АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5261/15 Справа № 201/7486/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська Охоронно-Страхова Компанія» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Українська Охоронно-Страхова Компанія» про стягнення доплати страхового відшкодування,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «Українська Охоронно-Страхова Компанія» про стягнення доплати страхового відшкодування - задоволені.

Стягнуто з ПАТ "Українська Охоронно - Страхова Компанія" на користь ОСОБА_4 доплату страхового відшкодування в розмірі 22 669,14 грн., пеню за прострочення в розмірі 664,70 грн. та судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ "Українська Охоронно - Страхова Компанія" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про відмову у задоволені позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 21 грудня 2013 року о 10 годині 40 хвилин у м. Дніпропетровську в районі е/о № 36 по вул. Космічна сталася ДТП за участю транспортного засобу "ЗАЗ" державний номер НОМЕР_5, під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля "ГАЗ" державний номер НОМЕР_4, під керуванням ОСОБА_4 В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб "ГАЗ" державний номер НОМЕР_4, що належить на праві власності позивачу.

Постановою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2013 винним у скоєнні ДТП було визнано ОСОБА_5 /а.с. 8/. Постанова набрала законної сили.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені судовим рішення у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вказаними протиправними діями позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_5, пов'язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями третьої особи і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи.

На час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 мав страховий поліс ПАТ "Українська охоронно - страхова компанія" № АС/5515017 від 21 червня 2013 року про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, термін дії полісу: з 22 червня 2013 року по 21 червня 2014 року /а.с. 56/ .

Відповідно до висновку судового експерта № 003/14 від 05 січня 2014 року вартість матеріального збитку завданого ОСОБА_4, як власнику транспортного засобу "ГАЗ ", державний номер НОМЕР_4, становить 30 776,39 грн. /а.с.12-23/.

Стаття 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", визначає, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

23 грудня 2013 року позивач відразу повідомив страхову компанію про ДТП /а.с. 57/.

31 грудня 2013 року за участю винуватця ДТП - ОСОБА_5, в присутності представника відповідача, незалежним судовим експертом ОСОБА_10 було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу "ГАЗ" державний номер НОМЕР_4.

Відповідно до акту виконаних робіт ПП "ОСОБА_9". № 066 від 12 лютого 2014 року вартість відновлювального ремонту становить 35 128,80 грн. Оплата вартості відновлювального ремонту позивачем проведена в повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткового ордеру № 2 від 05 лютого 2014 року, № 4 від 07 лютого 2014 року, № 5 від 10 лютого 2014 року № 8 від 12 лютого 2014 року /а.с. 27/.

30 січня 2014 року позивач направив відповідачу заяву на отримання страхового відшкодування, яку останні отримали 03 лютого 2014 року. Кінцевий термін виплати страхового відшкодування 03 травня 2014 року.

24 лютого 2014 року на замовленням відповідача було надано звіт № 077/14, згідно якого вартість майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу ГАЗ 33023 складає 8 142,96 грн. /а.с. 61-82/.

20 травня 2014 року відповідач сплатив ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 7 107,25 грн., що підтверджується випискою із банківського рахунку від 27 травня 2014 року /а.с. 88/.

30 вересня 2014 року ухвалою суду по справі було призначено судову авто-товарознавчу експертизу. Однак в зв'язку з тим, що транспортний засіб на момент проведення експертизи було відремонтовано встановити вартість майнової шкоди заподіяної власнику транспортного засобу ГАЗ 33023 не має можливості.

В судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_10 підтвердив даний ним висновок експертного дослідження № 003/14 від 05 січня 2014 року.

Згідно ст. 29 Закону України, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" встановлено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.. 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно Полісу №АС/5515017 та ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого, та визначено суму франшизи в розмірі 1 000,00 грн.

Отже, враховуючи, що згідно висновку судового експерта ОСОБА_10. № 003/14 від 05 січня 2014 року вартість матеріального збитку становить 30776,39 грн., з яких не підлягає відшкодуванню страховою компанією франшиза - 1 000 грн. та виплачене страхове відшкодування - 7 107,25 грн., до виплати належить 22 669,14 грн.

Вказані висновки суду першої інстанції цілком ґрунтуються на вимогах закону та обставинах справи та колегія суддів погоджується з такими висновками.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення виплат по страховому відшкодуванню за страховою подією у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив їх з наступних підстав.

Стаття 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає відповідальність страховика, а саме за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

ОСОБА_4 08 січня 2014 року надав заяву про настання страхового випадку, яка була отримана відповідачем, 03 лютого 2014 року, що підтверджується поштовим повідомленням / а.с. 10-11/.

Після спливу 90 денного строку, відведеного законодавством на здійснення оплати по страховому відшкодуванню, ОСОБА_4 лише 20 травня 2014 року отримав страхове відшкодування.

За період з 03 по 20 травня 2014 року пеня на суму обов'язкового ліміту 29 776,39 - становить 263,50 грн., а з 20 травня по 06 червня 2014 року на суму 22 669,14 грн. сума страхового відшкодування - становить 401,20 грн.

Задоволення позовних вимог в цій частині відповідає вимогам закону.

Доводи апелянта полягають у незгоді з тим, що судом першої інстанції для визначення розміру заподіяної шкоди прийнятий висновок судового експерта ОСОБА_10. № 003/14 від 05 січня 2014 р., а не звіт виготовлений на замовленням відповідача № 077/1424 лютого 2014 року фізичної особи підприємця - суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Ці дані встановлюються на підставі письмових доказів, речових доказів, висновків експертів, тощо. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення (ст..212 ЦПК).

Судом першої інстанції прийнятий до уваги саме висновок експертного дослідження, наданий судовим експертом, який відповідає вимогам Закону України «Про судову експертизу». Експерта ОСОБА_10, був допитаний в судовому засіданні та попереджався про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Посилання апелянта на положення ст.34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказана норма містить посилання саме на зобов'язання страховика направити свого представника, яким може бути працівник, аварійний комісар або експерт, протягом 10 днів для визначення розміру збитків. Тобто направлений представник повинен бути експертом, а ні фахівцем оціночної діяльності.

Судом першої інстанції не було порушено порядок дослідження доказів, встановлений ст.. 185 ЦПК, а тому, відповідно до ст.. 303 ЦПК , суд апеляційної інстанції не має підстав для їх переоцінки.

Стосовно незгоди з нарахуванням пені, колегія суддів також вважає ці доводи необгрунтованими, так як суд першої інстанції навів розрахунок, з якого вбачається, що при нарахуванні пені враховано суму збитків, франшизу, виплачену частину відшкодування, та вірно зазначено період.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відповідність рішення суду першої інстанції вимогам ст..ст. 213, 214 ЦПК, тому воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, - у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська Охоронно-Страхова Компанія» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: