Справа № 295/4882/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" липня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участю секретаря Яковенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", ОСОБА_2 про визнання договору банківського вкладу нікчемним, повернення грошових коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", ОСОБА_1 про визнання договору банківського вкладу дійсним та визнання вкладником за договором,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі ПАТ "Дельта Банк"), ОСОБА_2, в якому просив визнати договір №001-05516-161214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 16.12.2014 р., укладений між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк" нікчемним; повернути грошові кошти в сумі 7500 доларів США на поточний банківський рахунок позивача №5065, з якого 16.12.2014 р. були списані кошти.

Позов обґрунтовувався тим, що ОСОБА_1 з 2012 року являється вкладником ПАТ "Дельта Банк" на суму 7510,36 дол. США та 16.12.2014 р. ОСОБА_2 діючи від його імені згідно довіреності від 07.11.2014 р. розпорядилася грошовими коштами в сумі 7500 дол. США та надала розпорядження про перерахування цих коштів з його рахунку на свій депозитний рахунок №1798, шляхом укладення спірного договору №001-05516-161214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США.

Посилаючись на те, що списання ПАТ "Дельта Банк" грошових коштів з поточного рахунку ОСОБА_1 та їх зарахування на депозитний рахунок ОСОБА_2 суперечать п. п. 1.1- 1.13, 2.2, 2.9 розділу 4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, ст. 228 ЦК України, Постанові НБУ №692/БТ від 30.10.2014 р. «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», а також те, що відповідач ОСОБА_2 не мала повноважень на здійснення операції по видачі розпорядження про перерахування грошових коштів, оскільки довіреність від 07.11.2014 р. не містить вказівки на такий вид розпорядження грошовими коштами як перерахування на депозитний рахунок інших осіб, вказував, що укладений між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2 правочин є нікчемним.

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ПАТ "Дельта Банк", в якому просила визнати договір №001-05516-161214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 16.12.2014 р., укладений між ОСОБА_2 та "Дельта Банк" дійсним та визнати ОСОБА_2 вкладником за спірним договором.

Посилаючись на те, що спірний договір №001-05516-161214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 16.12.2014 р., укладений між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк" на суму 7500 доларів США відповідає нормам чинного законодавства просила захистити своє право як вкладника, що оспорюється ОСОБА_1 та визнати оспорюваний договір дійсним.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 10 квітня 2015 року справу №295/4882/15-ц передано на розгляд до Корольовського районного суду м. Житомира.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, надіслав до суду клопотання, в якому просив розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зустрічний позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити за безпідставністю.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, подала через канцелярію суду клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги за зустрічним позовом підтримала в повному обсязі, проти первісного позову заперечувала та просила у його задоволенні відмовити.

Відповідач ПАТ "Дельта Банк" свого представника у судове засідання не направив, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, подав заяву від 01.07.2015 р., в якій просив розгляд справи проводити без участі представника банку, а також письмові заперечення від 01.07.2015 р., в яких в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору банківського вкладу нікчемним, повернення грошових коштів просив відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, керуючись законом, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 16 грудня 2014 р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №001-05516-161214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США, згідно якого банк залучив від вкладника депозитний вклад у сумі 7500 доларів США з 16.12.2014 р. по 16.03.2015 р. під 11% річних за умови, якщо договір є діючим на кінець кожного календарного місяця строку залучення вкладу, а також на дату закінчення строку залучення вкладу.

Крім того, 16 грудня 2014 р. між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено додаткову угоду №1 до договору №001-05516-161214 від 16.12.2014 р., згідно якої сторони домовились п. 1.8 договору викласти в наступній редакції: "Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що п. 5.11 Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються", а також погодили, що для цілей вказаного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок № 1798 (п. 1.6 договору).

Встановлено, що ОСОБА_2, діючи згідно нотаріальної довіреності від 07.11.2014 р., надала розпорядження про перерахування грошових коштів у сумі 7500 доларів США з поточного рахунку ОСОБА_1 №7200 на свій депозитний рахунок №1798.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно із ч. 1 ст. 1062 ЦК України на рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Так, первісний позивач ОСОБА_1 вказує на нікчемність правочину - договору банківського вкладу (депозиту) №001-05516-161214 від 16.12.2014 р., укладеного між ОСОБА_2 та ПАТ "Дельта Банк" посилаючись на те, що вчинення безготівкового перерахування грошових коштів з поточного рахунку одної фізичної особи на рахунок іншої фізичної особи, відкриті в одному банку, для залучення коштів на вклад фізичної особи - суперечить п. п. 1.1- 1.13, 2.2, 2.9 розділу 4 Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, які встановлюють загальні вимоги до оформлення касових документів та приймання готівки банком.

Водночас, як вбачається із наявного в матеріалах справи платіжного доручення №1 від 16.12.2014 р. грошові кошти з рахунку ОСОБА_1 №5065 переказані на депозитний рахунок ОСОБА_2 №1798 у безготівковій формі, згідно із зазначенням платежу «Переказ коштів на депозитний рахунок згідно депозитного договору №001-05516-161214 від 16.12.2014 р.; дод. Угода №1 від 16.12.2014 р.» (а.с. 9).

Таким чином, грошові кошти в сумі 7500 доларів США надійшли на депозитний рахунок ОСОБА_2 (залучені як кошти на депозитний вклад) шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку одної фізичної особи резидента ОСОБА_1 на рахунок іншої фізичної особи резидента ОСОБА_2, відкриті в одному банку ПАТ «Дельта банк».

У відповідності із ст. 4, п.п. 7.1.1, 7.1.5 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» для проведення переказу можуть використовуватися кошти як у готівковій, так і в безготівковій формі.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору.

Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої Постановою правління Національного банку України від 21.01.2014 № 22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (надалі - Інструкція): учасники безготівкових розрахунків - банки та їх філії, підприємства, фізичні особи та інші клієнти банку, з рахунків яких списуються або на рахунки яких зараховуються кошти; платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача.

Згідно із п. 1.6 Інструкції банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, іншим нормативно-правовим актам.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд.

Відповідно до п. 7.13 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за №1172/8493, вбачається, що з поточного рахунку в іноземній валюті за розпорядженням фізичної особи-резидента або за його дорученням проводяться операції, зокрема перерахування в межах України на рахунок іншої фізичної особи-резидента.

Нормативно-правові акти та спірний договір не містять заборони на відкриття депозитного вкладу шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку одної фізичної особи резидента на рахунок іншої фізичної особи резидента, відкриті в одному банку.

Таким чином, договір банківського вкладу (депозиту) №001-05516-161214 від від 16.12.2014 р., згідно якого банк залучив від ОСОБА_2 як вкладника депозитний вклад у сумі 7500 доларів США з 16.12.2014 р. по 16.03.2015 р., який поступив на її рахунок шляхом безготівкового перерахування грошових коштів з поточного рахунку ОСОБА_1 на рахунок іншої особи ОСОБА_2, відкриті в одному банку - ПАТ "Дельта Банк", з метою залучення коштів на вклад, укладений згідно вимог чинного законодавства.

Що стосується посилань первісного позивача ОСОБА_1 щодо визнання спірного договору нікчемним у звязку із тим, що останній порушує публічний порядок на підставі ч.1 ст. 228 ЦК України, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як розяснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вбачається, що перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок, визначений статтею 228 ЦК України: 1) правочини, спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина; 2) правочини, спрямовані на знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема: правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не є такими, що порушують публічний порядок.

Враховуючи, що доказів того, що договір банківського вкладу (депозиту) №001-05516-161214 р. від 16.12.2014 р. посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, або укладений з метою, яка завідомо порушує конституційні права і свободи людини і громадянина первісним позивачем не надано та судом не встановлено, то спірний правочин не може вважатися таким, що порушує публічний порядок.

Що стосується доводів первісного позивача ОСОБА_1 щодо визнання спірного договору нікчемним у звязку із тим, що ОСОБА_2, що діяла від імені ОСОБА_1 за дорученням не мала повноважень на здійснення операції по перерахунку коштів, оскільки довіреність від 07.11.2014 р. не містить вказівки на такий вид розпорядження грошовими коштами як перерахування на депозитний рахунок інших осіб, то суд з цього приводу слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

За змістом ст. 239 ЦК правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє.

Відповідно до п. 7.1 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 за №1172/8493, видаткові операції за поточними рахунками фізичних осіб здійснюються за розпорядженням власника або за його дорученням на підставі довіреності (копії довіреності), засвідченої нотаріально, а у випадках, визначених законодавством України, - іншими уповноваженими на це особами.

Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії нотаріально посвідченої довіреності від 07.11.2014 р., ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником в ПАТ «Дельта Банк» з усіх питань, що стосуються користування та розпорядження грошовими коштами на рахунках з правом проведення будь-яких банківських операцій, в тому числі й переказувати гроші будь-яким особам, фізичним чи юридичним.

За таких обставин, ОСОБА_2 мала необхідний обсяг цивільної правоздатності на укладення договору банківського вкладу (депозиту) №001-05516-161214 р. від 16.12.2014 р. шляхом надання розпорядження на переказ грошових коштів з поточного рахунку довірителя ОСОБА_1 на свій рахунок, відкритий в ПАТ "Дельта Банк".

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу (депозиту) №001-05516-161214 від 16.12.2014 р., а тому у задоволенні первісного позову слід відмовити за безпідставністю.

Водночас, враховуючи, що ОСОБА_2 є вкладником за договором банківського вкладу (депозиту) №001-05516-161214 від 16.12.2014 р., дійсність якого не визнається та оспорюється ОСОБА_1, то з урахуванням встановлених ст.16 ЦК України способів захисту не визнаного та оспорюваного права, суд дійшов висновку, що зустрічний позову є обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені первісного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", ОСОБА_2 про визнання договору банківського вкладу нікчемним, повернення грошових коштів відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", ОСОБА_1 про визнання договору банківського вкладу дійсним та визнання вкладником за договором задовольнити.

Визнати договір №001-05516-161214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 16.12.2014 р. на суму 7500 (сім тисяч пятсот) доларів США, укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" - дійсним.

Визнати ОСОБА_2 вкладником за договором №001-05516-161214 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий від Миколая» у доларах США від 16.12.2014 р. на суму 7500 доларів США.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення

Cуддя К. В. Шалота