомо, що вищезазначене будинковолодіння на момент смерті не належало її батькові, так як було за його життя відчужене від його імені та поза його волею його довірителем ОСОБА_3 на користь своєї дочки ОСОБА_4. Після чого вказане будинковолодіння ОСОБА_4 передане в іпотеку за договором від 25.04.2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором укладеним між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором №VIKWGA000000731 від 25.04.2008 року, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості, а також звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_7, ОСОБА_3. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області позов задоволено повністю. Це рішення набрало законної сили.

Однак, вона (позивач) як спадкоємець позбавлена свого права на отримання спадщини, так як вказане будинковолодіння незаконно відчужене представником ОСОБА_3 від імені їхнього батька ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу ОСОБА_8, а тому її права порушені та відповідно до ст. ст.15, 16 ЦК України підлягають захисту.

Даний договір купівлі-продажу укладений з порушенням та недодержанням вимог закону на момент його укладення, а тому повинен бути визнаний судом недійсним з огляду на наступне.

Довіреність від 26.02.2008 року, посвідчена приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу ОСОБА_9, якою ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 на вчинення юридично значущих дій, не була підписана довірителем, а за його проханням сторонньою особою, а саме, ОСОБА_10.

ОСОБА_3 мала намір укласти кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» для задоволення власних потреб, однак необхідною умовою для укладення кредитного договору та надання у користування кредитних коштів було укладення договору застави нерухомого майна (іпотеки) для забезпечення виконання кредитного договору. Так як, на момент звернення до фінансової установи у ОСОБА_3 не було належного на праві власності майна, вона свідомо вирішила використати майно ОСОБА_5 (її батька) у власних цілях.

Враховуючи похилий вік, стан здоров'я та правову необізнаність, ОСОБА_5 довіреністю уповноважив свою дочку ОСОБА_3 на вчинення юридично значущих дій від свого імені, у тому числі, - розпорядження належним йому майном. Проте, уповноважуючи свого представника на вчинення дій від його імені, ОСОБА_5 не мав на меті відчужувати свій будинок третім особам, а тим більше, - відчужувати з метою передачі у іпотеку, що давало підстави позбутися не тільки права власності на дане майна, а й права користування ним. В силу того, що текст довіреностей, які посвідчуються нотаріусом, мають однотипний характер та ідентичний зміст, а також у зв'язку із похилим віком ОСОБА_5, його юридичною необізнаністю та тяжкою хворобою він не міг внести якісь зміни до тексту довіреності чи якимось іншим чином обмежити права представника щодо розпорядження його майном.

Діючи на підставі довіреності від 26.02.2008 року, ОСОБА_3 з метою задоволення своїх потреб та інтересів (можливість передачі даного майна в іпотеку та отримати кредит) уклала від імені ОСОБА_5 договір купівлі-продажу від 24.04.2008 року, посвідчений нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу ОСОБА_8, відповідно до якого продавець, в особі представника ОСОБА_3, передав у власність (продав), а покупець набула у власність (купила) ОСОБА_4 цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Лісовій, 40, в с. Козятин, Козятинського району, Вінницької області,

Тобто, ОСОБА_3 із своєю дочкою ОСОБА_4 формально уклали договір купівлі-продажу, яким перевели права власника житлового будинку на ОСОБА_4, так як це давало можливість укласти кредитний договір та договір іпотеки даного житлового будинку для забезпечення виконання умов кредитного договору.

Про факт відчуження свого майна та передачі його в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5 дізнався лише після отримання позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Її (позивача) батько ОСОБА_5 звертався із заявами до компетентних органів про те, що довіреністю він не надавав жодних повноважень відповідачеві щодо продажу власного будинковолодіння, а тим більше з метою передачі його у заставу банківській установі.

Таким чином ОСОБА_3, діючи у своїх інтересах за домовленістю із покупцем за договором - своєю дочкою, відчужила належне її (позивача) батькові майно, чим завдали йому та їй (позивачеві) як єдиній можливій спадкоємиці вказаного будинку, матеріальної шкоди, що дає підстави для застосування ст.232 ЦК України та визнання договору купівлі-продажу недійсним.

При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 3, 15, 16, 215, 216, 232, 237, 238, 244 ЦК України.

В судове засідання позивач не зявилася.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав. В своїх поясненнях послався на обставини, що вказані в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позов не визнала.

По суті позовних вимог пояснила, що зазначені у позовній заяві обставини відповідають дійсності.

На той час їй необхідно було оформити в банку кредит. Працівники банку їй пояснили, що для отримання кредиту необхідно передати в іпотеку якесь нерухоме майно. У неї не було нерухомого майна. Працівники банку їй пояснили, що її батько може уповноважити її довіреністю розпоряджатися своїм майном, а вона може продати будинок своїй дочці, яка може стати майновим поручителем. Батькові про намір отримати кредит під іпотеку будинку вона не говорила. Батькові вона сказала лише що необхідно щоб він видав їй довіреність на розпорядження його майном. У батька не було пальців на руках, а тому необхідно було щоб хтось розписався за нього в довіреності. Розписалась за батька в довіреності її знайома ОСОБА_10. Під час посвідчення довіреності були її батько, вона (позивач), ОСОБА_10 і нотаріус. Після складання тексту довіреності нотаріус зачитав його в голос.

Про укладені кредитний договір та договір іпотеки вона батькові нічого не розповідала.

Просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_11 позов не визнала.

По суті позовних вимог нічого не змогла пояснити. Єдине вказала, що мати їй повідомила, що необхідно, щоб будинок діда ОСОБА_5 був зареєстрований на неї. Про гроші між ними мови не було.

Вважає, що так як сталось, то так має бути. Тобто, щоб будинок був зареєстрований на неї.

Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до довіреності, посвідченої 26.02.2008 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованої в реєстрі за №412, ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 управляти і розпоряджатися всім своїм майном, з чого б воно не було і де б воно не знаходилось, а в звязку з цим укладати всі дозволені законом угоди, зокрема, продавати, обмінювати, здавати в оренду, тощо…

У звязку з хворобою довірителя ОСОБА_5 та на його особисте прохання дана довіреність останньому була прочитана в голос нотаріусом і підписана гр-кою ОСОБА_10

(а.с.6)

Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №416, ОСОБА_3 (продавець), діючи від імені ОСОБА_5 на підставі вищевказаної довіреності, передала у власність (продала), а ОСОБА_4 (покупець) набула у власність (купила) цілий жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в с. Козятин, Козятинського району, Вінницької області, по вул. Лісова, 40.

(а.с. 7)

Згідно реєстраційного посвідчення Вінницького ООБТІ за ОСОБА_4 зареєстровано на праві власності цілий жилий будинок з господарськими будівлями по вул. Лісова, 40, в с. Козятин, Козятинського району на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу будинку.

(а.с.8)

Відповідно до договору іпотеки від 25.04.2008 року ОСОБА_4 (іпотекодавець) надала в іпотеку нерухоме майно, а саме, цілий жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Лісова, 40, в с. Козятин, Козятинського району, Вінницької області, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором перед ПАТ КБ «Приватбанк» (іпотекодержателем), в силу чого ПАТ КБ «Приватбанк» має право в разі невиконання ОСОБА_4 зобовязань, забезпечених іпотекою, звернути стягнення на предмет іпотеки.

(а.с.9-11)

З листа ОСОБА_5 від 02.02.2013 року, адресованого народному депутату України ОСОБА_12, вбачається, що уповноважуючи свою дочку довіреністю представляти його майнові інтереси, він не передбачав і не погоджувався на те, що належний йому на праві власності жилий будинок може бути проданий іншій людині, мотивуючи це тим, що правові наслідки укладення і посвідчення довіреності нотаріус йому не розяснював, а значення юридичних термінів йому незрозумілі.

(а.с.12)

З відповіді начальника УМВС України у Вінницькій області №3/С-259нд від 06.08.2013 року, адресованій ОСОБА_3 вбачається, що вищевказана заява від імені ОСОБА_5 на імя народного депутата України ОСОБА_12 була написана безпосередньо ОСОБА_3. В.М., з огляду на що розгляд звернення народного депутата України ОСОБА_13 по цьому питанню було завершено.

(а.с.14)

Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 03.12.2013 року було позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки - жилий будинок, що знаходиться по вул. Лісовій, 40, в с. Козятин, Козятинського району, Вінницької області та виселення відповідачів із вказаного будинку.

(а.с.15)

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу ОСОБА_6 було заведено спадкову справу №9/2014.

(а.с.16)

23.01.2014 року ОСОБА_2 подала заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_5.

(а.с.34)

23.01.2014 року ОСОБА_3 подала заяву до приватного нотаріуса про відмову від прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_5.

(а.с.35)

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Посилання позивача в обґрунтовання недійсності вищевказаного договору купівлі продажу на те, що довіреність від 26.02.2008 року, посвідчена приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу ОСОБА_9, якою ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 на вчинення юридично значущих дій, не була підписана довірителем, а за його проханням сторонньою особою, а саме, ОСОБА_10. є безпідставним, оскільки такий порядок посвідчення довіреностей не суперечить законодавству.

Зокрема, положеннями ч.3 ст. 45 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

З пояснень відповідача ОСОБА_3 судом встановлено, що покійний ОСОБА_5 не мав пальців на руках, а тому розписалась за батька в довіреності її знайома ОСОБА_10. Також із пояснень відповідача ОСОБА_3 судом встановлено, що після складання тексту довіреності нотаріус зачитав його в голос.

Як вбачається із тексту вищевказаної довіреності нотаріус зазначив, що у звязку з хворобою довірителя ОСОБА_5 та на його особисте прохання дана довіреність останньому була прочитана в голос нотаріусом і підписана гр-кою ОСОБА_10.

Таким, чином вищевказана довіреність, якою ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 управляти і розпоряджатися всім своїм майном, була посвідчена у встановленому законодавством порядку.

Посилання позивача в обґрунтовання недійсності вищевказаного договору купівлі продажу на те, що ОСОБА_5, уповноважуючи вищевказаною довіреністю ОСОБА_3 на вчинення юридично значущих дій, не мав на меті відчужувати свій будинок, а тим більше, - відчужувати з метою передачі у іпотеку є юридично неспроможними, оскільки мета, з якою ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_3 управляти і розпоряджатися всім своїм майном, не є предметом розгляду в даній справі.

Посилання позивача на необхідність застосування в даному випадку положень ст.232 ЦК України для визнання вищевказаного договору купівлі-продажу недійсним є безпідставним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину недійсним на підставі ст.232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

В даному випадку, позивач не надала належних і допустимих доказів того, що укладення вищевказаного договору купівлі-продажу жилого будинку взагалі суперечило інтересам покійного ОСОБА_5. Адже, власником будинку за вищевказаним договором купівлі-продажу стала онука покійного ОСОБА_5 ОСОБА_4, яка на той час проживала у вищевказаному будинку разом із своєю матірю ОСОБА_3 та самим ОСОБА_5. Тобто, власником будинку стала член сімї покійного ОСОБА_5.

Твердження позивача про те, що її батько ОСОБА_5 за життя заперечував своє волевиявлення на продаж будинку спростовується вищевказаним листом начальника УМВС України у Вінницькій області №3/С-259нд від 06.08.2013 року, з якого вбачається, що заява від імені ОСОБА_5 на імя народного депутата України ОСОБА_12 була написана безпосередньо ОСОБА_3.

Таким чином позивач не довела належними і допустимими доказами наявності передбачених законом підстав (ч.1 ст. 215, , ч.ч. 1-3,5,6 ст. 203, ч.1 ст.232 ЦК України), за яких вищевказаний договір купівлі продажу будинку можна було б визнати недійсним.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги безпідставними.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 (третьою особою без самостійних вимог зазначено Державний нотаріальний архів у Вінницькій області) про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним,

Повний текст рішення буде складено до 08 липня 2015 року включно.

Протягом двох днів з дня складання повного рішення його копію надіслати позивачеві і третій особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а позивачем і третьою особою в такий же строк з дня отримання його копії..

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Секретар

Дата документу 01.07.2015 року.