07.07.2015 ЄУН 337/1476/15-ц
Провадження № 2/337/841/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2015 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Бредун Д.С., при секретарі Медвідь Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання представник позивача адвокат ОСОБА_3 надала заяву (а.с.39), в якій просить розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивачки, а також задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 також надав суду заяву (а.с.31), в якій повністю визнав позов ОСОБА_1 та просив судовий розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з наданої суду копії свідоцтва про укладення шлюбу І-ЖС № 354547 (а.с.41) ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 21 серпня 1976 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Перебуваючи у вказаному шлюбі, 26 липня 1984 року ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому міської Ради народних депутатів м. Запоріжжя від 08.09.1983 за № 305 отримав ордер (а.с.3) № 555 серії А-VІ-ЖСК на право заселення його та його сімї у квартиру АДРЕСА_2, яку він в подальшому як член ЖБК № 279 «Метизник-5» придбав у приватну власність (а.с.4).

Додані до матеріалів справи копії розпорядження голови Хортицької районної адміністрації від 21.02.2008 р. № 396 р (а.с.5) та свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.6-7) свідчать про належне, відповідне вимогам законодавства України оформлення ОСОБА_2 права приватної власності на зазначену квартиру.

Згідно статті 22 Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, який діяв на час придбання квартири, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, що також узгоджується з діючими положенням ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України.

Відповідно до частини 1 ст. 70 СК України, частини 2 ст. 370 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 372 ЦК України м айно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Як встановлюють частини 2-3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Зважаючи на викладене, з урахуванням визнання ОСОБА_2 позову, суд вважає, що частки позивачки та відповідача у праві спільної сумісної власності є рівними. Тобто, кожному з них належить по 1/2 частині квартири, отже позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.С. Бредун