Дата документу 25.06.2015 Справа № 554/8331/15-ц
У Х В А Л А Справа № 554/8361/15-ц

Провадження № 6/554/480/2015

25 червня 2015 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі судді Шевської О.І.,

розглянувши подання державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення виконання рішення суду шляхом надання дозволу на реалізацію частини житлового приміщення, -

в с т а н о в и л а:

На примусовому виконанні в Октябрському ВДВС Полтавського МУЮ знаходиться зведене виконавче провадження у складі:

· виконавчий лист 2-1602 виданого 19.06.2009 Октябрським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2н-175 виданого 09.07.2010 Октябрським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2-816 виданого 07.07.2010 Київським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2-1600 виданого 09.11.2010 Октябрським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2-1601 виданого 09.10.2010 Октябрським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2-3134 виданого 20.12.2010 Октябрським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2-2826 виданого 16.01.2012 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська;

· виконавчий лист 2-2826 виданого 16.01.2012 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська;

про стягнення з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1 боргу на загальну суму 1393608,05 грн.

25 червня 2015 року державний виконавець Октябрського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про надання дозвілу на реалізацію 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

В обґрунтування свого клопотання державний виконавець зазначив, що в Октябрському ВДВС Полтавського МУЮ на виконанні знаходиться зведене виконавче провадження у складі:

· виконавчий лист 2-1602 виданого 19.06.2009 Октябрським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2н-175 виданого 09.07.2010 Октябрським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2-816 виданого 07.07.2010 Київським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2-1600 виданого 09.11.2010 Октябрським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2-1601 виданого 09.10.2010 Октябрським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2-3134 виданого 20.12.2010 Октябрським районном судом м.Полтави;

· виконавчий лист 2-2826 виданого 16.01.2012 Жовтневим районним судом м .Дніпропетровська;

· виконавчий лист 2-2826 виданого 16.01.2012 Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська;

про стягнення з ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1 боргу на загальну суму 1393608,05 грн.

Згідно з довідкою БТІ «Інвентаризатор» за вих.3/121 від 21.02.2011 року за боржником зареєстровано частина приватизованої квартири АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності.

Згідно з відповіддю КП ЖЕО №2 в зазначеній квартирі зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Отримано відповідь з Органу опіки і піклування Октябрської районної ради м.Полтави про те, що уповноважений орган не надає дозвіл на реалізацію 1/4 частини квартири, що належить ОСОБА_2, у звязку з тим, що в квартирі зареєстрована малолітня дитина - ОСОБА_3, і відповідно до постанови КМУ №866 від 24.09.2008 Питання діяльності органів опіки і піклування повязаної із захистом прав дитини, дозвіл на вчинення правочинів щодо майна право власності на яке або право користування яким мають малолітні(неповнолітні) діти, надається при особистому зверненні батьків та надані відповідного пакету документів. У звязку з тим, що батьки ОСОБА_3 не зверталися до виконкому, надати дозвіл на реалізацію частини квартири в м.Полтаві, на АДРЕСА_3 неможливо.

Вивчивши матеріали клопотання, суд дійшов висновку про необхідність відмови у його задоволенні, виходячи з наступного.

При виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець згідно зі статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і у вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунках в цінних паперах у депозитаріях останніх, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням правил статті 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу (частина п'ята статті 52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Державним виконавцем не надано документів на підтвердження того, що інше майно, на яке можливо бути звернуто стягнення, відсутнє та задоволення вимог стягувача можливо тільки з реалізації нерухомого майна.

Крім того, статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян та безпритульних дітей» передбачено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Відповідно до частини 4 статті 177 Сімейного кодексу України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло. На виконання частини 10 статті 177 Сімейного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 N 866 був затверджений Порядок провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини. Так, пунктом 67 вказаного Порядку передбачено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина, надається районною, районною у м. м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної в місті ради за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Як зазначено у статті 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Основним законом, який визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері є Закон України «Про охорону дитинства» (Преамбула Закону). Відповідно до статті 18 вказаного Закону держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

З вказаних вище положень нормативно-правових актів вбачається, що органом, який вирішує питання про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна у разі наявності прав дітей на це майно, є орган опіки та піклування, яким є відповідний виконавчий комітет.

Звертаючись до суду із заявою про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, державний виконавець фактично прохає суд змінити порядок виконання рішення суду, однак, у даному випадку суд не є органом, який вирішує це питання, та не може підміняти інші органи або брати на себе певні повноваження.

Питання про законність або незаконність дій органу опіки та піклування щодо ненадання дозволу на реалізацію нерухомого майна, у даному випадку не вирішується судом у звязку із відсутністю відповідних вимог.

Таким чином, суд не може вирішувати питання про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна, права на яке мають неповнолітні, оскільки це питання знаходиться поза межами його компетенції.

Крім того, суд не може вирішити питання про передачу для реалізації того чи іншого майна, оскільки це є компетенцію державного виконавця, який здійснює виконавче провадження та самостійно визначає черговість стягнення на кошти та інше майно боржника. Заявником не зазначено жодних підстав для зміни встановленої у Законі України «Про виконавче провадження» черговості.

Також слід зазначити, що пунктом 4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону. Положення вказаної Інструкції зобовязують державного виконавця звернутися до суду із заявою про встановлення способу виконання рішення суду, і це не є обовязковому спосіб шляхом передачі нерухомого майна на реалізацію. Державним виконавцем може бути запропоновано інший спосіб виконання рішення суду, не пов'язаний із нерухомим майном. Вказані вище обставини свідчать про відсутність правових підстав для задоволення вимог подання.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а:

В задоволенні заяви державного виконавця Октябрського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_1 про застосування заходів забезпечення виконання рішення суду шляхом надання дозволу на реалізацію частини житлового приміщенн - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_4