АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про розірвання договору банківського рахунку.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про розірвання договору банківського рахунку, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 09 квітня 2013 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір банківського вкладу, відповідно до якого передав банку грошові кошти в сумі 100 000 грн., а банк прийняв цей вклад і зобов'язався сплачувати за ним проценти та повернути вклад у встановленому договором порядку, проте свого зобов'язання перед ним не виконує, грошові кошти в повному обсязі не повертає, а тому просив розірвати укладений між сторонами договір, зобов'язати банк закрити поточний рахунок й стягнути з на його користь 132104 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року позов задоволено.

В апеляційні скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день і час повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність учасників судового розгляду справи.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Встановлено, що 09 квітня 2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 укладено договір банківського строкового вкладу терміном до 15 квітня 2014 року, відповідно до умов якого позивач вніс на депозитний рахунок, який знаходиться на обслуговуванні відповідача, 100000 грн. зі сплатою 20,5% річних /а.с.4-8/.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору банківського вкладу та стягуючи з ПАТ «Дельта Банк» на його користь грошові кошти в сумі 132 104, 00 грн., районний суд виходив з того, банк неправомірно утримує грошові кошти позивача, в той час як зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника, введення тимчасової адміністрації у банку не є перешкодою до стягнення грошових коштів, оскільки порушення відбулося до прийняття Правлінням НБУ відповідного рішення, до того ж, у відповідності до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження у видачі коштів не поширюється на зобов'язання банку перед вкладником, оскільки строк дії договору закінчився.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись неможливо, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту договору банківського вкладу № 4499 від 09 квітня 2013 року, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1, вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного на той час законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо його укладання на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки.

Відповідно до п 3.2., 3.3 договору № 4499 банківського вкладу, вклад та нараховані проценти за вкладом виплачуються по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного у п.1.3 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № НОМЕР_1, відкритий в установі банку.

Матеріали справи свідчать, що банком виконано умови договору й перенесено суму депозиту з процентами в розмірі 132109 грн. на поточний рахунок № НОМЕР_1, відкритий на ім'я ОСОБА_1, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів /а.с.19/.

Отже, умови договору банківського вкладу відповідачем було виконано, суму банківського вкладу з процентами за його користування перераховано на поточний рахунок позивача.

Відповідно до вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється його виконанням.

Таким чином, строк дії укладеного між сторонами договору припинив свою дію після зарахування депозитних коштів на поточний рахунок ОСОБА_1

За таких обставин, колегія суддів вважає поспішними висновки районного суду про наявність підстав до розірвання спірного договору.

Окрім цього, як убачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних /а.с. 39-40/, а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №51 в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію /а.с.38/.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини, що залишилося поза увагою суду.

Згідно з п.16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п.6 ст.2 даного Закону України ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону України врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 даного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси.

Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Проте, суд першої інстанції вказані положення закону не врахував та не звернув уваги на те, що ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, що фактично унеможливлює здійснення ним операцій по рахунках власних клієнтів, у тому числі, - перерахування з рахунку, відкритого на ім'я ОСОБА_1

Окрім цього, районний суд, поклавши у основу рішення вимоги п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», неправильно витлумачив їх зміст та не врахував, що відповідні виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Так, згідно п.1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

При цьому, не враховано судом і положення ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», згідно з якими юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку.

Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог окремих кредиторів банку поза межами процедури ліквідації банку.

Встановлено, що на підставі постанови Правління НБУ №150 від 02 березня 2015р. «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» в категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015р. прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до п.22 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Разом з тим, районний суд в порушення вимог згаданого Закону поклав на ПАТ «Дельта Банк» обов'язок по сплаті судового збору в сумі 243грн. 60коп.

Отже, розглядаючи спір, районний суд допустив порушення норм матеріального й процесуального права.

За таких обставин, постановлене по справі рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про розірвання договору банківського рахунку відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 757/5780/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/7564/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.