Справа № 454/143/15 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/783/3997/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ДП «Львіввугілля» про стягнення моральної шкоди завданої професійним захворюванням,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 12 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ДП «Львіввугілля» в користь ОСОБА_2 8 000 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків внаслідок професійного захворювання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що судом першої інстанції неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що є підставою для зміни рішення суду. Вказує, що внаслідок отриманого професійного захворювання він втратив працездатність на 55%, що призвело до того, що він був звільнений з роботи по стану здоровя. Отримане професійне захворювання унеможливлює його працевлаштування на даних роботах за спеціальністю, адже інвалідність встановлена пожиттєво. Таке захворювання призвело до вимушених змін у його житті та втрати нормальних життєвих звязків, що спричиняє йому моральні та душевні страждання. Звертає увагу, що відчуває загальну слабкість, підвищену пітливість, головну біль, задишку при ходьбі, болі в грудній клітці, болі в попереково-крижовому відділі хребта.

Просить рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 березня 2015 року змінити в частині стягнення з ДП «Львіввугілля» в його користь 8 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, внаслідок професійного захворювання, стягнувши з ДП «Львіввугілля» в його користь 30 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, внаслідок професійного захворювання.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав суду клопотання у якому зазначає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 підтримує та просить розглядати справу за його відсутності.

ОСОБА_2 та представник ДП «Львіввугілля» в судове засідання не зявилися, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 77-78), про причини неявки суд не повідомили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_2, зокрема з 27.06.2000р. по 30.01.2007р. він працював на виробничих підрозділах ДП «Львівугілля» та виконував роботу підземного прохідника з повним робочим днем на підземних роботах (а.с. 7-8).

Згідно довідки міжрайонної спеціалізованої профпаталогічної МСЕК серії ЛВА-2 №020083 від 06.02.2007р. ОСОБА_2 вперше встановлено 50% ступеня втрати працездатності (а.с. 37).

Як вбачається з довідки НОМЕР_3 від 24.01.2008р. виданої міжрайонною спеціалізованою профпаталогічною МСЕК позивачу встановлено 60% втрати професійної працездатності (а.с. 38).

Згідно довідки серії НОМЕР_2 від 11.01.2013р. виданої міжрайонною спеціалізованою МСЕК позивачу безтерміново встановлено 55% втрати професійної працездатності (а.с. 39).

Відповідно до довідки МСЕК серії НОМЕР_1 від 11.01.2013р. ОСОБА_2 безтерміново встановлено ІІІ групу інвалідності (а.с. 40).

Матеріалами справи встановлено, що у звязку зі наявністю вказаного вище захворювання позивач ОСОБА_2 неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується із виписок історій хвороби (а.с. 9-36).

Колегія суддів вважає, що районним судом вірно встановлено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1997 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати працездатності.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 районний суд врахував характер заподіяної позивачу шкоди, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості та прийшов до вірного висновку про стягнення з ДП «Львіввугілля» 8 000 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків внаслідок професійного захворювання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки такий відповідає обставинам справи та вимогам ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1997 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та розясненню, що міститься в рішенні Конституційного суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі № 1-9/2004.

На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що розмір моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. повністю обґрунтований та є розумним і справедливим, колегія суддів вважає такими, що не підтвердженні належними доказами.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Окрім того, доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції розяснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995р., ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки задовольняючи частково позовні вимоги районний врахував характер заподіяної позивачу шкоди, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

Н.Л. Шумська