АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: Кутц А.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Орган опіки і піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 ОСОБА_1 звернулась до суду із вищевказаною заявою про визнання ОСОБА_4 (батька заявниці), ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним та встановлення опіки над останнім.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22.01.2015 в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення заяви в повному обсязі. Апелянт посилається на незаконність та необґрунтованість рішення, на неповне та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом не були допитані свідки, не взято до уваги, що ОСОБА_4 регулярно перебуває на стаціонарному лікуванні у відділеннях неврології та хірургії. Зазначила, що останній не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а висновок експертів є невмотивованим та необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та третіх осіб, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Справа № 753/20874/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8369/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Шклянка М.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні заявником не було надано достовірних, обґрунтованих та належних доказів незадовільного психічного стану ОСОБА_4, не доведено необхідності визнання його недієздатним та встановлення над ним опіки.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. н. є батьком заявниці ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2. (а. с. 7). В даний час він перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 18.02.1984(а. с. 6). Згідно копії трудової книжки ОСОБА_4 (а. с. 37-44) та довідки ТОВ «СТС-Сервіс» №1401/14-2 від 14.01.2014 останній працює в ТОВ «СТС-Сервіс» на посаді диспетчера-інформатора з неповним робочим днем згідно наказу «№ 81-К від 02.11.2012 (а. с. 70). ОСОБА_4 страждає на цукровий діабет, тип-І, він є інсулінозалежним, протікання хвороби є тяжким відповідно до виписки із акта огляду МСЕК №772358 від 02.11.2011 (а. с. 11), виписки з медичної карти стаціонарного хворого №13996 від 26.07.2013 (а. с. 12), випискою з історії хвороби стаціонарного хворого №17853 від 30.06.2006 (а. с. 13), виписки з історії хвороби №3062, №4651, №17304, №9058 (а.с.46-48), відповіді Київської клінічної лікарні №1 щодо лікування ОСОБА_4 (а. с. 89-90). Позивач вважає, що у зв'язку з вказаною хворобою ОСОБА_4 за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в зв'язку з чим звернулася до суду з вищезгаданим позовом. Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №922 від 30.10.2014 ОСОБА_4 страждає на Органічне ураження головного мозку дизметаболічного генезу (цукровий діабет) з легко вираженим психоорганічним синдромом. Засвоїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у встановленні над ним опіки не потребує (а. с. 143-144).

Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленум Верховного Суду України від 28.03.1972 №3 із змінами «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» роз'яснив, що справа про визнання громадянина недієздатним може бути порушена лише за заявою осіб, зазначених у ст.237 ЦПК і відповідати вимогам ст.ст.119, 238 ЦПК.

На підставі наведеного можливо зробити висновок, що особу можливо визнати недієздатною за рішенням суду за заявою, в тому числі членом її сім'ї або близьким родичем.

Враховуючи, що відповідна заява була подана донькою ОСОБА_4, колегія суддів вважає, що у заявника наявні вказані права.

Відповідно до ст. 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Під достатніми даними слід розуміти будь-яку інформацію, яка дозволяє припустити наявність у фізичної особи певних психічних розладів. Джерелом інформації може бути медична документація (медичні карти амбулаторного чи стаціонарного хворого із психіатричних закладів або виписки з них; довідки з психоневрологічних закладів про те, що особа перебувала чи перебуває на обліку через психічне захворювання; довідки з медичних закладів про наявність захворювань, які не є психічними, але які впливають на психічну діяльність особи (атеросклероз судин головного мозку, гіпертонічна хвороба, гостре порушення мозкового кровообігу, термінальна стадія онкологічної хвороби, тощо); довідка про те, що особа перенесла черепно-мозкову травму), покази свідків, що мають підстави давати свідчення про психічний стан особи, протоколи органів міліції про неадекватність поведінки особи, тощо.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №922 від 30.10.2014 ОСОБА_4 страждає на Органічне ураження головного мозку дизметаболічного генезу (цукровий діабет) з легко вираженим психоорганічним синдромом. За своїм психічним станом може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у встановленні над ним опіки не потребує (а. с. 143-144).

Враховуючи наведені обставини, висновки суду першої інстанції щодо відсутності необхідності визнання ОСОБА_4 недієздатною особою, колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, апелянтом в порушення вищевказаних норм права не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 є дієздатною особою, яка здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, відсутні правові підстави для встановлення над ним опіки.

Доводи апелянта про те, що судово-психіатрична експертиза є невмотивованою та необґрунтованою не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в зв'язку з чим не можуть бути підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Таким чином, в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апелянт не надала переконливих доказів, які б спростовували правильність висновків суду.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук