АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Головачова Я.В., Усика Г.І.

при секретарі: Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 14.04.2015 про застосування заходів забезпечення позову у справі за позовом компанії ІПСЕН ФАРМА С.А.С. до Державної служби інтелектуальної власності, ОСОБА_1 про дострокове припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг, -

В С Т А Н О В И Л А

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 14.04.2015 задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом компанії ІПСЕН ФАРМА С.А.С. до Державної служби інтелектуальної власності, ОСОБА_1 про дострокове припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг.

Заборонено відповідачу Державній службі інтелектуальної власності України (м. Київ,вул.. Урицького, 45, ) вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знак для товарів і послуг щодо передання виключних майнових прав інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 іншим особам та щодо припинення дії свідоцтв № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 у зв'язку із повною або частковою від них власника зазначених свідоцтв до набрання рішення сулу законної сили.

Заборонено відповідачу ОСОБА_1 повністю або частково передавати виключно майнові права інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 іншим особам та щодо припинення дії свідоцтв № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 шляхом відмови від них повністю або частково до набрання рішення сулу законної сили.

Справа № 760/5833/15-ц
№ апеляційного провадження:№ 22-ц-796/7921/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Кушнір С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись з судовим рішення, відповідачем ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу, посилаючись на те, що суд безпідставно задовольнив заяву позивача при цьому не дослідивши в повному обсязі матеріали справи та не встановив наявність правовідносин та спору між сторонами. Також апелянт вказує на те, що обраний спосіб забезпечення позову не лише неправомірно обмежує його права щодо відмови від належних йому майнових прав інтелектуальної власності але й покладає на нього додаткові обов'язки щодо підтримання чинності свідоцтва України на знаки для товарів і послуг. На підставі викладеного просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про заходи забезпечення цивільного позову.

Представник ОСОБА_1. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представники компанії ІПСЕН ФАРМА С.А.С., та представник Державної служби інтелектуальної власності України заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Перевіряючи матеріали справи, судом встановлено, що 24.03.2015 позивач звернувся до суду із позовом про дострокове припинення дії свідоцтва України на знак для товарів і послуг. Одночасно з позовною заявою позивачем подано і заяву про забезпечення позову.

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції, враховуючи обставини та характер спору, наявність підстав, вважав що в подальшому, відповідачами можуть вчинятися дії щодо передачі своїх виключно майнових права інтелектуальної власності на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 іншим особам та щодо припинення дії свідоцтв № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 шляхом відмови від них повністю або частково на торгові марки іншим особам, що значним чином ускладнить вирішення справи, призведе до порушення розумних строків її розгляду, а також унеможливить виконання прийнятого судом рішення у разі задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих доказів та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, як передбачає ч.3 ст.152 ЦПК України.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Таким чином, при застосуванні заходів забезпечення позову судом, визначається його відповідність вимогам, на забезпечення яких він вживається, така оцінка відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відповідно до ст.ст. 3, 15, 16 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Компанія ІПСЕН Фарма С.А.С реалізувала своє право на звернення до суду за захистом права на знаки для товарів і послуг в складі яких є позначення «ІНФОРМАЦІЯ_1» та «ІНФОРМАЦІЯ_2» шляхом дострокового припинення дії свідоцтва на знаки для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1», «ІНФОРМАЦІЯ_2», зареєстрованих на ім'я відповідача, у зв'язку з їх невикористанням більше трьох років. Відповідач заперечуючи обґрунтування ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову посилається на обмеження його прав, щодо відмови від свідоцтва на знак для товарів і послуг.

Так, в силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до Установи. Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в офіційному бюлетні Установи.

Разом з тим, згідно з положеннями ст. 22 цього Закону, ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію знака протягом трьох років після припинення дії свідоцтва згідно з пунктами 1-3 ст. 18 цього Закону.

Таким чином, при припиненні дії свідоцтва у зв'язку з відмовою власника залишається його абсолютне право на повторну реєстрацію.

А отже, правові наслідки припинення дії свідоцтва за рішенням суду на підставі ч. 1 ст. 18 вищевказаного Закону, або у зв'язку з відмовою власника є відмінними і впливають на права позивача, в тому числі і на реалізацію ним права судового захисту, оскільки при відмові від знаків, відсутній буде предмет спору.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо інших застосованих судом засобів захисту, грубих порушень норм матеріального і процесуального права колегія суддів не вбачає, а тому виходячи з положень ст. 303 ЦПК України, в іншій частині ухвала суду перегляду апеляційним судом не підлягає.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 14.04.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: