Номер провадження 22-ц/788/1129/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, -

в с т а н о в и л а:

27 листопада 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 09 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір № 438714/2012 банківського вкладу «Наш найкращий депозит» на суму 4000 доларів США з початковою виплатою 10,5 відсотків річних (протягом першого строку дії вкладу - 09.02.2013 р.) та 13,0 відсотків річних (протягом другого строку дії вкладу - 09.06.2013 р.). Зазначений договір був укладений між позивачем та банком на строк з 09.10.2012 року по 09.02.2013 року з можливістю пролонгації вкладу по закінченню кожного наступного строку від дати укладення договору (п. 1.7). Після закінчення чергового терміну пролонгації позивач 10.06.2014 року подав письмову заяву про повернення вкладу, але банк на неї відповіді не надав і до цього часу відмовляється виконати свої обов'язки за договором. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за строковим договором банківського вкладу № 438714/2012 від 09.10.2012 року, а саме: суму основного неповернутого банківського вкладу - 4559,00 доларів США, відсотки за користування внеском - 171,79 доларів США, три проценти річних від простроченої суми після закінчення строку договору - 71,16 доларів США, інфляційні збитки 409,69 доларів США, що становить загальну суму 5211,64 доларів США.

Рішенням суду від 09 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі Відділення №119 ПАТ «ВіЕйБі Банк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу задоволено повністю.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_4 заборгованість за строковим договором банківського вкладу №438714/2012 від 09.10.2012 року: суму основного неповернутого банківського вкладу 4559,00 доларів США, відсотки за користування внеском 171,79 доларів США, інфляційні збитки 409,69 доларів США, що становить загальну суму 5211,64 доларів США.

Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь держави судовий збір в сумі 1225,27 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «ВіЕйБі Банк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом порушені норми матеріального і процесуального права. Судом не враховано, що банк повернув позивачу всю суму коштів з нарахованими відсотками на його поточний рахунок. Правилами відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб ПАТ «ВіЕйБі Банк», з якими погодився позивач, підписуючи договір банківського вкладу, передбачено, що стосовно деяких операцій можуть застосовуватися обмеження (наприклад, за сумою операцій) і такі обмеження щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті були введені відповідними постанова Правління НБУ. Крім того посилаються на те, що судом безпідставно стягнуто на користь позивача інфляційні збитки та три відсотки річних.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, який заперечує протии апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив взяті на себе зобовязання за договором банківського вкладу, а тому повинен сплатити на користь позивача суму вкладу, проценти, передбачені договором банківського вкладу за час дії договору, а також за час прострочення повернення вкладу та відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних та інфляційні збитки за порушення грошового зобовязання.

Проте повністю погодитись з висновками суду першої інстанції щодо грошових сум, які підлягають стягненню на користь позивача, не можна, так як суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2012 року між ОСОБА_4 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений договір № 438714/2012 банківського вкладу «Наш найкращий депозит» на суму 4000 доларів США з початковою виплатою 10,5 відсотків річних (протягом першого строку дії вкладу - 09.02.2013 р.) та 13,0 відсотків річних (протягом другого строку дії вкладу - 09.06.2013 р.). Зазначений договір був укладений між позивачем та банком на строк з 09.10.2012 року по 09.02.2013 року з можливістю пролонгації вкладу по закінченню кожного наступного строку від дати укладення договору (п. 1.7) (а. с. 4).

Відповідно до п. 1.2 договору банківського вкладу № 438714/2012, банк відкриває на імя вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», надалі - Рахунок-кореспондент. На цей Рахунок-кореспондент банк перераховує нараховані проценти за збереження вкладу та може бути перерахований вклад по закінченню строку його дії.

Пунктом 1.7 договору банківського вкладу № 438714/2012 визначено, що дата вимоги вкладником вкладу 09 лютого 2013 року. Дати вимоги вкладником пролонгованого вкладу дата, що співпадає з першим днем по закінченні кожного наступного строку від дати укладення договору.

Після закінчення чергового терміну пролонгації позивач 10 червня 2014 року подав письмову заяву про повернення вкладу, але банк на неї відповіді не надав і до цього часу вклад позивачу не повернув (а. с. 8-10).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Ст. 1060 ЦК України (в редакції, що діяла на час укладення позивачем договору банківського вкладу) передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Крім того відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу віповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом.

Позивач, після закінчення строку дії договору банківського вкладу неодноразово звертався до відповідача з приводу повернення вкладу та процентів, про що свідчать його заяви, отримані відповідачем. Однак, як вбачається з виписки із рахунку на вимогу, на який було перераховано вклад та проценти станом на 05.05.2015 року вони позивачу не повернуті. Доказів про виплату заборгованості позивачу відповідачем ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що права позивача порушені та його вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором банківського вкладу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про те, що постановою правління НБУ від 28 березня 2014 року № 172 «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» залишені чинними обмеження щодо видачі готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати банків у межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, введені постановою правління НБУ від 27 лютого 2014 року № 104, а постановами правління НБУ від 30 травня 2014 року № 328, від 29 серпня 2014 року, від 01 грудня 2014 року дію цих обмежень продовжено, колегія суддів не може взяти до уваги, так як зазначені обмеження у видачі готівкових коштів в іноземній валюті не перешкоджали відповідачу повернути вклад шляхом щоденної виплати коштів в доларах США в еквіваленті 15000 грн., або ж однією операцією за згодою позивача повернути увесь вклад у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції.

Не може колегія суддів погодитись і з доводами апеляційної скарги щодо безпідставності стягнення на користь позивача трьох процентів річних від простроченої суми.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти, кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки).

Так як відповідачем не виконано зобовязання про виплату позивачу грошової суми, належної йому до виплати за договором банківського вкладу, що перерахована на рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат», суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність підстав для нарахування на суму заборгованості трьох процентів річних у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення грошового зобовязання.

Проте, суд першої інстанції помилково стягнув три проценти річних за порушення грошового зобовязання в іноземній валюті. Беручи до уваги правову природу трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК України, як особливої міри відповідальності, зазначена сума повинна бути стягнута в національній валюті України гривні по курсу НБУ на час ухвалення рішення.

Враховуючи курс долара США до гривні, встановлений Національним банком України на день ухвалення рішення судом першої інстанції (09 квітня 2014 року) розмір трьох процентів річних за порушення відповідачем грошового зобовязання по поверненню банківського вкладу та процентів, передбачених договором банківського вкладу, які підлягають стягненню на користь позивача складає 1672 грн. 97 коп.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача інфляційних збитків, визначених ним від суми заборгованості.

Як передбачено нормами Закону України від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення ВСУ від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню в частині стягнення з ПАТ «ВіЕйБі Банк» інфляційних збитків з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні цих позовних вимог, та стягненням з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором банківського в розмірі 4730,79 доларів США, з яких: 4559,00 доларів США сума банківського вкладу, 171,79 доларів США проценти, а також трьох процентів річних за прострочення виконання цього грошового зобовязання в розмірі 1672 грн. 97 коп., та стягненням з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь держави судового збору в розмірі 1128 грн. 94 коп.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 3; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 квітня 2015 року скасувати в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» інфляційних збитків і ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні цих позовних вимог

та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» на користь ОСОБА_4 заборгованість за договором банківського вкладу «Наш найкращий депозит» № 438714/2012 від 09 жовтня 2012 року в розмірі 4730,79 доларів США, з яких: 4559,00 доларів США сума банківського вкладу, 171,79 доларів США проценти, а також три проценти річних за прострочення виконання цього грошового зобовязання в розмірі 1672 гривень 97 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_3» на користь держави судовий збір в розмірі 1128 гривень 94 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -