Справа № 456/2642/14 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/979/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мусіна Т. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - Мусіної Т.Г.

суддів - Бермеса І.В., Савуляка Р.В.

за участі секретаря - Матяш С.І.

з участю: представника позивача - директора Насібова А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2014 року у справі за позовом Дочірнього підприємства "Добробут" Відкритого акціонерного товариства "Стрийський завод ковальсько-пресового обладнання" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року Дочірнє підприємство "Добробут" Відкритого акціонерного товариства "Стрийський завод ковальсько-пресового обладнання" звернулося до суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по квартплаті в сумі 306 грн. 31 коп.

Свій позов обґрунтовувало тим, що відповідачка у справі ОСОБА_3 одержала житло в гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_1 та зареєстрована у ньому. Вказаний гуртожиток є відомчий та належить ПАТ "Стрийський завод КПО". Згідно займаної площі квартплата за житло становить 38,83 грн. Відповідачка не сплачує плату за користування житлом з травня 2013 року і станом на 01.06.2014р. загальний борг становить 306 грн. 31 коп. На підставі наведеного просило задовольнити його позов.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2014 року позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ДП "Добробут" ВАТ "Стрийський завод ковальсько-пресового обладнання" заборгованість по квартплаті в сумі 306 грн. 31 коп. та 243 грн. 41 коп. судового збору, а всього 549 грн. 91 коп.

Рішення суду оскаржила відповідачка ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що ДП "Добробут" ВАТ "Стрийський завод КПО" не обґрунтувало свої вимоги та не надало доказів, які б вказували на наявність відповідного договору між сторонами про надання послуг, не надало доказів щодо правильності і безспірності розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги, затверджених Виконавчим комітетом Стрийської міської ради. Крім того суд першої інстанції не з'ясував обґрунтування підняття розміру квартирної плати згідно з протоколом засідання правління ВАТ "Стрийський завод КПО", зокрема, не з'ясовано з чого складається розмір квартирної плати за 1 кв.м. Вказує також, що суд вийшов за межі позовних вимог, так як стягнув з неї плату за утримання будинку, хоча позивач в позовній заяві просив стягнути плату за проживання в гуртожитку, що є різновидом орендної плати за найм житла. Крім цього зазначає, що на даний час правовстановлюючі документи, на підставі яких позивач отримав у власність даний гуртожиток скасовані. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши доводи осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 проживає в кімнаті АДРЕСА_1, який є відомчим гуртожитком ДП "Добробут" ВАТ "Стрийський завод ковальсько-пресового обладнання", зареєстрована у вказаній квартирі одна.

Встановлено, що гуртожиток ліжкового типу не передано в комунальну власність, є власністю ВАТ "Стрийський завод КПО" і обслуговується ДП "Добробут" (а.с. 14).

Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитками, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, в редакції постанови КМУ № 5 від 14.01.2009р., наймач житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у встановлені законом або договором строки.

Рішенням правління ПАТ "Стрийський завод ковальсько-пресового обладнання" від 23 червня 2010 року встановлено, що плата за проживання в гуртожитку збільшена з 01.07.2010р. до 1 грн. 10 коп. за 1 кв.м. (а.с. 8) при фактичних витратах на утримання гуртожитку та прибудинкової території в розмірі 2,21 грн. за 1 кв.м (а.с. 11), тобто розмір встановленої плати вдвічі менше фактичних витрат. Складовими тарифу є оплата за технічне обслуговування внутрібудинкових мереж (електричної, холодної води, тепло комунікаційної) прибирання коридору, сходових кліток та прибудинкової території, вартість робіт з профілактичного непередбаченого оглядів та поточного ремонту, вартість дератизації будинку, витрати на освітлення місць загального користування, вартість утримання електрика, сантехніка, адмінперсоналу (а.с. 11).

Відповідно до п. 38 Примірного положення про гуртожитки громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Доводи апеляційної скарги відповідачки про те, що встановлена підприємством оплата з 01.07.2010р. не відповідає тарифам органів місцевої влади та перевищує їх, не заслуговують на увагу, як голослівні.

Колегією суддів встановлено, що у період виникнення заборгованості відповідачки з 01 січня 2014 року по 31 травня 2014 року діяв тариф на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій встановлений рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради № 155 від 28 квітня 2011 року в розмірі 1,247 грн. за 1 кв.м. Таким чином встановлений підприємством тариф за обслуговування житла та прибудинкової території у відомчому гуртожитку по АДРЕСА_1 в розмірі 1,10 грн. за 1 кв.м. менше тарифу встановленого органами місцевої влади, тому у відповідачки ОСОБА_3 відсутні правові підстави для відмови в оплаті наданих послуг.

Відсутність укладеного між сторонами письмового договору про надання житлово-комунальних послуг в кімнаті гуртожитку, якою користується відповідач, не може бути підставою для відмовив в позові, оскільки обов'язок відповідачки випливає із закону, а не тільки з договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив лише квартплату за найм житла в гуртожитку не заслуговують на увагу.

Вжитий у позовній заяві термін "квартирна плата" не спростовує суті позовних вимог щодо стягнення витрат за утримання житла в гуртожитку та прибудинкової території, складові яких зазначено у позовній заяві (а.с. 2).

Актом приймання-передачі земельної ділянки по АДРЕСА_1 від 03 грудня 2010 року підтверджується, що орендодавець Стрийська міська рада передала в оренду ДП "Добробут" ВАТ "Стрийський завод КПО" земельну ділянку по АДРЕСА_1 площею 0,2502 га. для обслуговування будівлі гуртожитку (а.с. 15).

У зв'язку з цим доводи апеляційної скарги про те, що недоведена наявність земельної ділянки у користуванні позивача є безпідставними.

Та обставина, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 12 травня 2011 року визнано незаконним включення до статутного фонду будівлі гуртожитку та послідуючої його передачі до статутного фонду ДП "Добробут" ВАТ "Стрийський завод КПО" не спростовують того факту, що гуртожиток є відомчим житловим фондом, не належить до комунальної власності, перебуває на балансі ДП "Добробут", який зобов'язаний його утримувати, а не органи місцевої влади.

Факт надання послуг позивачем у спірний період підтверджується укладеним договором № 98 від 01.03.2013р. з КП "Стрийтеплоенерго" на теплопостачання в гуртожиток (а.с. 63), договором від 01.02.2014р. з гр. ОСОБА_4 на прибирання прибудинкової території (а.с. 87), в штаті позивача є електрик, сантехнік, прибиральниця, двірник (а.с. 98).

З врахуванням наведеного суд правильно прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи, що суд першої інстанції повно і правильно встановив фактичні обставини справи, застосував закон, який поширюється на зазначені правовідносини, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які є підставами для скасування рішення суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий Т.Г. Мусіна

Судді: І.В. Бермес

Р.В. Савуляк