АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 171/209/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/774/1286/К/15 ОСОБА_1
Категорія № 23 (I) Доповідач Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Зубакової В.П.

при секретарі: Булах К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельних ділянок та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельних ділянок та стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначив, що 27 серпня 2009 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір оренди двох земельних ділянок (паїв), відповідно до умов якого відповідач передала йому в оренду на довічне користування дві земельні ділянки, а він передав їй 70000 грн. в якості плати за користування земельними ділянками за весь період користування, на підтвердження чого була складена розписка. Після пяти років користування відповідач потребувала повернути їй земельні ділянки, хоча строк користування не закінчився. Він дізнався, що договір оренди земельних ділянок повинен укладатися в письмовій формі та повинен пройти державну реєстрацію. Оскільки між ним та відповідачем не укладено договір в письмовій формі, просить визнати договір оренди земельних ділянок (паїв), укладений 27 серпня 2009 року між ним та ОСОБА_3 недійсним та, оскільки він вже повернув відповідачу земельні ділянки, просить стягнути з неї кошти в сумі 70000 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 943,60 грн.

Рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельних ділянок та стягнення коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального права, просить змінити рішення суду, включивши до мотивувальної частини положення про те, що відповідачем ОСОБА_3 були отримані від позивача ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 70000 грн. на підставі укладеного в усній формі договору оренди земельних ділянок (паїв).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як вбачається з апеляційної скарги ОСОБА_2, він не оскаржує рішення суду по суті, тобто погоджується з прийнятим рішенням щодо відмови йому в задоволенні позову до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельних ділянок та стягнення коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Разом з тим, ОСОБА_2 просить відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України, зазначити в мотивувальній частині встановлені судом обставини, а саме факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 70000 грн., що підтвердили кожна із сторін під час судового засідання.

Однак, колегія суддів вважає, що вказані вимоги апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на Законі.

Так, частиною 1 ст. 307 ЦПК України передбачені повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, відповідно до якої, апеляційний суд має право: постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін; скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог; змінити рішення; постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

Тобто, на думку колегії, до повноважень апеляційного суду, не входить зміна мотивувальної частини рішення, з яким по суті ОСОБА_2 погоджується та не оскаржує його.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: