Малиновський районний суд м.Одеси
Справа № 2-1094/10
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2010 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі: головуючого судді - Дрішлюка А.І., при секретарі судового засідання - Алмановой І.Г., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину фіктивним, -
До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_1 про тлумачення правочину. Позивач обгру нтову вав свої вимоги тим. що 09.04.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 уклали договір позики, за яким Ду бенко ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_1 прийняв у власність 14 000 (чотирнадцять тисяч) доларів США, в підтвердження договору відповідач видав письмову розписку. Позивач зазначив, що за й домовленістю він передав кошти строком на три роки, до 30.04.2012 року , однак в розписці закралася помилка в даті повернення боргу, замість потрібного 30.04.2012 p.. помилково вказано 30.04.2112 р.
До Малиновського районного суду із зустрічною позовною заявою про встановлення відсутності грошового зобов'язання звернувся ОСОБА_1. Обґрунтовуючи заявлені вимоги посилався на те. шо тривалий час ОСОБА_1 вів спільний бізнес з ОСОБА_2 на ринку КП „Малиновський" в м. Одесі. ОСОБА_1 та Ду бенко О. М. вирішили вести діяльність окремо, внаслідок чого між ними виникли зобов'язання по вчиненню окремих дій щодо належного оформлення припинення спільної діяльності. ОСОБА_1 посилався на те, що з метою забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_1, які були оцінені у 14 000 доларів США, ОСОБА_2 запропонував ОСОБА_1 написати розписку, відповідно до якої ОСОБА_1 зобов'язувався передати ОСОБА_2 до 30 квітня 2112 року 14 000 доларів США. ОСОБА_1 посилався на те, що будь-яких зобов'язань перед ОСОБА_2 у нього не виникло, грошові кошти від ОСОБА_2 по розписці він не отримував, що, на думку ОСОБА_1, свідчить про факт неукладення між ними договору позики та відсутність у нього грошових зобов'язань перед ОСОБА_2 В процесі розгляду справи він уточнив позовні вимоги, просив визнати правочин позики фіктивним, оскільки грошових коштів за розпискою не передавалось, а сама вона видавались ним без наміру створити будь-які наслідки.
Позивач ОСОБА_2 на судові засідання неодноразово не з'являвся, з реєстрації знявся, на реєстраційний облік відповідно до Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" за обраним місцем проживання не став. Повідомлений про час та місце проведення судового засідання через засоби масової інформації в порядку передбаченому ст. 74 ЦК України.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2006 року, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про тлумачення правочину залишений без розгляду, в зв'язку з чим зустрічний позов набув статус первинного.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину фіктивним - підлягає задоволенню з наступних причин.
З матеріалів справи № 2-1094/10 встановлено, що 09.04.2009 р. ОСОБА_1 була написана розписка про те, що ОСОБА_1 зобов'язувався передати ОСОБА_2 до 30 квітня 2112 року 14 000 доларів США. Розписка написана власноруч ОСОБА_1, який свідомо
вказав дату повернення грошових коштів ..2112 p.". оскільки не отримував за нею грошових коштів, та сторони не мали наміру створити будь-яких наслідків пов'язаних з позиковими відносинами, оскільки між сторонами існували інші правовідносини, які лежать за межами заявлених позовних вимог.
Вілповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до п. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до сг. 234 ЦК України, фіктивним є правочин. який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.
На підставі пояснень ОСОБА_1 та у співставленні з розпискою, судом встановлено, що він навмисно / розписці від 09.04.2009 року зазначив дату 30.04.2112 p., а не 30.04.21 12 p., що свідчить про відсутність наміру ОСОБА_1 на реальне настання правових наслідків, що обумовлені право чином - договором позики. Факт фіктивності договору позики та розписки, які були спрямовані на оформлення іншої угоди щодо переоформлення торгового місця на ринку „Малиновський". яка між сторонами так і не була укладена та оформлена, визнав ОСОБА_2, що зафіксовано технічними засобами фіксації процесу. При цьому останній не заперечував, що грошові кошти за пред'явленою суду розпискою не передавались, що також зафіксовано технічними засобами фіксації процесу. З врахуванням встановлених судом обставин, та за відсутності будь-яких обгрунтованих заперечень та пояснень щодо встановлених судом обставин справи з боку відповідача ОСОБА_2. заочного розгляду справи, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 202, 203, 234 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88,
209, 212. 214-215. 224-226 ЦПК України, СУД -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину фіктивним, - задовольнити.
Визнати правочин укладений у формі договору позики від 9 квітня 2009 року між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 фіктивним (недійсним).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії, позивачем в загальному порядку, тобто рішення суду позивачем може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви ' ^ ;ння.