Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/2921/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2015 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Войнарівського М.М.,

при секретарі Шилан Д.О.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ мале підприємство «Спецелектромонтаж» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримку розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою відповідно до якої просив суд винести рішення яким стягнути з ТОВ МП «Спецелектромонтаж» на його користь нараховану, але не виплачену йому заробітну плату в сумі 5737 грн. і середній заробіток за період затримки розрахунку 1861,51.

Свої вимоги мотивував тим, що він згідно наказу від 01.02.2013р. №29,був прийнятий на роботу до ТОВ мале підприємство «Спецелектромонтаж» на посаду водія 2 класу. Відповідач не виплачував йому у визначені законом строки заробітну плату, допускав заборгованість із заробітної плати. Наказом від 15.10.2014р. № 51 з 31.10.2014р. позивач звільнився з ТОВ мале підприємство «Спецелектромонтаж» за угодою сторін.

В день звільнення з роботи, згідно розрахункового листка за жовтень 2014р. ТОВ мале підприємство «Спецелектромонтаж» нарахувало позивачу 6379,00 грн. належних при звільненні коштів, але не виплатило їх в день звільнення, не зважаючи на те, що день звільнення був його робочим днем. На день звільнення з роботи ТОВ мале підприємство «Спецелектромонтаж» з урахуванням не виплати заробітної плати за попередні місяці заборгувало позивачу 10873 грн., з яких виплачено лише 5100грн. Решту належної позивачу за Законом заробітної плати в сумі 5737 грн. не виплачено. Роботодавець системно, через несвоєчасну виплату заробітної плати порушував умови укладеного з позивачем трудового договору. Крім того наказ про звільнення з роботи видано 15.10.2014р., а трудовий договір припинено 31.10.2014р. відповідно до досягнутої з роботодавцем угоди. Проте, знаючи про обов'язок провести розрахунок з позивачем в день звільнення з роботи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, роботодавець не виконав вимогу Закону. Середньоденний заробіток позивача складає 64 грн. 19 коп.(де : 2696,15 грн. заробітна плата за останні два місяці роботи, що передують місяцю звільнення X 42 робочих днів відпрацьованих протягом серпня - вересня 2014р. = 64,19 грн.). 64,19 грн. X 29 робочих днів з дня звільнення по день надання позовної заяви =1861 грн. 51 коп. Таким чином просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день надання позовної заяви до суду (включно) в сумі 1861 грн. 51 коп.

Представник позивача,який діє на підставі угоди про надання правової допомоги від 11.12.2014року адвокат ОСОБА_2 змінив позовні вимоги в частині суми заборгованості та зменьшив її до 4546,74грн.Уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач уточнений позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач ТОВ МП«Спецелектромонтаж» в судове засідання свого представника не направив, хоча завчасно направив до суду листа про наявність заборгованості по заробітній платі позивачу.

Вислухавши думку позивача та його представника, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача.

Вислухавши пояснення позивача та його представника,дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1працював в ТОВ МП«Спецелектромонтаж» з 01.02.2013року по 31.10.2014 року на посаді водія 2 класу.

Відповідно до наказу № 51 від 15.10.2014 позивач ОСОБА_1 був звільнений з роботи з 31.10.2014 року на підставі п.1 ст.36 КЗпП України, за згодою сторін.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений в статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Як встановлено судом та на момент звільнення з роботи та станом на час розгляду справи, заборгованість ТОВ МП «Спецелектромонтаж» з виплати заробітної плати ОСОБА_1 становить 4546,74грн., а саме за липень2014року -2131грн., за вересень-1136грн.,за жовтень-1279,74грн., що підтверджується довідкою ТОВ МП «Електромонтаж» № 1 від 10.03.2015року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 4546,74грн. є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як встановлено судом, відповідачем, при звільненні позивача та на даний час, останньому не виплачено належні йому при звільненні від підприємства суми у строки, зазначені у ст.116 КЗпП.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до п.п.20, 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при неповернені його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100.

Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Середньоденний заробіток ОСОБА_1скдалає 64.19грн. Період затримки розрахунку з серпня2014 року по вересень2014року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку є законними та обгрунтованими і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день постановлення рішення, тобто середній заробіток в сумі 1861,51грн.

Згідно ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, на підставі ст..88 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 47, 83, 116, 117 КЗпП України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ТОВ мале підприємство «Спецелектромонтаж» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримку розрахунку задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю мале підприємство «Спецлектромонтаж» на користь ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену заробітну плату в сумі 4546,74грн., середній заробіток час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1861,51грн., а всього стягнути 6408грн.25коп..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю мале підприємство «Спецлектромонтаж» на користь держави 243грн.60коп. судового збору.

Рішення в частині стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_3

26.03.2015