Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №334/91/15-ц Головуючий у 1-й інстанції Лихосенко М.О.
Провадження № 22-ц/778/4175/15 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.

Суддів Онищенка Е.А.

ОСОБА_2

При секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, про стягнення боргу за договором позики посилаючись на те, що 05.12.2011 року ОСОБА_4 взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 2800 грн.

Взяті на себе зобовязання відповідач не виконав та не повернув в встановлений строк борг.

Вважає, що відповідач спричинив йому збитки в розмірі 1619,28 грн., оскільки зазначені кошти він міг вкласти до банку та отримати відсотки за вкладом.

Враховуючи вищевикладене просив суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь борг за договором позики в сумі 2800,00 грн., збитки в розмірі 1619,28 грн., компенсацію втрат від інфляції в розмірі 1008 грн., відсотки за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 273 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., за довідку про індекс інфляції в розмірі 23,79 грн., витрати на оголошения в газету про виклик відповідача в розмірі 180 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики в розмірі 2800 грн., компенсацію втрат від інфляції в розмірі 1008 грн., 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 273 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 грн., витрати за отримання довідки про індекс інфляції в розмірі 23,79 грн. та витрати на оголошення в газету про виклик відповідача в розмірі 180 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того що, відповідач ОСОБА_4, отримавши 05 грудня 2011 року за договором позики від позивача гроші в сумі 2800 гривен, на підставі ст.ст. 526, 625, 1046,1047,1048,1049 ЦК України має перед ним обовязок що до виконання грошового зобовязання.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 05.12.2011 року відповідач за договором позики отримав від позивачки гроші в сумі 2800 гривен. Договір укладений письмово.

Своє зобовязання про повернення грошей відповідач до теперішнього часу не виконав.

З огляду наведеного , судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача заборгованості, а саме боргу в сумі 2800 грн., компенсацію втрат від інфляції в розмірі 1008 грн. та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання в розмірі 273 грн., який виник у звязку зобовязанням за договором позики.

Посилання апеляційної скарги на те, що суд безпідставно не стягнув збитки, які б він отримати проценти, як би положив гроші на депозит являються необґрунтованими, оскільки при вирішенні спору цим вимогам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, з посиланням на неможливість припущень заявлених вимог.

Таким чином доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307,308,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: