Справа № 2-605/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі

головуючого: судді Янжули О.С.

при секретарі: Гащук І.І.

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Марганець цивільну справу за позовом ОСОБА_5 від імені якого діє опікун ОСОБА_2 до ОСОБА_6, територіальної громади м. Марганець Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку набувальної давності, зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_5 від імені якого діє опікун ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, територіальної громади м. Марганець Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку набувальної давності, в обґрунтування заявлених вимог посилалися на те, що ОСОБА_5 мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з осені 1984 року.

28 червня 1984 року ОСОБА_6 купив будинок АДРЕСА_1, він навіть не встигнув прописатись, йому прийшов лист від когось з рідних, ОСОБА_6, зразу ж поїхав до них, по якій адресі вони проживають, позивач не знає, знає, що десь в Дніпропетровській області. Приблизно через два місяці, у вересні 1984 року, ОСОБА_6 приїхав і повідомив, що він прописуватися не буде і терміново хоче поїхати з м. Марганця. Чому він раптом змінив свою думку, він йому не повідомив, ОСОБА_6 запропонував йому купити будинок АДРЕСА_1, загальною площею 51,31 кв. з господарськими будівлями (два сараї), та з земельною ділянкою загальною площею 803 кв.м., Так як в у нього є син і він повинен був прийти з лав Радянської Армії, він вирішив купити цей будинок для себе, а свій будинок АДРЕСА_1, що новіший він вирішив віддати сину. Він сказав, що в нього немає 8,5 тисяч карбованців,(таку суму хотів за будинок ОСОБА_6),а є тільки 7 тисяч, на що ОСОБА_6, відповів, що він згоден взяти зараз цю суму а 1,5 тисячі карбованців, він може віддати пізніше, що він приїде за грошима через рік, а позивач може вже заселятися і жити в цьому будинку, користуватися будинком, господарськими будівлями та земельною ділянкою, як своїми, і вони домовились з ним, що документи на будинок оформлять, через рік коли він віддасть заборговані 1,5 тисячі карбованців, тим більше, що ОСОБА_6 дуже поспішав і в нього не було часу на оформлення документів на будинок.

У вересні 1984 року він оформив усний договір купівлі-продажу в присутності ОСОБА_2 і віддав ОСОБА_6 7 тисяч карбованців а ОСОБА_6, дав йому усний дозвіл на вселення в його дім, користуватися цим будинком і землею як своїми, також дав технічний паспорт старий, бо нового він не зробив, та домову книгу, сам поїхав, куди не казав, сказав лише, що через рік він приїде і в нього більше буде часу, тоді і переоформлять право власності на вищевказаний будинок, господарські будівлі та земельну ділянку, яка знаходиться під домом та біля дому. Він йому повірив, так як знав його як порядну людину, з якою працювали разом на Крайній Півночі і були хорошими друзями.

Після того він ОСОБА_6 не бачив і ніяких вістей про нього не було, у зв'язку з чим договір купівлі-продажу укладений не був з вини відповідача.

Він в той же день вселився у будинок АДРЕСА_1. І так з осені 1984 року він проживає у вищевказаному будинку до теперішнього часу, син не захотів жити в Марганці, а в своєму будинку він не проживає, сподівається, що син приїде в м. Марганець, і він йому віддасть будинок АДРЕСА_1, а з 1984 року ОСОБА_6 не мешкає за вказаною адресою і місце його проживання невідоме, що підтверджено актом від 31.03.2011 року, виданим головою квартального комітету.

За час проживання він доглядав за будинком, підвів водопровід, побудував гараж, три кімнати, котельню, під газ зробив димохід і добудував другий поверх над будинком на 2 кімнати, робив косметичний ремонт, крім того, весь цей час користувався земельною ділянкою, двором та городом. Він зробив запит в паспортний стіл в м Марганці, щоб йому повідомили про місце знаходження ОСОБА_6, але йому дали відповідь, що він не значиться зареєстрованим в м. Марганці. Крім того, має довідку з Марганецького MB ГУМВС України, що ОСОБА_6 не знаходиться у розшуку.

Данні обставини перешкоджають йому розпоряджатися будинком АДРЕСА_1, та земельною ділянкою.

Оскільки він добросовісно заволодів будинком АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, які належать відповідачеві, відкрито, безперервно володіє цим будинком та землею на протязі більш як 26 років, він набув право власності на цей будинок та земельну ділянку в порядку набувальної давності.

Просить суд визнати за ним право власності на будинок АДРЕСА_1, загальною площею 51, 31 кв. м. з господарськими будівлями та право власності на земельну ділянку загальною площею 803 кв.м. на якій розташований будинок.

ОСОБА_6 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння, в обґрунтування позову посилається на те, що 28.06.1984 року відповідно до нотаріально засвідченого договору купівлі-продажу ним був придбаний у ОСОБА_5 житловий будинок, житловою площею 30,55 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці розміром 830 кв.м.

У 2011 році ОСОБА_5 звернувся до Марганецького міського суду з позовом до нього та Територіальної громади міста Марганця - в особі Виконавчого комітету Марганецької міської ради, про визнання права власності в порядку набувальної давності.

05.07.2011 року Марганецьким міським судом по даній справі було ухвалене заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені в повному обсязі та визнано за ним право власності на вищезазначені об'єкти нерухомості.

31.05.2013 року ОСОБА_5. відповідно до нотаріально-засвідченого договору купівлі-продажу, продав спірне майно ОСОБА_4

03.07.2014 року Марганецький міський суд на підставі його заяви про перегляд заочного рішення скасував своє заочне рішення і призначив справу до розгляду в загальному порядку.

Вважає, що вищезгаданий позов ОСОБА_5 не може бути задоволений, а укладений Відповідачами за зустрічним позовом договір купівлі-продажу від 31.05.2013 року повинен бути визнаний недійсним виходячи з наступного:

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа набуває право власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, якщо вона добросовісно заволоділа чужим майном.

ОСОБА_5 обгрунтував добросовісність заволодіння спірним будинком фактом укладання з ним усного договору купівлі-продажу та отримання від останнього усного дозволу на вселення в будинок.

Однак, в дійсності він не укладав з ОСОБА_5 вказаний договір купівлі-продажу і відповідно не отримував від останнього будь-яких грошових коштів.

Також він не давав згоду ОСОБА_5 на вселення в житловий будинок і у вересні 1984 року останній не міг вселитися у спірний будинок, оскільки він ним користувався, що можуть підтвердити свідки. Більш того, він в період з 1984 року по 1991 рік здійснював ремонт та реконструкцію спірного будинку, підтвердженням чого є, зокрема, Дозвіл на виконання робіт за № 369. який він отримав 16.08.1985 року.

Оскільки ОСОБА_5 не надав будь-якого цивільно-правового договору, відповідно до якого він передав би йому права володіння, користування спірним будинком та земельною ділянкою, тому відсутня обов'язкова умова набуття права власності на майно в порядку набувальної давності - добросовісність заволодіння чужим майном.

Оскільки ОСОБА_5 незаконно заволодів спірним будинком і земельною ділянкою, а заочне рішення Марганецького міського суду від 05.07.2011 року скасовано, тому він не мав необхідного обсягу повноважень при укладанні договору купівлі-продажу від 31.05.2013 року, що в свою чергу є підставою для визнання даного договору недійсним.

З огляду на те, що спірний будинок та земельна ділянка вибули з його володіння не з його волі, тому ОСОБА_4 не може набути право власності на дане майно і зобов'язана його повернути.

Просить суд визнати договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладеного 31.05.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, недійсним, витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 житловий будинок та земельну ділянку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, які були нею придбані у ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу від 31.05.2013 року, стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, які складаються з судового збору на загальну суму 730,80 грн., та витрат на правову допомогу в сумі 7000 гривень.

Представники позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити його у повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

ОСОБА_6 допитаний в порядку окремого доручення Октябрським районним судом Амурської області Російської Федерації, відповідно до протоколу допиту позивач за сустрічним позовом зазначив, що являється власником спірного будинку, ніяких договорів з ОСОБА_5, щодо відчуження будинку на користь ОСОБА_5 він не укладав, проти задоволення позову ОСОБА_5 заперечує.

Представник ОСОБА_6 - ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_5 не визнав, просив відмовити йому у задоволенні позову, підтримав зустрічні позовні вимоги, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_4 просила позов ОСОБА_5 задовольнити у задоволенні зустрічного позову просила відмовити у повному обсязі.

Представник територіальної громади м. Марганець Дніпропетровської області надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову ОСОБА_5 від імені якого діє опікун ОСОБА_2 до ОСОБА_6, територіальної громади м. Марганець Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку набувальної давності відмовити у повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння задовольнити частково, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є власником будинку житловою площею 30,55 кв.м.розташованого на земельній ділянці розміром 830 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 28.06.1984 року, що підтверджується вищевказаним договором (а.с.19-20).

Актом від 31 березня 2011 року підтверджується, що ОСОБА_6 не проживає за вищевказаною адресою та не користується майном з осені 1984 року (а.с.14).

ОСОБА_5 звернувся до суду і просить визнати за ним право власності на будинок житловою площею 30,55 кв.м.та на земельну ділянку розміром 830 кв.м. на якій розташований будинок за адресою АДРЕСА_1, який належить відповідачу ОСОБА_6, на підставі набувальної давності, оскільки він користується та утримує майно сам більше десяти років, однак розпорядитися будинком не може.

ОСОБА_6 проти визнання права власності по набувальній давності на його майно за ОСОБА_5 заперечує, що підтверджується протоколом його допиту в порядку окремого доручення.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 325 ЦК України суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими.

Хоча ОСОБА_6 постійно проживає на території Російської Федерації, однак є власником будинку житловою площею 30,55 кв.м., що розташований на земельній ділянці розміром 830 кв.м. за адресою АДРЕСА_1, посилання представників позивача на акт від 31.03.2011 року відповідно до якого, відповідач не проживає за зазначеною адресою більше десяти років, а саме з осені 1984 року суд вважає безпідставними, оскільки відповідач не зобов'язаний проживати за зазначеною адресою, також викладені в акті обставини спростовуються дозволом на виконання робіт №369, який ОСОБА_6 отримав 16.08.1985 року, крім того посилання на те, що відповідач продав будинок позивачу суд не може брати до уваги, оскільки належних доказів цього позивачем не надано.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 59 ЦПК України, ст. 227 ЦК Української РСР, підтвердженням факту купівлі ОСОБА_5 у ОСОБА_6 спірного будинку може бути нотаріально засвідчений договір, який зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа набуває право власності на нерухоме майно в порядку набувальної давності, якщо вона добросовісно заволоділа чужим майном.

Також у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 не давав згоду ОСОБА_5 на вселення в житловий будинок і у вересні 1984 року останній не міг вселитися у спірний будинок, оскільки в той період ОСОБА_6 ним користувався, та в період з 1984 року по 1991 рік здійснював там ремонт та реконструкцію спірного будинку, підтвердженням чого є дозвіл на виконання робіт за № 369 який отриманий ним 16.08.1985 року.

Оскільки ОСОБА_5 не надав будь-якого цивільно-правового договору, відповідно до якого ОСОБА_6 передав би йому права володіння, користування спірним будинком та земельною ділянкою, тому відсутня обов'язкова умова набуття права власності на майно в порядку набувальної давності - добросовісність заволодіння чужим майном.

Враховуючи вищевикладене суд, вважає за необхідне в задоволенні позову ОСОБА_5 від імені якого діє опікун ОСОБА_2 до ОСОБА_6, територіальної громади м. Марганець Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку набувальної давності відмовити.

Крім того, судом встановлено, що 05.07.2011 року Марганецьким міським судом по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, територіальної громади м. Марганець Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку набувальної давності було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені в повному обсязі та визнано за ним право власності на вищезазначені об'єкти нерухомості.

31.05.2013 року ОСОБА_5. відповідно до нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу, продав спірне майно ОСОБА_4

03.07.2014 року Марганецький міський суд на підставі заяви ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення скасував своє заочне рішення і призначив справу до розгляду в загальному порядку.

Суд вважає, що оскільки позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, територіальної громади м. Марганець Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку набувальної давності задоволенню не підлягає то укладений відповідачами за зустрічним позовом договір купівлі-продажу від 31.05.2013 року повинен бути визнаний недійсним виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Як встановлено судом, підставою набуття ОСОБА_5 права власності на спірний будинок та земельну ділянку в порядку набувальної давності є заочне рішення Марганецького міського суду від 05.07.2011 року.

Оскільки заочне рішення Марганецького міського суду від 05.07.2011 року скасовано, тому ОСОБА_5 не мав необхідного обсягу повноважень при укладанні договору купівлі-продажу від 31.05.2013 року, що в свою чергу відповідно до положень ч. 1 ст. 215 ЦК України є підставою для визнання даного договору недійсним.

Згідно зі ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 388 ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

· було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

· було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

· вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

З огляду на положення ст.ст. 330, 388 ЦК України, у зв'язку з тим, що спірний будинок та земельна ділянка вибули з володіння ОСОБА_6 не з його волі, тому на думку суду ОСОБА_4 не може набути право власності на дане майно і зобов'язана його повернути.

На підставі вищевикладеного зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 в частині визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння підлягає задоволенню.

Вимоги в частині стягнення судових витрат, на правову допомогу в сумі 7000 гривень задоволенню не підлягають, оскільки належних доказів сплати вказаної суми за надану юридичну допомогу суду не надано.

Відповідно до ст..88 ЦПК України з опікуна ОСОБА_5 - ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 599 гривень (а.с.100, 103).

Керуючись ст. ст. 15,16, 203, 215, 330, 344, 387, 388 ЦК України, ст. ст. 10,11,60, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

З задоволенні позову ОСОБА_5 від імені якого діє опікун ОСОБА_2 до ОСОБА_6, територіальної громади м. Марганець Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку набувальної давності - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна із чужого незаконного володіння - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою АДРЕСА_1, укладеного 31 травня 2013 року між ОСОБА_5, від імені якого як законний представник діяла його опікун ОСОБА_2 та ОСОБА_4.

Витребувати у ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, які були нею придбані у ОСОБА_5 відповідно до договору купівлі-продажу від 31 травня 2013 року.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з опікуна ОСОБА_5 - ОСОБА_2 (НОМЕР_1) на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 599 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. С. Янжула