Справа № 204/2307/15-ц
Провадження № 2/204/1403/15
РІШЕННЯ

Іменем України

22 червня 2015 року м.Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Духневича В.С.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

09 квітня 2015 року до суду надійшов цивільний позов, у якому позивач просить визнати дії відповідача по установці зовнішнього блоку кондиціонеру на стіні квартири позивача без її згоди протиправними; зобовязати відповідача демонтувати належний йому зовнішній блок кондиціонеру зі стіни її квартири АДРЕСА_1 із зовнішньої сторони у строки - 2 тижні з дня вступу рішення суду в законну силу.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у вересні-жовтні 2014р. відповідач у відсутність позивача самовільно встановив на стіні її квартири із зовнішньої сторони - зовнішній блок кондиціонеру, який знаходиться на малій відстані від її вікна. Вважає дії відповідача по встановленню кондиціонеру без її згоді незаконними, тому що всі квартири в будинку знаходяться у приватній власності (ЖБК-Кристал-134), у тому числі і фасадні стіни. Отже, відповідач не мав права порушувати цілісність стіни при встановленні кондиціонеру, тому що стіна, як і її квартира знаходиться у її приватній власності. Кондиціонер встановлено у близько до її вікна, що порушує вид з нього. У літній період, шум від кондиціонеру та вібрації будуть заважати позивачу та перешкоджатимуть відкривати вікно, створюючи некомфортні умови життя. Крім того, зазначила, що взимку бурульки та сніг, падаючи із даху на кондиціонер створюють сильний шум.

Позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та заперечувала проти їх задоволення, надала суду письмове заперечення проти позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторін, свідків, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Як випливає із реєстраційного посвідчення Дніпропетровського бюро технічної інвентаризації та технічного паспорта, кооперативна квартира АДРЕСА_2 належить на праві особистої власності ОСОБА_1 (а.с.6-10).

Згідно з технічним паспортом на квартиру №108 у житловому будинку №15-а по вул.Суворова у м.Дніпропетровську, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, зазначена квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_3 (а.с.44-50).

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Таким чином, суд доходить висновку, що зовнішня стіна будинку є спільною сумісною власністю всіх власників будинку, а не як зазначила позивач, її приватною власністю.

Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

При цьому положеннями статті ст.13 ЦК України встановлено, що при здійсненні своїх прав власника особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Як зазначила позивач, у період з вересня по жовтень 2014р. вона була відсутня за місцем свого проживання (знаходилась у Криму на лікуванні) тобто у відповідача не було можливості на час встановлення кондиціонеру зясувати її думку щодо цього, оскільки позивач була відсутня тривалий час.

Суд вважає необґрунтованим твердження позивача про самовільне установлення відповідачем кондиціонеру, оскільки це спростовується «Переліком об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються», затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011р. №109, яке зареєстроване у Міністерстві юстиції України 22 липня 2011р. за №913/19651, де у цей перелік включено п.26 «Зовнішнє оздоблення будівель та споруд (антени, кондиціонери, витяжки тощо), внутрішнє оздоблення». Таким чином, встановлення цих приборів не вимагає спеціального узгодження.

У відповідності до довідки житлово-будівельного кооперативу «Кристал» №134 від 21.05.2015р. №18.108/1 у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_3 власник квартири, ОСОБА_4 дружина, ОСОБА_2 дочка (а.с.63).

Згідно з випискою з історії хвороби ОСОБА_4 страждає на гіпертонію (а.с.64-65), а у ОСОБА_2 є захворювання щитовидної залози (а.с.66-70). У звязку із вищевикладеним виникла необхідність встановити кондиціонер, так як жара негативно впливає на перебіг цих захворювань.

Як видно на фото (а.с.62), кондиціонер знаходиться чітко між вікном позивача та балконом відповідача, з іншого боку балкону знаходиться вікно, яке унеможливлює монтаж кондиціонеру там, крім того, квартири сторін знаходяться на останньому поверсі, отже, іншого місця для його встановлення немає.

Позивач у судовому засіданні зазначила, що є дуже хворою, тому шум від кондиціонеру негативно впливає на її стан здоровя, але на підтвердження цього не надала жодного доказу.

Згідно з технічним паспортом на кондиціонер «DAX» рівень шуму при його роботі становить 38-39 дБ (а.с.58-59).

У відповідності до Санітарних норм допустимого шуму в приміщеннях жилих і громадських будівель та на території житлової забудови № 3077-84 від 03.08.1984р. допустимий рівень шуму у житлових будинках становить до 40 децибел у денний час і 30 децибел у нічний час.

Позивач у позові посилається на те, що у літній період шум від кондиціонеру та вібрації будуть заважати їй та перешкоджатимуть відкривати вікно, створюючи некомфортні умови життя, а також у судовому засіданні зазначила, що відповідач не вмикає кондиціонер з моменту подання позову тобто з 09 квітня 2015р. Суд не може погодитись із припущеннями позивача, що у майбутньому кондиціонер видаватиме шум, оскільки ця подія ще настала, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, доводи позивача про зайву шумність кондиціонеру не підтверджуються жодними доказами.

Крім того, позивач зазначила, що взимку бурульки та сніг, падаючи із даху на кондиціонер створюють сильний шум. Суд не може погодитись із цим твердженням, оскільки на фото (а.с.13, 60-61) видно, що піддашшя значно ширше від кондиціонеру, що не дозволяє бурулькам та снігу потрапляти прямо на нього.

Посилання позивача на те, що кондиціонер затуляє їй вид з вікна не знайшли свого підтвердження, оскільки фото (а.с.13) зроблено під кутом, а на фото (а.с.60-61) видно, що до вікна позивача ще є достатня відстань.

Свідок ОСОБА_5 показала, що у відсутність позивача у другій половині жовтня 2014р. приходила до неї поливати квіти та побачила, що зовні встановлено кондиціонер, у рівень із підвіконням. Пояснила, що із несучої стіни відпали шпалери, припустивши, що є взаємозвязок із кондиціонером.

Свідок ОСОБА_6 показала, що 18.10.2014р. приїхала у гості до позивача, остання плакала та сказала, що повісили кондиціонер. З вікна видно кондиціонер, з нього летів сніг.

Таким чином, свідки надали суду показання, які не мають доказового значення і на їх підставі не встановлено обставин, які підлягають зясуванню у цій справі. Крім того, факт того, що кондиціонер видно із вікна не оспорюється відповідачем.

Суд відкидає як доказ акт обстеження установки кондиціонеру жильцями АДРЕСА_4 (ЖСК «Кристалл» №134) (а.с.11), оскільки його, зокрема, було підписано ОСОБА_7, яка є головою ЖСК «Кристалл» №134, на дії якої попереднім власником квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_8 було подано заяву та скаргу прокурору Красногвардійського району м.Дніпропетровська та прокурору м.Дніпропетровська відповідно (а.с.71-77). Таким чином, суд вважає, що цей акт було підписано упередженою особою.

У відповідності до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Згідно зі ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки позивачем у справі не було доведено того, що відповідач створює їй будь-які перешкоди у користуванні її квартирою, у задоволенні цивільного позову необхідно відмовити.

Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

у х в а л и в:

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 30 червня 2015 року.

Суддя І.В. Тітова