АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3538/15 р.
Категорія: договірні Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Калюжної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «УкрСиббанк» на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим,-

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 03.10.2007 року між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту, за яким банк надав останньому кредит у розмірі 125000 доларів США, строком користування до 03.10.2017 року із сплатою 15 % річних на споживчі потреби.

03.10.2007 року між ОСОБА_3 та банком було укладено договір поруки, згідно якого позивач зобовязався відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_4 зобовязань за вищеописаним кредитним договором.

ОСОБА_4 прийнятих на себе зобовязань за договором не виконує, його заборгованість станом на 27.03.2014 року складає 2393321,61 грн. з яких: прострочена заборгованість за кредитом 117883,45 доларів США, що еквівалентно 1258063,97 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 88930,64 доларів США, що еквівалентно 949076,68 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту -17445,58 долл. США грн., що еквівалентно 186180,96 грн.

Зважаючи на те, що право вимоги до поручителя в звязку з неналежним виконанням позичальником умов договору виникло у банку 03.11.2008 року, просив визнати договір поруки від 03.10.2007 року припиненим.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги

Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не зявився.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року позов задоволено. Визнано договір поруки №1П-0 від 03.10.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після перейменування ПАТ «УкрСиббанк») припиненим з 03.11.2008 року. Стягнуто з ПАТ «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_3 відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для визнання поруки припиненою відсутні підстави, оскільки банк своєчасно звернувся з вимогою до поручителя.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що в звязку з несвоєчасним зверненням банком з вимогою до поручителя, договір поруки є припиненим.

Вказаний висновок судова колегія апеляційного суду вважає вірним.

Встановлено, що 03.10.2007 року між ОСОБА_4 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за яким банк надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 125000 доларів США, строком до 03.10.2017 року під 15 % річних ( а.с. 104 108 ).

Також 03.10.2007 року між ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір поруки №1П-0, згідно до умов якого останній зобовязався відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором №0 ( а.с. 61 62 ).

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 ЦК України ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 3.1.) про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

З кредитного договору №0 від 03.10.2007 року, укладеного між банком та ОСОБА_4 визначено виконання зобовязань у вигляді щомісячних ануїтетних платежів.

Таким чином, перебіг строку позовної давності починається від дня, коли ОСОБА_4 мав сплатити наступний щомісячний платіж, але не виконав свої зобовязання за договором, що і передбачено п. 2.2. Договору поруки.

За таких обставин саме з 03.11.2008 року у кредитора виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, згідно до довідки розрахунку заборгованості за кредитом.

Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 301, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» - відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -