У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Криворізької міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення міської ради та усунення перешкод у користуванні майном,

в с т а н о в и в :

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власницею ј частини домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1. Земельну ділянку розподілено між ОСОБА_3, якій в користування передано частину саду площею 39 кв. м, город 33 кв. м, та ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яким передано в користування частину саду площею 119 кв. м, город - 98 кв. м; інша частина земельної ділянки, згідно схеми розподілу залишилася у спільному користуванні. Загальна площа земельної ділянки по АДРЕСА_1, на якій розміщено будинок та господарські споруди складає 600 кв. м.

Власником сусідньої земельної ділянки, яка розташована по АДРЕСА_2, є ОСОБА_2 Право власності на домоволодіння та земельну ділянку він набув на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 жовтня 1996 року.

17 квітня 2003 pоку ОСОБА_2 звернувся до Криворізької міської ради із заявою про передачу йому у власність земельної ділянки площею 615 кв. м для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в Жовтневому районні м. Кривого Poгy по АДРЕСА_2, та до Криворізького міського управління земельних ресурсів із заявою про виконання роботи по складанню Державного акту на право приватної власності на вказану земельну ділянку.

Рішенням Криворізької міської ради від 20 серпня 2003 року № 1083 земельну ділянку по АДРЕСА_2 площею 619 кв. м передано у власність ОСОБА_2

Вказане рішення Криворізької міської ради в частині передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 загальною площею 619 кв. м позивач вважає незаконним та просить його скасувати.

Крім того, позивач просила усунути перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок та зобов'язати ОСОБА_2 демонтувати капітальний паркан, який ОСОБА_2 побудував на межі між своєю ділянкою та ділянкою, що належить ОСОБА_3, при цьому частина паркану прибудована до житлового будинку позивача, а також навіс площею 2,4 кв. м.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійним та скасовано рішення Криворізької міської ради від 20 серпня 2003 pоку № 1083 в частині надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 619 кв. м, що розташована по АДРЕСА_2.

Усунуто ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні права власності на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання ОСОБА_2 демонтувати капітальний паркан, що прибудований до зовнішньої сторони будинку та навіс «Е» площею 2,4 кв. м.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що рішення Криворізької міської ради від 20 серпня 2003 року № 1083 було видано з порушенням ст. 198 ЗК України та п. 1.1б Наказу Державного комітету земельних ресурсів України від 04 травня 1999 року № 43 не було надано рішення відповідної ради про передачу у власність земельної ділянки та не узгоджено межі земельної ділянки.

Відхиляючи доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач дізналася про порушення свого права у 2012 році під час оформлення спадщини, що підтверджено належними та допустимими доказами.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом позовом ОСОБА_3 до Криворізької міської ради, ОСОБА_2 про визнання незаконним рішення міської ради та усунення перешкод у праві користування майном.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова