Справа № 184/716/15-ц
Номер провадження 2/184/305/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Горбенко Н.В.,

при секретарі Попівніч Н.І.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Дніпропетровське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача банківських послуг шляхом стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про захист його прав як споживача шляхом стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, а саме договором №4411/3-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 02.07.2013р. в сумі 26576,79грн., договором №307231/8515/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 26.05.2014р. в сумі 27000,79грн., договором №307231/28786/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 19.11.2014р. в сумі 18 9500грн. та нарахованих відсотків за вказаними вкладами на день видачі вкладів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02.07.2013 року він уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір №4411/3-13 про банківський строковий вклад ( депозит) «Класік» строком на 3 місяця в національній валюті. Відповідно до умов зазначеного договору він передав, а банк прийняв грошові кошти в національній валюті у сумі 26576,79 грн. на строк з 02.07.2013 року по 02.10.2013 року. На час користування коштами вкладу банк нараховує та виплачує йому проценти за ставкою 16,50 % річних. Вказаний договір неодноразово був продовжений. Також 26.05.2014 року він уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір - заяву №307231/8515/3-14 про банківський строковий вклад ( депозит) «Класік» строком на 3 місяця в національній валюті. Відповідно до умов зазначеного договору він передав, а банк прийняв грошові кошти в національній валюті у сумі 27000,79 грн. на строк з 26.05.2014 року і по 26.08.2014 року в порядку на умовах , визначених у зазначеному договорі - заяві та Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб. Відповідно до умов договору, на час користування коштами вкладу банк нараховує та виплачує йому проценти за ставкою 24 % річних. Крім того, 19.11.2014 року він уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір - заяву №307231/28786/3-14 про банківський строковий вклад ( депозит) «Класік» строком на 3 місяця в національній валюті. Відповідно до умов зазначеного договору він передав, а банк прийняв грошові кошти в національній валюті у сумі 190500 ( сто дев'яносто тисяч п'ятсот ) грн. на строк з 19.11.2014 року і по 19.02.2015 року з правом дострокового розірвання договору в порядку на та умовах, визначених у зазначеному договорі - заяві та Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб. На час користування коштами вкладу протягом строку, визначеного договором банк нараховує та виплачує клієнту процента за ставкою 23 % річних. Відповідно до п. 5.2 вказаних Основних умов, у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строк розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. В разі ж, коли Вкладник не надав Банку зазначену письмову вимогу та не вимагає повернення Вкладу після закінчення строку, визначеного Договором-заявою, строк розміщення Строкового вкладу вважається продовженим з наступного дня, після закінчення строку, визначеного Договором-заявою, на строк, що дорівнює початковому строку розміщення Строкового вкладу. Протягом строку, на який продовжено розміщення Строкового вкладу, Банк нараховує і виплачує Вкладнику проценти за ставкою, що встановлена Банком для банківських строкових вкладів (депозитів) відповідного виду Вкладу та діє станом на перший день початку строку, на який продовжено розміщення Вкладу. Кількість пролонгацій строку розміщення Строкового вкладу за Договором необмежена. Після закінчення кожного строку, на який було продовжено розміщення Строкового вкладу, кошти зі Строкового вкладного рахунку можуть бути повернуті Вкладникові за його письмовою вимогою на умовах, визначених у абзаці першому цього пункту Основних умов, а дія Договору припиняється.

19.02.2015 року у день закінчення строку дії основного договору, він звернувся до банку з метою припинення подальшої дії усіх вказаних вище банківських договорів та отримання своїх грошових коштів разом з нарахованими процентами. Однак банк йому його депозитні вклади не повернув, посилаючись на деякі свої обставин, обіцяв повернути вклади найближчим часом у разі якщо ним буде продовжена дія останнього договору банківського вкладу від 19.011.2014 року, строк дії якого як раз закінчився 19.02.2015 року, ще на 6 місяців шляхом укладення додаткової угоди. Він погодився на такі умови банку відносно продовження дії останнього договору банківського вкладу у разі повернення йому банком двох попередніх вкладів і не на усі суму депозитного договору від 19.11.2014 року, а тільки на його частину у сумі 100 тис грн. Таким чином , 19.02.2015 року між мною та відповідачем була укладена додаткова угода № 1 до договору про банківський депозит від 19.11.2014 року, відповідно до якої сторони домовилися про розміщення грошових коштів на суму 100 тис. грн. на період з 20.02.2015 року і по 19.08.2015 року з виплатою процентів вже за меншою ставкою 21% річних. Він був змушений погодитися на вимоги банку про продовження дії вказаного банківського договору тільки внаслідок того, що сподівався на те, що банк поверне йому у такому разі залишок вкладу на суму 90500 грн. як і обіцяв у той же день 19.02.2015 року. Однак фактично відповідач, ввів його таким чином в оману, тому, що він додаткові угоду від 19.02.2015 року на вигідних для себе умовах з банком на 100 тис. грн. підписав, а залишок вкладу, який він обіцяв йому видати разом з нарахованими процентами до сих пір не повернув.

Тоді 27.02.2015 року він звернувся до банку з відповідними заявами про повернення йому вказаних вище двох банківських вкладів на суму 26576,79 грн., 27000,00 грн., а також про дострокове повернення вказаних вище 100 000грн. Відповідач прийняв у нього заяву та була узгодження дата повернення вказаних банківських вкладів на 13.03.2015 року і припинення подальшої дії договорів на вказані банківські вклади. Але 13.03.2015 року банк йому вказані вклади не повернув , посилаючись на деякі свої обставини і запропонував подати нові заяві про повернення вкладі. 13.03.2015 року банк тільки обіцяв йому повернути залишок по договору депозиту від 19.11.2014 року у той же день, 13.03.2015 року він написав заяву на повернення частини вказаного вкладу у розмірі 89500 грн. у той же день 13.03.2015 року. Але так їх і не

повернув. 13.03.2015 року він надав відповідачу чергові заяви про повернення йому усіх трьох банківських вкладів на узгоджену з банком дату повернення депозитів, а саме на 27.03.2015 року.

27.03.2015 року він знов звернувся до банку відповідно до умов погодженої дати повернення йому банківського вкладу, але знов отримав відмову. До сих пір банк так і не повернув йому його банківські вклади разом з нарахованими процентами за користування вкладом. Таким чином вважає, відповідач грубо порушує його права споживача банківських послуг і він змушений звернутися до суду з позовом. Просить суд захистити його права як споживача банківських послуг шляхом стягнення з банку грошових коштів та нарахованих йому процентів на день видачі вкладів за договорами банківських вкладів.

В судовому засіданні позивач позов уточнив, підтримав та просить суд, задовольнити позов захистивши його права як споживача банківських послуг стягнувши з відповідача грошові кошти та нараховані проценти на день видачі вкладів за договорами банківського вкладу.

Представник відповідача в судове засідання не зявилась. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином судовою повісткою. Причину своєї неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін; докази подаються сторонами; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 207 ЦК України, - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Судом встановлено, що 02.07.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір №4411/3-13 банківського строкового вкладу строком на три місяці у національній валюті в сумі 26 576,79грн. з нарахуванням та виплатою 16,50% річних, який неодноразово продовжувався. Також 26.05.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір №307231/8515/3-14 банківського строкового вкладу строком на три місяці у національній валюті в сумі 27 000,79грн. з нарахуванням та виплатою 24% річних, який неодноразово продовжувався. Крім того, 19.11.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір №307231/28786/3-14 банківського строкового вкладу строком на три місяці у національній валюті в сумі 190 500грн. з нарахуванням та виплатою 23% річних, який неодноразово продовжувався.

19.02.2015 року у день закінчення дії останнього договору позивач звернувся до відповідача з заявою про припинення дії договорів та повернення йому його грошових коштів та нарахованих відсотків. Однак банк гроші не повернув, натомість сторони уклали додаткову угоду №1 до договору про банківський депозит від 19.11.2014 року, відповідно до умов якої позивач розмісти у банку грошові кошти в сумі 100 000 грн. на період з 20.02.2015 року до 19.08.2015 року з нарахуванням та виплатою 21 % річних, при цьому бан обіцяв йому повернути залишок вкладу в сумі 90 500грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму(вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або інший дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідач отримав від позивача грошові кошти, однак після закінчення договорів не повернув їх та не сплатив нараховані відсотки.

Згідно ст. 1060 ч. 2 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові і кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

За змістом ст.41 Конституції України право власності є непорушним. Це означає, що воно за будь-яких умов повинно бути захищено, крім випадків коли таке право допускається звуженню, що обґрунтовано законом.

27.02.2015 року позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення йому грошових коштів за 2 банківськими договорами в сумі 26 576,79грн. та 27 000грн., та дострокове повернення 100 000грн. по додатковій угоді. У вказаний день було узгоджено дату повернення, а саме 13.03.2015 року, однак у вказаний день позивачеві не було повернуто його грошові кошти та нараховані відсотки. Тому 13.03.2015 року позивачем подано до банку ще одну заяву про повернення коштів та узгоджено нову дату повернення 27.03.2015 року, але до вказаної дати відповідач не виконав свої зобовязання.

На основі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач грубо порушує право позивача. Постільки позивач є споживачем банківських послуг, які надає відповідач, тому права споживача необхідно захистити керуючись ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.3 ст. 5 Закону України « Про захист прав споживачів», захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи, що здійснюють державний санітарно-епідеміологічний нагляд, інші державні органи, органи місцевого самоврядування згідно із законодавством, а також суди.

Відповідно до ст. 22 Закону України « Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ» зазначив, що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини нагадав, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (NejdetSahin і PerihanSahin проти Туреччини, № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року).

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності ОСОБА_1, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 як споживач за позовом, що пов'язаний з порушенням її прав звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави 2 430 грн. 78 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 526, 530, 629, 611, 1058, 1060, 1061, 1066 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, ЗУ «Про банки та банківську діяльність», ЗУ «Про захист прав споживачів», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Дніпропетровське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача банківських послуг шляхом стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу задовольнити.

Захистити права споживача ОСОБА_1 шляхом стягнення з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Дніпропетровське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит» код банку 307231, на користь ОСОБА_1 (ІНН) грошові кошти за договорами банківського вкладу, саме:

- 26 576 (двадцять шість тисяч пятсот сімдесят шість) гривень 79 копійок та нараховані відсотки на день видачі вкладу за договором №4411/3-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 02.07.2013р.;

-27 000 (двадцять сім тисяч) гривень 79 копійок та нараховані відсотки на день видачі вкладу договором №307231/8515/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 26.05.2014р.,

-189 500(сто вісімдесят девять тисяч пятсот) гривень та нараховані відсотки на день видачі вкладу за договором №307231/28786/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» від 19.11.2014р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Дніпропетровське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит» в дохід держави судовий збір в сумі 2 430 грн. 78 коп.

Копія заочного рішення протягом трьох днів надсилається відповідачу. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10-ти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 липня 2015 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду ОСОБА_3