н/п 6/490/98/2015 Справа № 490/3795/15-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

06 травня 2015 року Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Батченка О.В. при секретарі Аслановій Е.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за поданням

Державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції по обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Центрального відділу Державної виконавчої служби ММУЮ ОСОБА_2 звернуся до Центрального районного суду м. Миколаєва з поданням, яке погоджене начальником Центрального ВДВС ММУЮ ОСОБА_3, про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа. Державний виконавець просить обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, до виконання ним своїх майнових зобовязань за виконавчим листом № 1417/2646/12, виданим 15 січня 2013 року Миколаївським районним судом Миколаївської області, про стягнення з останнього на користь Фінансового відділу Миколаївської державної адміністрації боргу в сумі 1 697 грн. 05 коп.

У відповідності до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України суд розглядає подання без виклику сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець Гвоздь В.О. не зявився.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку, що вказане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як визначено у ч. 2 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1 - 9 частини першої цієї статті, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 377 - 1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На час звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У розумінні положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Під час розгляду подання, судом досліджені додані державним виконавцем до подання документи та встановлено, що державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом. Так, державним виконавцем направлялись запити до відповідних баз даних. Зокрема, за результатами обробки запиту до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб було встановлено відсутність інформації стосовно боржників фізичних осіб щодо суд доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку до ДРФО. За результатами обробки запиту до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими книжками та цивільно-правовими договорами, щодо останнього місця роботи було встановлено, що боржник отримує доходи в ТОВ «Лідер-Південь», що знаходиться за адресою: м. Херсон, пр-т. Адмірала Сенявіна, буд. 7. За результатами обробки запиту до Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії інформацію не знайдено. За результатами обробки інформації по БД АІС «Автомобіль» виявлено рухоме майно, а саме: автомобіль ЗАЗ 1103 0742, (2006), сірий № двигуна 9197, № кузова Y6D8258. Щодо наявного у боржника на праві власності майна за результатами пошуку інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого мана в порядку доступу державних виконавців на підставі інформаційної довідки та параметрів пошуку фізичної особи ОСОБА_4, код НОМЕР_1, нерухоме майно не виявлено.

Постанова про відкриття провадження за вищезазначеним листом направлялась ОСОБА_1 Центральним ВДВС ММУЮ 16 серпня 2013 року за вихідним № 2551/13, проте в матеріалах справи відсутні докази того, що боржник обізнаний з відкриттям виконавчого провадження та строком на добровільне виконання, оскільки відсутні зворотні повідомлення про отримання відповідних процесуальних документів боржником.

Крім того, з матеріалів подання не вбачаються спроби державного виконавця виконати рішення суду іншим шляхом, аніж обмежити керівника боржника у праві виїзду за кордон, тоді як ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено шляхи примусового виконання рішення, зокрема, звернення стягнення на майно боржника. Тобто, до матеріалів подання не приєднано доказів підтвердження використання державним виконавцем всіх можливих заходів виконання рішення суду у примусовому порядку, а тому звернення до суду одразу із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за кордон є передчасним.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За викладених обставин суд вважає, що подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 не підлягає задоволенню

Керуючись п. 18 ч. 3 ст. 11, ЗУ "Про виконавче провадження", ст. 6, ЗУ "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" ст. 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Центрального відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя Центрального районного суду

м. Миколаєва ОСОБА_5