АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

09 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Вербової І.М., Панченка М.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед», ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року,

встановила:

04.09.2014 р. Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (надалі - ПрАТ «ПРОСТО-страхування») звернулося до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень від 21.04.2015 р. просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 42 852 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 428,52 грн., а з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» ( надалі - ПрАТ «СК «Дніпроінмед») - в сумі 49 000 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в сумі 490 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2 уклали договір страхування №ПК001641 майнових інтересів власника автомобіля «Volkswagen Passat CC», реєстраційний номер НОМЕР_1.

02 листопада 2013 року на вул. Ак. Вільямса в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Кіа Сеrato», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_1, та автомобіля «Volkswagen Passat CC», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2

Вказана подія була визнана страховою, про що 29 листопада 2013 р. було складено страховий акт та 13 січня 2014 р. - додатковий страховий акт.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КуПАП.

Відповідно до звіту з оцінки транспортного засобу від 13.11.2013 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat CC», реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 93292 грн.

ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування у розмірі 91 852 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «Дніпроінмед» відповідно до полісу №АС/2645966, з лімітом відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, 50 000 грн., франшизою 1000 грн.

Посилаючись на те, що до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» перейшли права страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, у відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993, 1187, 1191, 1194 ЦК України просило позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» витрати по сплаті страхового відшкодування у розмірі 15638,23 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 156,38 грн.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» витрати по сплаті страхового відшкодування у розмірі 49 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 490 грн.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Дніпроінмед», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Києва та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Свої доводи обґрунтовує тим, що суд першої інстанції незаконно відніс суму франшизи у розмірі 1440 грн. за договором добровільного майнового страхування №001641 від 19.04.2013 р., укладеного між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2, до витрат, які поніс позивач у зв'язку ремонтом пошкодженого автомобіля. Вважає, що сума франшизи може бути відшкодована виключно потерпілій особі.

Крім цього, суд першої інстанції неправомірно відніс додаткові витрати, зазначені у додатковому страховому акті від 13.01.2014 р., до витрат на ремонт автомобіля «Volkswagen Passat CC», реєстраційний номер НОМЕР_1, у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою. Рахунок ТОВ «Автосоюз» №С300263533/СС00181359 від 20.11.2013р., на підставі якого експертом було розраховано суму завданого збитку, містить виправлення щодо суми відновлювального ремонту. Вважає вказаний рахунок неналежним та допустимим доказом на підставі якого не може бути визначена сума завданого збитку. Таким чином доводи позивача не підтверджені належними і допустимими доказами, що судом першої інстанції не було враховано при винесенні оскаржуваного рішення.

В судовому засіданні представник ПрАТ «СК «Дніпроінмед» ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ПрАТ «ПРОСТО-страхування» - ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_1 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 02 листопада 2013 року на вул. Ак. Вільямса в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Кіа Сеrato», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1, та автомобіля «Volkswagen Passat CC», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, застрахованого ПрАТ «ПРОСТО-страхування» на підставі договору добровільного страхування №ПК001641 від 19.04.2013 р.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2013 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КуПАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПрАТ «СК «Дніпроінмед» на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2645966. За вказаним договором ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

У зв'язку з визнанням даного випадку страховим, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 91 852 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з розміру матеріального збитку, встановленого висновком експерта №4 судової авто товарознавчої експертизи від 26.01.2015 р. Враховуючи ліміт відповідальності ПрАТ «СК «Дніпроінмед» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2645966, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993, 1187, 1194 ЦК України з страховика на користь позивача підлягає стягненню сума понесених збитків в розмірі 49 000 грн., а з винною особи - 15 638, 23 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завданий збиток.

Відповідно до висновку експерта №4 судової авто товарознавчої експертизи від 26.01.2015 р., розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen Passat CC», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 02.11.2013 р., становить 64 638 грн. 23 коп. (а.с. 103-112).

Суд першої інстанції врахував вказаний висновок та дійшов правильного висновку про те, що позивач набув право зворотної вимоги (в порядку суброгації) до страховика особи, винної у завданні збитків, в розмірі грошової суми, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції незаконно стягнув з ПрАТ «СК «Дніпроінмед» суму франшизи у розмірі 1440 грн., яка передбачена договором добровільного страхування договором добровільного майнового страхування №001641 від 19.04.2013 р., укладеного між ПрАт «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_2, є необґрунтованими.

Враховуючи, що розмір заподіяних страхувальнику збитків відповідно до висновку судової експертизи становить 64 638,23 грн., задоволення позовних вимог до страховика винної особи в межах ліміту відповідальності останнього в сумі 49 000 грн. ( 50 000 грн. - 1000 грн. франшизи) ґрунтується на законі.

Колегія суддів відхиляє також доводи апеляційної скарги в тій частині, що вимоги позивача не були підтверджені належними та допустимими доказами.

Як вбачається з висновку експерта №4 судової автотоварознавчої експертизи від 26.01.2015 р., останній проводився з урахуванням матеріалів справи. При цьому експертом за основу було взято звіт №10238/90200 з оцінки транспортного засобу, складений 13.11.2013 р. оцінювачем автотранспортних засобів ОСОБА_5

Посилання на те, що при складанні вказаного звіту оцінювачем було використано рахунок №С300263533/СС00181359 від 20.11.2013 р. ТОВ «Автосоюз» ґрунтується на припущеннях. Крім цього, як вбачається зі змісту наявних на вказаному документі правок, вони стосувались визначення загальної суми вартості ремонтно-відновальних робіт даного товариства в бік їх зменшення (а.с.37-38).

Відповідач не обґрунтував, які саме дані вказаного рахунку викликають у нього сумніви в частині їх достовірності.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача в частині стягнення суми страхового відшкодування з страховика винної особи підтверджені належними та допустимими доказами, а рішення суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а тому підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі доводів колегія суддів не вбачає.

Рішення суду першої інстанції в іншій частині сторони не оскаржують, а тому воно не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись статтями 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/9523/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.