Дата документу 29.05.2015
Справа № 334/8980/13-ц
Провадження № 6/334/264/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Нестеренко Ю.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 -

В С Т А Н О В И В:

Ленінський відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі Ленінський ВДВС) звернувся до суду з поданням, підписаним державним виконавцем Москаленко Є.А. і погодженим начальником Ленінського ВДВС, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, в обґрунтування якого посилається на те, що на виконанні в Ленінському ВДВС знаходиться виконавче провадження №44962587 з примусового виконання виконавчого листа №334/8980/13-ц від 02.10.2014р., виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30000,00 грн. та стягнення судового збору у розмірі 300,00грн.

Постановою державного виконавця від 06.10.2014 року відкрито виконавче провадження, встановлено строк для самостійного виконання вимоги у строк до 13.10.2014р. У встановлений строк вимога не виконана, заборгованість за вказаним виконавчим документом не погашена. Боржник ОСОБА_2 проживає за вказаною в виконавчому документі адресою: м. Запоріжжя, вул. Крижановського, 10. Посилаючись на наявність у особи невиконаних зобовязань, покладених на неї рішенням, і ухилення від їх виконання, державний виконавець просить задовольнити клопотання та тимчасово обмежити ОСОБА_2, у праві виїзду за кордон до виконання вказаних зобовязань.

В судовому засіданні державний виконавець Ленінського ВДВС не був присутній, з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Розглянувши подання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України.

П. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, положеннями п.5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон, ухилення від виконання зобовязань, покладених на громадянина судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні Ленінського ВДВС ЗМУЮ знаходиться виконавче провадження №44962587 з примусового виконання виконавчого листа №334/8980/13-ц від 02.10.2014р., виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 30000,00 грн. та стягнення судового збору у розмірі 300,00грн.

Постановою державного виконавця від 06.10.2014 року відкрито виконавче провадження, встановлено строк для самостійного виконання вимоги у строк до 13.10.2014р. Державний виконавець в поданні посилається на те, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження направлялась боржнику за вих..№ 31514 ЄДРВП 44962587, як доказ цього державний виконавець надав суду копію супровідного листа про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, однак доказів її отримання чи ухилення від отримання боржником, суду не надано. Також згідно наданих матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем на адресу боржника направлялася вимога зявитися до державного виконавця на 06.02.2015 року, однак доказів отримання боржником цієї вимоги чи ухилення від отримання, суду не надано.

Державним виконавцем встановлено, що відсутні джерела отримання доходів боржником, відсутні рахунки, відкриті у банках та інших фінансових установах, не знайдено інформації про останнє місце роботи боржника.

Доказів про здійснення інших дій, направлених на встановлення майна боржника, на яке можна звернути стягнення, суду не надано.

З часу відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника. Згідно акту державного виконавця від 30.01.2015р., виходом державного виконавця за адресою м. Запоріжжя, вул. Крижановського, буд.10, встановлено, що боржника дома не виявилось. Зі слів ОСОБА_3 боржник ОСОБА_1 знаходиться на заробітках та місце його мешкання невідомо.

Постановою державного виконавця від 07.10.2014 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим паче, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що нею було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково. Матеріали подання таких відомостей не містять, а обов'язком державного виконавця ДВС було їх надання.

Приймаючи до уваги відсутність доказів про обізнаність боржника щодо наявності відкритого виконавчого провадження та строків його виконання, доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, суд дійшов до висновку, що законних підстав для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України не вбачається.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Турбіна Т. Ф.