Справа № 445/598/15 Головуючий у 1 інстанції: Постигач Б.А.
Провадження № 22-ц/783/4481/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» на ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою відкрито провадження у даній цивільній справі.

Ухвалу суду оскаржило ПАТ «Львівгаз», вважає, що при її постановленні судом першої інстанції було порушено норми процесуального права.Зазначає, що позивач не надав жодних доказів, які б свідчили про те, що справа підсудна Золочівському районному суду Львівської області. Стверджує, що при вирішенні питання про відкриття провадження суд першої інстанції повинен був керуватися ч. 2 ст. 109 ЦПК України, відповідно до якої позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцезнаходженням. Крім цього, суд повинен був відмовити у відкритті провадження, оскільки ОСОБА_2 вже звертався з позовом до нього про поновлення на роботі та на час відкриття провадження аналогічна справа перебувала на розгляді в суді апеляційної інстанції. Просить скасувати ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 рокута направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відмову у відкритті провадження.

Сторони в судове засідання не з?явились, тому судова колегія вважає за необхідне у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України проводити розгляд справи у їх відсутності, т.я. вони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання та у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

З матеріалів справи вбачається, що у квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в Золочівський районний суд Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді від 17 квітня 2015 року відкрито провадження по даній справі, оскільки справа підсудна Золочівському районному суду Львівської області та підстав для відмови у відкритті провадження у справі немає.

З такими висновками колегія суддів погоджується та вважає, що ухвала суду є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачається з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

Визначити підсудність суду - означає з'ясувати коло цивільних справ, які компетентний вирішувати по суті даний суд.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду (ст. 15 ЦПК).

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання (знаходження, перебування) відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред'явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб'єктивних прав більш зручним.

Стаття 110 ЦПК України містить перелік цивільних справ, за якими встановлена підсудність за вибором позивача, якому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як роз'яснено в п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності (стаття 109 ЦПК) і правилом альтернативної підсудності (стаття 110 ЦПК) підсудна справа, належить виключно позивачеві (частина чотирнадцята статті 110 ЦПК).

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди. Тобто позивач вважав, що спір виник з трудових правовідносин, відповідно дана обставина дає йому можливість вибору місця пред'явлення позову за правилами територіальної чи альтернативної підсудності.

Колегія суддів погоджується з ОСОБА_2, що спір між сторонами виник з приводу трудових правовідносин.

Таким чином позивачем заявлено позовні вимоги, які підлягають вирішенню судами як за правилами загальної підсудності (ч.ч. 1, 2 ст. 109 ЦПК - за місцезнаходженням відповідачів, або одного з них) так і за правилами альтернативної підсудності (про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди трудові правовідносини, ч. 1 ст. 110 ЦПК України, - за місцем проживання позивача).

Враховуючи те, що місцем проживання позивача є м. Золочів, вул. Замкова, 22, що належить до території Золочівського районного суду Львівської області, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а ухвала Золочівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року є законною і підстав для її скасування немає.

Посилання апелянта на те, що районний суд повинен був відмовити у відкритті провадження, оскільки ОСОБА_2 уже звертався з позовом до нього про поновлення на роботі та на час відкриття провадження аналогічна справа перебувала на розгляді в суді апеляційної інстанції, не заслуговують на увагу, оскільки ухвала Золочівського районного суду Львівської області від 26 грудня 2014 року, якою позовну заяву ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу і відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, не перешкоджає ОСОБА_2 повторно звернутися в суд з аналогічним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 313, 314 ч. 1 п. 4, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Львівгаз» - відхилити.

Ухвалу Золочівського районного суду Львівської області від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню в силу ст. 324 ЦПК України не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_3