Справа №409/1611/15-ц
Пров.№2/409/1300/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2015 року смт.Білокуракине

Білокуракинський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді: Полєна В.С.

при секретарі: Острогляд В.М.

за участю представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Білокуракине Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, третя особа Білокуракинська районна державна адміністрація Луганської області про встановлення факту та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, третя особа Білокуракинська районна державна адміністрація Луганської області про встановлення факту та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.04.1998 року померла його мати - ОСОБА_3, яка була членом колишнього КСП "Ювілейний" Білокуракинського району Луганської області. ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0112256 від 03.04.1997 року за № 318 та часів свого життя передала вищезазначений сертифікат сину - ОСОБА_2 Позивач після смерті своєї матері фактично вступив у володіння спадковим майном, але у зв"язку з втратою багатьох оригіналів документів, прийняття спадщини належним чином так і не оформив. ОСОБА_2 розміщував відповідне оголошення у газеті про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай), але це не дало результатів. Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, що залишилася після смерті його померлої матері, позивач отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Окрім цього, у довідці, наданій відділом Держкомзему, ім"я померлої матері зазначено як "Явдоха", тоді як згідно довідки відділу РАЦС її ім"я зазначено як "Євдокія", що є вірним. Позивач зазначає, що данний факт можуть також підтвердити свідки.

Всі ці обставини і спонукали ОСОБА_2 для звернення до суду з позовною заявою, в якій позивач просить суд встановити факт втрати сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0112256 від 03.04.1997 року, зареєстрованого за № 318, виданого на ім"я ОСОБА_4, визнати за ним право на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Ювілейний" Білокуракинського району Луганської області, яка належала ОСОБА_3, зобов'язати Білокуракинську районну державну адміністрацію Луганської області видати на його ім'я сертифікат на право на земельну частку (пай).

Представник позивача - ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_2, просив позов задовольнити.

Представник відповідача Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області в судове засідання не з'явився, попередньо надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Представник третьої особи Білокуракинської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, попередньо надавши до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про народження, виданого повторно, серії ІІІ-АК № 524360, ОСОБА_2 дійсно є сином ОСОБА_3, яка померла 06.04.1998 року.

Згідно довідки, наданої відділом Держземагенства у Білокуракинському районі Луганської області, вих № 01-06/1341 від 01.07.2014 року, ОСОБА_4 дійсно отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Ювілейний" серії ЛГ № 0112256 від 03.04.1997 року за № 318, про що зроблено запис у книзі реєстрації. Вартість земельної частки (паю) на день смерті власника складає 67066,48 грн.

Відповідно наданої інформації відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білокуракинського районного управління юстиції у Луганській області, вих. № 177/02.2-2.30 від 04.03.2015 року, ОСОБА_3, яка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно померла 06.04.1998 року, про що виконавчим комітетом Тимошинської сільської ради Білокуракинського району Луганської області 07.04.1998 року складено актовий запис про смерть № 04.

Згідно копії газети "Життя Білокуракинщини" від 05 травня 2012 року № 35-36 було розміщено оголошення про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Ювілейний" серії ЛГ № 0112256 від 03.04.1997 року, виданий на ім"я ОСОБА_4 відділом Держкомзему у Білокуракинському районі і зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів за № 318.

10.02.2015 року позивач звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої 06.04.1998 року матері до державного нотаріуса Білокуракинської натаріальної контори ОСОБА_5, про що йому було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів і видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

У відповідності з п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004р., видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, у тому числі наявності чи відсутності податкової застави та інших застав за даними відповідних реєстрів. Відповідно до вимог п. 206 та п. 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухомість.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила, що ОСОБА_3 дійсно отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Ювілейний" та додала, що сусіди та жителі села її називали ім"ям "Явдоха".

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надав аналогічні пояснення, додавши, що ОСОБА_3 на момент смерті проживала разом із своїм сином - ОСОБА_2, який після смерті матері поховав її та почав користувався її речами.

Враховуючи, що спадщина після померлого спадкоємця була відкрита 06.04.1998 р. і спадкоємець спадщину прийняв, застосуванню підлягають норми Цивільного Кодексу Української СРСР 1963 року.

Згідно ст. 548 ЦК 1963 р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.. 549 ЦК 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент відкриття спадщини проживав та вів спільне господарство разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_3, а тому фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме: земельною часткою (паєм) по колишньому КСП "Ювілейний" відповідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0112256 від 03.04.1997 року за № 318, інших спадкоємців не має. За таких підстав, суд вважає можливим визнати за позивачем право на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Ювілейний" Білокуракинського району Луганської області, яка належала померлій ОСОБА_3, так як інших спадкоємців даного майна немає.

Згідно зі ст.328 ч.2 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Таким чином позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 548, 549, ЦК УРСР 1963 року, ст. 328, 392 ЦК України, ст. 125 ЗК України, ст.ст 11, 30, 58-60, 130, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.

Визнати встановленим факт втрати сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0112256 від 03.04.1997 року, зареєстрованого за № 318, виданого на ім"я ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 право на земельну частку (пай) сільськогосподарських угідь по колишньому КСП "Ювілейний" Білокуракинського району Луганської області, яке належало ОСОБА_3, померлій 06.04.1998 року на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0112256 від 03.04.1997 року, зареєстрованого за № 318, виданого на ім"я ОСОБА_4.

Зобов'язати Білокуракинську районну державну адміністрацію Луганської області видати на ім'я ОСОБА_2 сертифікат на право на земельну частку (пай) сільськогосподарських угідь по колишньому КСП "Ювілейний" Білокуракинського району Луганської області, який належав ОСОБА_3, померлій 06.04.1998 року на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0112256 від 03.04.1997 року, зареєстрованого за № 318, виданого на ім"я ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Білокуракинський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а нез'явившимися в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Білокуракинського районного суду

Луганської області ОСОБА_8