23.06.2015 Єдиний унікальний номер 205/3814/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я 205/3814/15

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Єрьоменко Я.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпропетровської міської ради, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, третя особа Ленінський РВ ДМС України в м. Дніпропетровськ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 29 травня 2015 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що 31 травня 2002 року за згодою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 він вселився на постійне місце проживання в квартиру ІНФОРМАЦІЯ_2. В червні 2002 року ОСОБА_2 попросив позивача послідкувати за квартирою, сплачувати певний період комунальні послуги, дав згоду на реєстрацію позивача в даній квартирі і вибув зі вказаного місця проживання. По теперішній час місце його мешкання не відоме. За останні 11 років позивач неодноразово в усній формі звертався до КП «ЖЕП № 25» з відповідним питанням, оскільки є наявні незручності з виплатою комунальних послуг та реальним користуванням вказаною квартирою. Перешкод в користуванні житловим приміщенням позивач не чинив, він добровільно визначив собі інше місце проживання і спірним житлом не користується понад 6 місяців. Позивач просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 55 в будинку № 5 по провулку Л.Сталь в м. Дніпропетровську.

Від представника позивача надійшла письмова заява з проханням слухати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день і час проведення слухання справи повідомлявся належним чином, через засоби масової інформації газету «Вісті Придніпровя», про причини неявки не повідомив, письмових заяв не надходило.

Співвідповідачі у судове засідання не зявилися, про день і час проведення слухання справи сповіщалися належним чином.

Третя особа у судове засідання не зявилася, про день і час проведення слухання справи повідомлялася належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до ордеру на жиле приміщення № 1461 серія 1 Виробничого обєднання «Південний машинобудівельний завод», ОСОБА_2 надано право зайняття жилого приміщення, житловою площею 14,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10)

Встановлено, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.32).

Як пояснив позивач, 31 травня 2002 року за згодою ОСОБА_2, він вселився на постійне місце проживання та зареєструвався в квартирі АДРЕСА_2. В червні 2002 року відповідач попросив позивача послідкувати за квартирою, сплачувати певний період комунальні послуги і вибув зі вказаного місця проживання та по теперішній час місце його мешкання не відоме. Вказує, що відповідач не сплачує комунальні послуги та не користується спірною квартирою.

Судом встановлено, що відповідач в квартирі АДРЕСА_2 не проживає, в квартирі відсутні його особисті речі, що також було підтверджено допитаними в судовому засіданні свідками ОСОБА_3, ОСОБА_4

Конституція України в статті 47 закріплює право кожної людини на житло. При цьому задекларовано, що держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадяни, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 52 ЖК України, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР,- за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення.

Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

При аналізі зазначених норм Закону, вбачається, що єдиною підставою для вселення особи в надане жиле приміщення, є ордер.

Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК України, якщо член сімї наймача був відсутній в спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, то в судовому порядку він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В сулу ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Також, в силу ст. 6 вищезазначеного Закону, громадянин України зобов`язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Отже, оскільки відповідач вже на протязі тривалого часу не проживає у спірній квартирі, то суд вважає, що є всі підстави визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 55 в будинку № 5 по провулку Л.Сталь в м. Дніпропетровську

Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, і керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 27, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство № 25» Дніпропетровської міської ради, Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, третя особа Ленінський РВ ДМС України в м. Дніпропетровськ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою № 55 в будинку № 5 по провулку Л.Сталь в м. Дніпропетровську.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.В. Залімська