Номер провадження: 22-ц/785/3774/15
Головуючий у першій інстанції Максимович Г. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Процик М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17.02.2015 року,-

встановила :

До суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітньої дитини, який обґрунтовувала тим, що відповідач добровільно приймати участь в утриманні їхнього сина ОСОБА_4 не бажає. Тому просила суд стягувати з відповідача на утримання сина аліменти у розмірі 1500 грн. та на її утримання у розмірі 1000 грн.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 17.02.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 400 грн. починаючи з 16.07.2014 року. Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 400 грн., починаючи з 16.07.2014 року та до досягнення ОСОБА_4 трьох років. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення в частині стягнення з нього аліментів на утримання дитини скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, а також змінити рішення в частині стягнення судового збору. Зокрема посилався на те, що аліменти на утримання дружини він не повинен сплачувати оскільки з позивачкою вони не перебувають у зареєстрованому шлюбі, а також на те, що в нього немає змоги сплачувати аліменти, так як він немає постійного достатнього доходу, часто хворіє, він вже сплачує аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу. Крім того вказав, що дружина в ході розгляду справи відмовилась від позовних вимог стосовно стягнення аліментів на її утримання, та вважав, що оскільки позов задоволено частково, то судові витрати необхідно розподіли відповідно задоволеним вимогам.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в порядку не оскаржено, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Відповідно до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення районного суду в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка потребує матеріальної допомоги, а відповідач в змозі її надавати.

З таким висновком суду повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Тобто, право на аліменти у дружини - матері може виникнути лише у разі достатнього матеріального забезпечення чоловіка, наявності у чоловіка достатніх коштів для надання дружині-матері спільної дитини матеріальної допомоги та стягуються за умови, що чоловік, до якого пред'явлено вимоги про надання утримання, спроможний та може надавати матеріальну допомогу.

Судом не встановлено доходів відповідача, проте встановлено що він являється платником аліментів на утримання свого неповнолітнього сина ОСОБА_6, на користь якого, згідно Малиновського районного суду м. Одеси від 30.05.2012 року у справі №1519/1221/2012, ОСОБА_3 щомісячно повинен сплачувати аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27.01.2012 року до досягнення ним повноліття, тобто 16.01.2026 року. Крім того в матеріалах справи містяться довідки про хвороби відповідача. Також необхідно вказати, що сторони не перебували та не перебувають у шлюбі.

Позивач в судовому засіданні визнала обставину неспроможності надавити матеріальну допомогу, а тому вказала, що наполягає на задоволенні позову лише стосовно стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 с. 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином не спроможність надавити матеріальну допомогу на утримання дружини встановлена судом, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Доводи апелянта стосовно неправильного розподілу судових витрат є необґрунтованими, оскільки з відповідача стягнуто мінімальну ставку судового збору.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дружини підлягає скасування з ухваленням в цій частині нового про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 309, 313, 317 ЦПК України, судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 17.02.2015 року - в частинні стягнення аліментів на утримання дружини скасувати і в цій частині ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини - відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: Є.С.Сєвєрова

М.В.Процик