Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/1500/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Суровицька Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

22.07.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Авраменко Т.М., Суржика М.М.,

секретар - Кравченко Я.С.,

за участю представника ОКВП «Дніпро-Кіровоград», відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою обласного комунального виробничого підприємства ОКВП «Дніпро-Кіровоград» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 квітня 2015 року у справі за позовом обласного комунального виробничого підприємства ОКВП «Дніпро-Кіровоград» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з водопостачання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання.

В обґрунтування позову зазначало, що 17 грудня 2008 року між КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради», правонаступником якого є ОКВП «Дніпро-Кіровоград», та ОСОБА_4 (післяшлюбне прізвище - ОСОБА_4) було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. З 01 квітня 2012 року підприємство надавало послуги з водопостачання у будинок АДРЕСА_1, де проживають відповідачі. Проте відповідачі, які є споживачами послуг з водопостачання, що надаються підприємством , належним чином зобов'язання за договором про оплату послуг не виконували, тому станом на 01 листопада 2014 року за період з 01 квітня 2011 року по 31 жовтня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 2 961грн.81коп..

ОКВП просило суд стягнути на його користь солідарно з відповідачів борг за послуги водопостачання та водовідведення в сумі 2 961,81 грн., а також відповідно до ст.625 ЦК України три проценти річних в сумі 156,53 грн. та індекс інфляції в сумі 470,78 грн., всього 3 589 грн.02 коп. та судові витрати (а.с.2-3).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 790грн.22 коп. заборгованості за надані послуги з водопостачання та по 121 грн.80 коп. судових витрат з кожного. В решті позовних вимог відмовлено (а.с. 47-49).

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі (а.с.58-62).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» підтримав доводи апеляційної скарги, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечили проти них і просили рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_4, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання апеляційної інстанції не прибула.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України її неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвалене у справі рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем безпідставно нараховано оплату послуг з розрахунку на 7 осіб та пропущено строк позовної давності по вимогам до ОСОБА_4.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів погодитись не може, оскільки до цих висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17 грудня 2008 року між комунальним підприємством «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» та ОСОБА_4 , було укладено договір № 1102462 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення. Згідно умов договору підприємство зобов'язалось надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1, а споживач зобов'язалась своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором (п.1 договору).

З 01 квітня 2012 року правонаступником прав і обов'язків КП «Кіровоградське водопровідно-каналізаційне господарство Кіровоградської міської ради» є обласне комунальне виробниче підприємство «Дніпро-Кіровоград» (а.с.10).

Згідно Свідоцтва про шлюб, виданого 06 березня 2013 року, після державної реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_4 - ОСОБА_4 (а.с.8).

У будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 , зареєстровано 7 осіб, а саме : ОСОБА_4, ОСОБА_7, подружжя - ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх малолітні діти: ОСОБА_8, 2008 року народження, ОСОБА_10, 2010 року народження, ОСОБА_9, 2013 року народження, що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 25 м. Кіровограда від 21 червня 2014 року (а.с.7).

Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України,Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про питну воду та питне водопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року № 190 та договором, укладеним між сторонами.

Обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору.

Згідно зі статтею 32 вказаного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Лічильник води у будинку АДРЕСА_1 не встановлений. Як свідчить розрахунок, наданий позивачем (а.с.4) нарахування плати за послуги з водопостачання здійснювались з урахуванням тарифів та затвердженими в установленому порядку нормами споживання на одну особу та з урахуванням додаткової послуги - за полив в літній період, з розрахунку на одну особу. Пільги у споживача відсутні.

За період з 01 квітня 2011 року по 31 жовтня 2014 року ОКВП «Дніпро-Кіровоград» надало послуги з централізованого водопостачання на загальну суму 5 695,14 грн. За цей період було сплачено 3 192 грн.60 коп. (а.с.87).

Заперечуючи проти позову, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилались на те, що фактично ОСОБА_4 та ОСОБА_7 з 2008 року не проживають у будинку АДРЕСА_1.

На підтвердження своїх доводів в суді першої інстанції надали довідки квартального комітету № 31 від 29 квітня 2015 року про те, що ОСОБА_4 проживає і АДРЕСА_2 (а.с.43) та квартального комітету № 24 від 28 квітня 2015 року про те, що ОСОБА_7 проживає по АДРЕСА_3 без реєстрації (а.с.44).

Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачено, що споживач має право на несплату вартості послуг за час тимчасової відсутності Споживача та членів його сім'ї за умови відключення Виконавцем питної води і опломбування запірних вентилів на вводі у приватний будинок, та відновлення Послуг шляхом зняття пломб за письмовим зверненням Споживача (пункт 5.3.2), а також на зменшення розміру плати за Послуги у разі тимчасової відсутності Споживача та/або членів його сім'ї на підставі письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання)(пункт 5.3.3 Правил).

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Всуперечи вимог ст.ст.10 та 60 ЦПК України відповідачами не надані безспірні докази, які б свідчили про те, що вони в період з 01 квітня 2011 року по 31 жовтня 2014 року надавали відповідні довідки до ОКВП "Дніпро-Кіровоград", проте вони не були враховані при нарахуванні оплати за надані послуги з водопостачання.

Не надані такі докази і в суді апеляційної інстанції.

Тому за таких обставин висновок суду про безпідставність нарахування позивачем оплати за надані послуги з водопостачання з розрахунку на 7 осіб, а також щодо залишку заборгованості в сумі 790 грн.22 коп. є помилковим та таким, що не грунтується на доказах.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтвердили, що періодично і частково послуги з водопостачання оплачували, всі платежі позивачем враховані в розрахунку.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, правильність якого відповідачами не спростована в установленому порядку, з урахуванням здійсненої часткової оплати наданих послуг, станом на 01 листопада 2014 року заборгованість складає 2 961 грн.81 коп.

Не грунтується на законі і висновок суду про те, що позивач пропустив строк позовної давності у позовних вимогах до відповідача ОСОБА_4.

Як свідчать матеріали справи, відповідач ОСОБА_4 в суді першої інстанції заявила про застосування строку позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові ч. 3 і ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.2 і ч.3 ст.264 ЦК України).

Як свідчить розрахунок заборгованості відповідачі здійснювали оплату наданих послуг з водопостачання у травні, червні, липні 2011 року, жовтні, листопаді, грудні 2011 року, січні, лютому 2012 року, квітні 2012 року, січні, лютому 2013 року червні, серпні 2013 року, вересні 2013 року, у квітні, травні, червні 2014 року (а.с.87).

Вказані обставини свідчать про те, що строк позовної давності переривався, тому позов пред'явлено в межах строку позовної давності.

Оскільки суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального і процесуального права, прийшов до висновків, які не відповідають обставинам справи, рішення суду відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції (ст.11 ЦПК України).

Як свідчить зміст позову, підприємство пре'явило вимоги до трьох відповідачів, власника житла та членів його сім'ї.

Відповідно до ст.156 ЖК України повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані приймати участь у витратах щодо сплати комунальних послуг. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є законними представниками своїх малолітніх дітей.

Оскільки позовні вимоги до ОСОБА_7 позивачем не заявлені, то суд не враховує 1/7 частку у вартості наданих послуг.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання (правова позиція Верховного Суду України № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, яка відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для суду).

За таких обставин з ОСОБА_4 та ОСОБА_2.,ОСОБА_3 підлягає до стягнення солідарно на користь ОКВП заборгованість за надані послуги з водопостачання в сумі 2 538 грн.70 коп. (2961,81:7 осіб=423,11 грн.(1/7 від суми боргу); 2961,81- 423,11 грн. = 2538,70 грн.). а також три проценти річних в сумі 134 грн.17 коп. (156,53:7 осіб =22,36 (1/7); 156,53-22,36=134,17 грн.); індекс інфляції в сумі 405 грн.53 коп. (470,78:7=67,25 грн. (1/7); 470,78-67,25=403,53 грн.).

Часткове задоволення позову не перешкоджає позивачу звернутись з позовом до ОСОБА_7, яка не була залучена в якості відповідача по справі.

Згідно п.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як свідчать матеріали справи при подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 243 грн.60 коп., тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 81 грн.20 укоп. з кожного.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу обласного комунального виробничого підприємства ОКВП «Дніпро-Кіровоград» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 квітня 2015 року скасувати.

Позов обласного комунального виробничого підприємства ОКВП «Дніпро-Кіровоград» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь обласного комунального виробничого підприємства ОКВП «Дніпро-Кіровоград» заборгованість за надані послуги з водопостачання в сумі 2538 грн.70 коп, 3 % річних 134 грн.17 коп., індекс інфляції 403,53 грн. всього - 3076,40 грн. (три тисячі сімдесят шість гривень сорок копійок).

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь обласного комунального виробничого підприємства ОКВП «Дніпро-Кіровоград» судовий збір в сумі 81 грн.20 коп. з кожного, всього 243грн.60 коп.(двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: