Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство»- про скасування наказів про поновлення та звільнення, поновлення на роботі, стягненнясереднього заробітку за час вимушеного прогулу та за затримання виконання рішення суду про поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких зазначив, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.06.2013р. його було поновлено на роботі на посаді провідного економіста бухгалтерії ДСК «ЧМП» та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10 102,76 гривень. В звязку з невиконанням рішення суду він 24.07.2013р. звернувся до державної виконавчої служби з питанням відкриття виконавчого провадження. В наступному постановою державного виконавця, в звязку з неможливістю виконання рішення суду виконавчий лист про його поновлення на роботі був повернутий до суду. В березні 2014р. він повторно звернувся до державної виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду щодо його поновлення на роботі. 24.04.2014р. державний виконавець постановою закрив виконавче провадження в звязку з його виконанням, яку він отримав лише 14.07.2014р. В той же день він ознайомився та отримав на руки наказ №115-л від 12.06.2013р. про його поновлення на роботі і наказ №122-л від 10.07.2013р. про його звільнення з займаної посади за прогули. На думку позивача наявний наказ про його поновлення на роботі від 12.06.2013р. є фіктивним, так як адміністрацією ДСК «ЧМП» не було виконано жодної дії направленої на його повідомлення про поновлення, а в трудову книжку з цього приводу не зроблено жодного запису. Посилаючись на зазначені обставини, та на порушення норм КЗпП України під час його звільнення 10.07.2013р., ОСОБА_1 просить скасувати наказ ДСК «ЧМП» №115-л від 12.06.2013р. про його поновлення на роботі та наказ № 122-л від 10.07.2013р. про його звільнення за прогули. Просить поновити його на посаді провідного економіста бухгалтерії ДСК «ЧМП», стягнувши з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.07.2013р. по 19.06.2015р. в розмірі 59 399,36 гривень та середній заробіток за невиконання рішення суду з 12.06.2013р. по 19.06.2015р. в розмірі 61 712,04 гривень. Посилаючись на те, що ним з поважних причин був пропущений строк позовної давності, оскільки накази про його поновлення та звільнення були отримані 14.07.2014р., просить поновити йому строк для звернення до суду. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судовому засіданні позивач предявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. В судове засідання, призначене на 19.06.2015р. позивач не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначивши, що вони задоволенню не підлягають в по вному обсязі, так як ОСОБА_1 був пропущений строк позовної давності про поновлення його на роботі. На думку представника, адміністрація ДСК «ЧМП» під час поновлення ОСОБА_1 на займаної посаді та наступного його звільнення діяло у межах та у спосіб визначених законами. Будь-яких прав позивача не порушувало. В судове засідання призначене на 19.06.2015р. представник не зявилася без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення.

Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Так, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.06.2013р. (справа №523/2339/13-ц), яке набуло законної сили на підставі ухвали апеляційного суду в Одеській області від 17.07.2013р. ОСОБА_1 було поновлено на роботі на посаді провідного економіста бухгалтерії ДСК «ЧМП» та на його користь був стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 10 102,76 гривень. В частині поновлення на роботі було допущено негайне виконання рішення суду. В наступному, 25.06.2013р. Суворовським районним судом м. Одеси був виданий ОСОБА_1 виконавчий лист про поновлення його на роботі.

Постановою державного виконавця Першого Приморського відділу ДВС ОМУЮ від 29.07.2013р. було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище рішення суду, а боржнику ДСК «ЧМП» надано строк для самостійного виконання. В звязку з невиконанням рішення суду, 31.07.2013р. державним виконавцем було накладено штраф на ДСК «ЧМП» та наданий додатковий строк для виконання рішення суду. Станом на 05.08.2013р. рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі не було виконано, у звязку з чим було винесено постанову про накладання штрафу у подвійному розмірі, внесено подання про притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб ДСК «ЧМП» за невиконання рішення суду, виконавче провадження було закінчено, а виконавчий лист повернутий до суду.

Постановою державного виконавця Другого відділу ДВС ОМЮУ від 28.03.2014р. за повторним зверненням ОСОБА_1, було відкрито виконавче провадження щодо його поновлення на посаді на підставі рішення суду від 11.06.2013р.

Постановою державного виконавця від 24.04.2014р. виконавче провадження з примусового виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі було закінчено, в звязку з його фактичним виконанням.

З представленого наказу №115-л від 12.06.2013р. убачається, що наказ № 61-л від 07.02.2013р. про звільнення ОСОБА_1 з посади був скасований, та ОСОБА_1 було поновлено на посаді провідного економіста ДСК «ЧМП» на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.06.2013р.

Наказом №122-л від 10.07.2013р. ОСОБА_1 було звільнено з займаної ним посади з 10.07.2013р. за прогули на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України.

Частина 1 ст. 233 КЗпП України визначає, що працівник маже звернутися з заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. На підставі ст. 234 того ж Кодексу, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233, суд може поновити ці строки.

З даною позовною заявою ОСОБА_1 звернувся до суду 17.07.2014р. про що свідчить штамп вхідної кореспонденції суду. Посилаючись на пропущення ОСОБА_1 строку на предявлення позовних вимог до суду, представник ДСК «ЧМП» не надає жодного належного та допустимого доказу щодо вручення ОСОБА_1 наказу про його звільнення або трудової книжки. Представлені з боку відповідача акти про нібито відмову ОСОБА_1 від отримання наказу про його звільнення є безпідставні та розцінюються судом, як недостовірні та такі що суперечать іншим зібраним по справі доказам.

Так, в період з 29.07. по 05.08.2013р. (час примусового виконання рішення суду) рішення суду щодо поновлення ОСОБА_1 виконано не було, про що державним виконавцем ухвалювалися відповідні постанови. Дана обставина також підтверджується відповіддю Чорноморської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері Одеської області на імя ОСОБА_1 від 03.07.2013р. що рішення суду про його поновлення на роботі не виконано в звязку з його оскарженням ДСК «ЧМП» в апеляційному порядку. Крім того, відповідачем не забезпечено явки у судове засідання свідка ОСОБА_2, на показаннях якої ґрунтувалися заперечення відповідача, на підтвердження обставин викладених в актах.

Матеріли справи містять дані про те, що ОСОБА_1 фактично дізнався про наявність наказу про його поновлення, а в наступному про його звільнення лише 14.07.2014р. від державного виконавця, яким повторно повадилися примусові виконавчі дії. Будь-яких інших доказів, які б вказували на отримання ОСОБА_1 наказів про його поновлення, а в наступному про його звільнення з боку відповідача суду не представлено.

При таких обставинах, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 з поважних причин пропустив строк на звернення до суду, а відтак такий строк підлягає поновленню.

Виходячи зі змісту ч.5 ст.235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого підлягає негайному виконанню.

Як було зазначено вище, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.06.2013р. ОСОБА_1 було поновлено на посаді провідного спеціаліста ДСК «ЧМП», про що свідчить представлений наказ №115-л від 12.06.2013р. Даних про повідомлення ОСОБА_1 про винесення наказу про його поновлення не роботі відповідачем не представлено. В порушення п.2.10. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом №58 від 29.07.1993р., адміністрацією ЧМП «ДСК» в трудовій книжці ОСОБА_1 не проведено відповідного запису про визнання недійсним попереднього запису про незаконне звільнення та запис про поновлення позивача. Наявні в матеріалах справи акти від 12.06.2013р. суд за обставинами зазначеними вище, до уваги не приймає. З тих же підстав суд відхиляє лист від 12.06.2013р. та акт від той же дати про повідомлення ОСОБА_1 про зміну умов існуючих умов праці. Визначити час винесення даного наказу суд не може, в звязку з непредставленням з боку відповідача книги наказів та інших документів. Разом з тим, з урахуванням встановлених судом обставин, незважаючи на критичне ставлення судом до наказу №115-л від 12.06.2013р., суд вважає за недоцільне скасовувати наказ про поновлення ОСОБА_1на займаної ним посаді, так як рішення суду від 11.06.2013р. на даний час фактично виконано, а ОСОБА_1 вважається поновлений на посаді. В звязку з чим, предявлені позовні вимоги щодо скасування наказу №115-л від 12.06.2013р. та стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про скасування наказу № 122-п від 10.07.2013р. про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади за прогули, то такий наказ підлягає скасуванню з поновленням ОСОБА_1 на займаній посаді з часу його звільнення, з наступних підстав.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, атакож строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу без поважаних причин.

При звільненні робітника за вказаним пунктом законодавець визначає обовязкове дотримання власником або уповноваженим ним органом певного порядку вивільнення робітника.

Так, до застосування дисциплінарного стягнення, одним із видів якого є звільнення, власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Стягнення оголошується в наказі (розпорядження) і повідомляється працівника під розписку (ч.ч.1,4 ст. 149 КЗпП).

Адміністрація ДСК «ЧМП» в порушення зазначених норм не зажадала від ОСОБА_1 пояснень щодо порушення трудової дисципліни, не зясувала обставини та причин вчиненого проступку у вигляді прогулу, та з цього приводу не надало суду відповідних доказів. В порушення п. 31 Постанови Держкомітету СРСР по праці та соціальним питанням «Про затвердження типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робочих і службових підприємств, установ, організацій», адміністрацією в трьохденний термін ОСОБА_1 не оголошено застосованого до нього дисциплінарного стягнення.

Приймаючі до уваги, що ОСОБА_1 до цього часу є членом Профкому ДСК «ЧМП», адміністрацією в порушення ч.1 ст. 43 КЗпПне вносилося та не отримувалося попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації ДСК «ЧМП» про звільнення ОСОБА_1, згода якого є обовязковою при звільненні за п.1 ст.40 КЗпП. На виконання вимог ч.9 ст. 43 КЗпПна запит суду, від Профспілки ДСК «ЧМП» було отримано листа про відсутність підстав для вивільнення ОСОБА_1 за п.4 ст. 40 КЗпП.

Крім того, незважаючи на встановлені та зазначені вище судом порушення при звільненні ОСОБА_1, які є безумовною підставою для скасування наказу про його звільнення, суд при вирішені виниклого спору також приймає до уваги те щоТерзі В.Ф. не зявлявся на робоче місце з поважних причин, так як не знав що його 12.06.2013р. було поновлено на роботі. Дана обставина дає підстави дійти висновку, що в діях ОСОБА_1відсутня вина,як складова частина такого трудового проступку як прогул.

Слід звернути увагу на безпідставне зазначення відповідачем в наказі № 122-л про звільнення ОСОБА_1 з посади з ставкою 0,25, так як виходячи зі змісту листа-попередження від 12.06.2013р. істотні зміни умов праці повинні були бути застосовані до ОСОБА_1 з 02.09.2013р. , проте ОСОБА_1 було звільнено 10.07.2013р. Такі суперечності з боку відповідача під час розгляду справи судом, не спростовані.

Зважаючи на викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про порушення охоронюваних законом трудових прав та інтересів ОСОБА_1, які підлягають відновленню, шляхом скасування наказу №122-л від 10.07.2013р. та поновлення ОСОБА_1 на посаді провідного економіста ДСК «ЧМП».

Скасовуючи, як незаконний, наказ № 122-л від 10.07.2013р. про звільнення ОСОБА_3 та поновлюючи його на робіт з часу його звільнення, суд у відповідність до ч.3 ст. 235 КЗпП України стягує з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 11.07.2013р. по 19.06.2015р. (час ухвалення рішення суду), що в грошовому еквіваленті складає 59 399,36 гривень, без урахування обовязкових податків. Стягуючі середній заробіток в зазначеному розмірі, суд виходить з того, що на час звільнення ОСОБА_1 розмір середньої заробітної плати складав 121,72гривень на день, що було визнано і не оспорювалося представником ДСК «ЧМП» у судовому засіданні, а також підтверджується довідкою про середній заробіток. Порушення тривало 488 робочих дня при пятиденному трудовому тижні (488р.д. х 121,72 грн.).

В частині вимог поновлення позивача на роботі слід допустити негайне виконання рішення суду (п.4 ч.1 ст.367 ЦПК).

Згідно ст. 88 ЦПК України з ДСК «ЧМП» на користь держави слід стягнути несплачений судовій збір в розмірі 243,60 гривень за розгляд немайнового спору та 593,99 гривень за розгляд майнового спору, щодо стягнення середнього заробітку.

Керуючись ст.ст.10,11,64,84,88,209,212,214,215,218, 367 ЦПК України, -

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати наказ № 122-л від 10.07.2013р. про звільнення ОСОБА_1 з займаної посади провідного економіста ДСК «ЧМП» зап.4 ст.40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного економіста Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство».

Стягнути зДержавної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» () на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 59399,36 гривень, без урахування обовязкових податків.

В частині поновлення позивача на роботі допустити негайне виконання рішення суду.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство»() на користь держави (ГУДКУ в Одеській області (Суворовський р-н м. Одеси) код отримувача 37607526 ГУДКУ в Одеській області МФО 828011 № доходного рахунку щодо сплати судового збору 0009, код класифікації доходів бюджету 22030001, призначення платежу 22030001:050 «Судовий збір», Суворовський р/с ЄДРПОУ суду 05482067), судовий збір в розмірі 837,59 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя