РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 Провадження №2/425/167/15

Справа №425/3239/14-ц

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В. ,при секретарі Окрошко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним , визнання права власності.

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача , вказавши наступне .

З березня 2003 року вона з ОСОБА_3 почали проживати однією сім»єю. Ні вона, ні ОСОБА_3В не перебували в інших шлюбах. Сімейні відносини тривали до дня смерті ОСОБА_3-24.02.2014 року.

В період сімейних відносин, 23.07.2008 року ,вони за спільні кошти придбали квартиру АДРЕСА_1, але право власності було зареєстровано за ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_3 спадщину на квартиру прийняла і оформила його сестра відповідач ОСОБА_2

Вважає,що має право на 1/2 частку квартири оскільки за період з 1992 року по день смерті ОСОБА_3,вони разом проживали як подружжя, були пов»язані спільним побутом ,мали взаємні права та обов»язки. Так, ОСОБА_3 проживав у належній їй квартирі , де з 22.06.1993 року за її погодженням був прописаний .Грошові кошти вони заробляли разом, працюючи в ОСОБА_4. Після придбання спірної квартири ,вони за спільні кошти зробили там ремонт та переїхали і проживали як подружжя у цій квартирі до смерті ОСОБА_3 Меблі та побутову техніку, яка знаходиться в квартирі ,вони також придбали разом за спільні кошти. Перед смертю ОСОБА_3В, вона лікувала його .Поховала його вона також за власні кошти. Після смерті ОСОБА_3 вона продовжує користуватися квартирою для власного проживання

В зв»язку з тим, що виник спір з відповідачем щодо прав на квартиру просить встановити факт її проживання однією сім»єю без шлюбу з ОСОБА_3,який помер 24.02.2014 року в період з 01 квітня 1993 року по 24 лютого 2014 року. Визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 .Забезпечити позов ,шляхом заборони ОСОБА_2В, відчужувати зазначену квартиру.

В судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги ,просила встановити факт її проживання однією сім»єю без шлюбу з ОСОБА_3,який помер 24.02.2014 року в період з 01 квітня 1993 року по 24 лютого 2014 року. Визнати свідоцтво про право на спадщину ,видане 27.11.2014 року державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 спадкоємцю ОСОБА_2 ,частково недійсним в частині 1/2 частки квартири АДРЕСА_1. Визнати за нею право власності на 1/2 частку гаражу № 5 в блоці № 16 кооперативу «Мрія».

Позивач відмовилася в судовому засіданні від вимоги про забезпечення позову та від клопотання про залучення в якості третьої особи ОСОБА_5.

Позивач та її представник в судовому засідання пояснили,що з 1991 року позивач проживала однією сім»єю ,без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 Зі своєю дружиною він розлучився в 1993 році. ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в її квартирі за адресою : м.Рубіжне, пр.-т Московський, 24-а/93. У них був свій бізнес. В часи перебудови вона поїхала до ОСОБА_4,а потім забрала його. Там разом знімали квартиру. Між ними були дуже гарні сімейні стосунки.Вони допомагали її дітям та дітям позивача,спілкувалися з ними.З онуками їздили на море. Всі грошові кошти,які вони заробляли були спільними. Квартира АДРЕСА_1 була також придбана за їх спільні кошти,свою квартиру вона залишила молодшому сину ,а цю квартиру вони купили для спільного проживання . Вони разом робили там ремонт декілька років. Крім того ,вони набули гараж № 5 в блоці № 16 кооперативу «Мрія» . Коли ОСОБА_3захворів, вона лікувала його.Він постійно жив на таблетках.За дві неділі до смерті ОСОБА_3 купив їй обручку оскільки вони збиралися зареєструвати шлюб. Поховала його вона також за свої кошти. Відповідач сестра ОСОБА_3 прийняла спадщину після його смерті і вже продала зазначену квартиру ОСОБА_5 .

Відповідач,її представник в судовому засіданні пояснили наступне.

Брат відповідача ОСОБА_3 після розірвання шлюбу жив у матері в селі Кудряшівка .Потім їй стало відомо ,що він "знайшов прописку" та прописався в м.Рубіжне,пр-т Московький,24-а/93. Але здебільшого він жив у матері. Бувало,що не бував дома день-два.У позивача він просто прописався ,але не жив з нею. В ОСОБА_4 він поїхав в 2000 році .ОСОБА_4 приїзжав не часто.Вона узнала,що в ОСОБА_4 брат проживав з жінкою на ім"я Тетяна. Дітей своїх він не утримував, не учив.Їх утримувала його колишня дружина.Аліменти не платив оскільки колишня дружина відмовилася від них.Мав групу інвалідності,але лікувався сам.Квартиру по вулиці Визволителів купував сам.Ремонт в квартирі робив за свої кошти.

Про їх відносини пояснив,що "не знаю,буду дивитись".Похоронами займалася позивач,вона сама виявила таке бажання.Діти брата приїхали і передали їй 16000 російських рублів.

Крім того,зазначили ,що факт того,що ОСОБА_3 та позивач не перебували в шлюбі підтверджується договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,в якому ОСОБА_3 заявив,що на момент укладення договору не перебуває в зареєстрованому шлюбі і фактичних шлюбних відносинах(не проживає ні з ким однією сім»єю).

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 24.02.2014 року помер ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть-а.с.13).

З моменту розірвання шлюбу з дружиною ОСОБА_6 в 1993 році та по час звернення позивача з цим позовом до суду, ОСОБА_3 не перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, позивач також не перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. Зазначені обставини не заперечуються сторонами у справі.

З 22.06.1993 року по 24.10.2013 року ОСОБА_3 був зареєстрований як піднаймач в квартирі ,яка належить ОСОБА_1 (свідоцтво про право власності-а.с.150) ,за адресою: Луганська область,пр.-т Московський,24-а/93 (довідка-а.с.6).

Договор піднайму експлуатуючою організацією не реєструвався ,визначення ОСОБА_3 як піднаймача відбувалося в 1993 році в зв»язку з відсутністю родинних зв»язків між ОСОБА_1 та ОСОБА_3В( довідка КП»БТІ» Рубіжанської міської ради-а.с.149).

17.07.2008 року ОСОБА_3 уклав договір про користування електричною енергією в якому зазначив,що квартира позивача за адресою: Луганська область,пр.-т Московський,24-а/93 належить йому на праві власності (а.с.153).

ОСОБА_3 23.07.2008 року придбав квартиру АДРЕСА_1, за договором купівлі-продажу (а.с.7-9).

ОСОБА_3 мав на праві власності гараж № 5 в блоці № 16 кооперативу «Мрія»,що підтверджується ордером ,виданим 14.07.2008 року (а.с.23).

17.06.2013 року позивач уклала договір про користування системою кабельного телебачення в квартирі АДРЕСА_1.

Відповідно до квитанцій (а.с.72) позивач здійснила витрати на поховання ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом ,виданого 27.11.2014 року державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори (а.с.28) спадщину після смерті ОСОБА_3 у вигляді квартири АДРЕСА_1 прийняла його сестра ОСОБА_2 (а.с.28).

22.12.2014 року відповідач ОСОБА_2 продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5О.(договір купівлі-продажу-а.с.146,147.)

Свідки позивача в судовому засіданні надали наступні пояснення.

Свідок ОСОБА_7-подруга позивача дала показання про те,що позивач та ОСОБА_3 проживали разом більш двадцяти років .В 1997-1998 роках вона, позивач та ОСОБА_3 проживали в ОСОБА_4 на одній квартирі . Вона жила в одній кімнаті , позивач та ОСОБА_3-в іншій, як подружжя.Всі питання вони вирішували разом, мали гарні відносини. Разом купували меблі, квартиру,гараж.Їй відомо,що ОСОБА_3мав натянуті відносини з сестрою-Паньковою Р.В.оскільки та всю спадщину після смерті їх батьків оформила на себе.В 2000 році вона переїхала на іншу квартиру,а позивач з ОСОБА_3 залишилися жити на Річному вокзалі в Москві.Вона їздила до них в гості. В місті Рубіжному була в них в гостях в квартирі позивача ,яка розташована на проспекті Московському .

Свідок ОСОБА_8, дав показання про те ,що вони з позивачем є сусідами з 1992 року.Їх квартири знаходяться поряд-його квартира № 93,її-№ 92.Весь цей час він вважав,що позивач та ОСОБА_3 є чоловіком та дружиною оскільки вони жили сімейним життям, як подружжя,мали свій бізнес,на заробітки також їздили разом. Про те,що шлюб між позивачем та ОСОБА_3 не зареєстрований він узнав тільки після поховання ОСОБА_3

В квартирі,яка розташована по вул.Визволителів в м.Рубіжному ,він виконував ряд ремонтних робіт.З приводу ремонту з ним домовлялися і позивач, і ОСОБА_3В Більше ремонтом та дизайном квартири займалася позивач.Також купувала матеріали.

З ОСОБА_3 він робив балкон та двері. Ремонт квартири закінчився в 2012 році і позивач та ОСОБА_3 разом переїхали туди жити .

Свідок ОСОБА_9-кум позивача дав показання про те,що давно знає сім"ю позивача та ОСОБА_3В,які спочатку жили на з"йомній квартирі .В 1992 році позивач отримала квартиру і вони переїхали жити на проспект Московський .Він з дружиною бував у них в гостях "тисячу "разів, бував також в гостях і в квартирі по вулиці Визволителів.Разом святкували всі юбілеї та свята. Йому відомо,що позивач та ОСОБА_3 допомогали старшій дочці ОСОБА_3-ОСОБА_10 ,коли вона навчалася . Вони були дуже дружні та гарно жили.

Свідок ОСОБА_11В- кума позивача дала показання про те,що позивач та ОСОБА_3 проживали однією сім»єю,вели сумісне господарство.Вона дружила спочатку з позивачем -з 80-х років,а з 1992 року і з ОСОБА_3Познайомилися вони з чоловіком потім і з матір"ю ОСОБА_3 та його сестрою-відповідачем ОСОБА_2 Вона їздила до них в гості в ОСОБА_4,де позивач та ОСОБА_3 також жили разом.Там вони святкували юбілей

позивача ,ходили до ресторану. Разом з позивачем та ОСОБА_3 вони їздили на море,брали з собою дочок останнього-Оксану та Юлію. Разом позивач із ОСОБА_3 заробляли гроші і купили квартиру .Жили дуже гарно .Називали один одного «мама» та «папа».

Свідок ОСОБА_12М надав показання про те,що його двоюрідна сестра одружена з сином позивача .Він знав позивача та ОСОБА_3 з 1996-1997 років.А ближче познайомився з ними на свадьбі сестри в 2000 році.Він вважав,що позивач та ОСОБА_3-чоловік та дружина оскільки вони були звичайною сім"єю.З 2003 року він проживав у них в ОСОБА_4 до вересня 2004 року.Зараз вони не часто,але спілкуються.Знає,що вони робили ремонт в квартирі,він допомагав робити балкон.

Свідок ОСОБА_13Ф дала показання про те,що вона є старшою по під»їзду в якому знаходиться квартира АДРЕСА_3 .Позивач та ОСОБА_3 купили квартиру в 2008 році і вели себе як подружжя. Оскільки ніхто в них документи не перевіряв,то сусіди вважали їх чоловіком та дружиною . Вони почали робити ремонт в квартирі .Більше ремонтом займалася позивач. Вона також завжди здає гроші на прибирання та ремонт під»їзду. Позивач та ОСОБА_3 разом ходили на ринок,їздили на дачу.Сварок між ними не було.

Свідок ОСОБА_10 дала показання про те,що в 1993 році вона отримала квартиру по сусідству з квартирою позивача -по проспекту Московському ,24-а/94 в м.Рубіжному.Тільки зараз вона узнала,що ОСОБА_3 не є чоловіком позивача.Вона працює в цей час в лікарні. В лютому 2014 року ОСОБА_3 попав в реанімацію.Він був у свідомості ,його відвідувала тільки позивач.В перші дні, коли людина поступає у відділення,врачі питають,кому віддавати рецепти,хто буде купувати ОСОБА_3 говорив,що це буде робити «дружина ОСОБА_1» .Дійсно тільки позивач відвідувала його і приносила ліки та інше.

Свідок відповідача ОСОБА_6-колишня дружина ОСОБА_3 надала показання про те,що вони розірвали шлюб в 1993 році.Він після цього проживав із своєю матір»ю в селі Кудряшівка Кремінського району.Ворогами вони не були.Діти спілкувалися з батьком,приїжджали до бабусі матері ОСОБА_3Він не зміг допомагати дітям матеріально і тому вона відмовилась від аліментів.Дітей утримувала і вивчила вона.Тільки після того як він почав працювати в ОСОБА_4,то тоді вже почав поздоровляти дітей з днями народження.Сім»ї у нього не було,окрім їх сім»ї. Дітям він розповідав,що купив в 2008 році квартиру,буде в ній робити ремонт і залишить її дітям.Також знайомив дітей в ОСОБА_4 з жінкою на ім »я Тетяна.До 2008 року він у відпустці кожен рік навідував спочатку батьків,а потім її з дітьми.Брав з собою онука на море і хлопчик розповідав,що на морі вони були з тіткою ОСОБА_1 та іншим хлопчиком.Поховання ОСОБА_3 відбувалося за рахунок її та дітей.Вони передали 16000 російських рублів позивачу оскільки вона проявила ініціативу.Крім того позивач отримала свідоцтво про смерть ОСОБА_3

Надані сторонами докази,показання свідків свідчать про те, що в період з 1993 року по 24 лютого 2014 року позивач та ОСОБА_3 проживали спільно, вели спільне господарство,мали спільний бюджет, спільні витрати, придбали майно в інтересах сім'ї, а саме: квартиру АДРЕСА_3.

Суд бере до уваги,що ОСОБА_3 був зареєстрований в квартирі позивача за адресою: Луганська область,пр.-т Московський,24-а/93 з 22.06.1993 року по 24.10.2013 року отже це ,на думку суду, свідчить про наявність усталених відносин між ними.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те,що ОСОБА_3 був зареєстрований як піднаймач оскільки договору піднайму між ним та позивачем

не укладалося.Крім того ,в статусі чоловіка позивача він не міг бути зареєстрованим оскільки шлюб між ними зареєстровано не було.

Факт проживання однією сім'єю позивача та ОСОБА_3, спільного проживання, ведення ними спільного господарства, наявність спільного побуту, понесення витрат на харчування, спільний відпочинок, придбання майна підтверджено в судовому засіданні, зокрема, показаннями допитаних свідків ОСОБА_9 ,ОСОБА_11 ,ОСОБА_7,ОСОБА_8,ОСОБА_12,ОСОБА_13 та ОСОБА_10Показання цих свідків є послідовними, не суперечать іншим доказам по справі.

Суд не бере до уваги посилання відповідача на те,що позивач з»явилася у житті ОСОБА_3 недавно оскільки це спростовується її ж поясненнями про те ,що діти ОСОБА_3 їздили на море з ним та з позивачем.

Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на те,що в договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 зазначено ,що ОСОБА_3 не перебуває в шлюбі та фактичних сімейних відносинах оскільки з метою уникнення майбутніх спорів у суді при укладенні договорів, що підлягають нотаріальному посвідченню, на практиці деякі нотаріуси вимагають підтвердження «самотнього» статусу сторін договору.

Крім того посилання в договорі купівлі-продажу на те,що ОСОБА_3 ні з ким однією сім'єю на момент укладення цього договору не проживає не може бути взято до уваги і на підставі того ,що відомості про його сімейний статус була написані в договорі зі слів ОСОБА_3 , будь-якими документами зміст цієї заяви нотаріусом при посвідчені договору не перевірявся.

Суд бере до уваги,що відповідач підтвердила ,що саме від позивача вона узнала,що її брат знаходиться в лікарні.Відповідач та свідок відповідача ОСОБА_3 підтвердили в судовому засіданні,що позивач займалася похованням ОСОБА_3 та отримала свідоцтво про його смерть і саме їй були передані гроші на поховання .При таких обставинах виникає питання ,чому похованням ОСОБА_3 займалися не його родичі ,а стороння жінка.

З фотокарток,наданих позивачем вбачається, що сторони тривалий період мали стосунки притаманні подружжю, піклувалися одне про одного, сторони мали почуття любові одне до одного, разом святкували родинні свята. На фотокартках зображені позивач,ОСОБА_14 та діти кожного з них.Це свідчить про те,що ОСОБА_3 та позивач серйозно ставилися до відносин,які склалися між ними ,не приховували їх від своїх дітей ,а отже підтверджує факт їх спільного проживання.

Суд також приймає до уваги,що ОСОБА_3 укладав договор на користування електричною енергією в квартирі позивача за адресою : Луганська область,пр.-т Московський,24-а/93 та вказав,що зазначена квартира належить йому на праві власності (а.с.153) .

В той же час позивач уклала договір про користування системою кабельного телебачення в квартирі АДРЕСА_1,яка зареєстрована за ОСОБА_3

Суд вважає,що ці факти підтверджують пояснення позивача,свідків про те,що все майно,яке було у позивача та ОСОБА_3 ,вони вважали спільним.

Разом з тим,суд не бере до уваги посилання позивача на накладні,надані нею,як на підтвердження виконання ремонту в квартирі АДРЕСА_3 оскільки вони тільки підтверджують факт купівлі будівельних матеріалів.але факт того,що ці матеріали були використані саме в зазначеній квартирі не підтверджують.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичних осіб в порядку позовного провадження при наявності спору про право цивільне.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

Надані докази свідчать про те, що в період з 1993 року по 24 лютого 2014 року позивач та ОСОБА_3 проживали спільно, вели спільне господарство,мали спільний бюджет, спільні витрати, набували майно в інтересах сім'ї .

Але,суд вважає необхідним зазначи,що Цивільний процесуальний кодекс України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення відповідно до положень ст.. 256 цього Кодексу, але це можливо за певних умов, а саме: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи , нормами ж Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинним до 01.01.2004 року, не було передбачено можливості визнання факту спільного проживання без реєстрації шлюбу як підставу для визнання набутого майна спільною сумісною власністю.

У відповідності до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, зокрема п. 11 Постанови від 31 березня 1995 р. № 5 "Про судову практику про встановлення фактів, що мають юридичне значення ", встановлення судом факту перебування у фактичних шлюбних відносинах на підставі п.5 ст. 273 ЦПК 1963 р. може мати місце, якщо такі відносини виникли до 8 липня 1944 р. і тривали до смерті (пропажі без вісті на фронті) одного з подружжя, внаслідок чого шлюб не може бути зареєстровано в органах реєстрації актів громадського стану. В інших випадках заяви про встановлення факту перебування у фактичних шлюбних відносинах судовому розгляду не підлягають».

Суд зазначає,що можливість встановлення таких фактів з'явилась з набранням чинності Сімейним Кодексом України, тобто з 01.01.2004 року.

А тому не можна вважати правильною вимогу позивача про встановлення факту спільного проживання сторін з 1993 року, оскільки за діючим законодавством України, яке було чинним до 2004 року встановлення такого факту заборонялось.

Отже позов в частині встановлення факту сумісного проживання позивача та ОСОБА_3 з

01 .04. 1993 року по 31 .12. 2003 року задоволенню не підлягає.

Суд вважає ,що підлягає встановленню факт сумісного проживання позивача та ОСОБА_3 з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_3-24 .02.2014 року.

Щодо позовних вимог в частині визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним,суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, на яку посилається позивач у позові ,свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними в п. 27 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, із зазначеної норми слідує, що законом презюмується право спільної сумісної власності на майно, що набуте чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, але проживають однією сім»єю.

Таким чином квартиру АДРЕСА_1 та гараж № 5 в блоці № 16 кооперативу «Мрія „ ОСОБА_3 набув у спільну сумісну власність, а тому позивач має право на ? частку цього майна.

Отже ,для того ,щоб захистити право власності позивача в суді необхідно визнати квартиру та гараж спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_3,визнати за позивачем право власності на ? частку квартири та гаражу.Підставою для визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним буде визнання зазначеної квартири спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_3 та визнання за позивачем права власності на ? частку квартири.Таким чином вимога про визнання свідоцтва про право на спадщину є похідною від вищезазначених вимог .

Позивач,її представник не просили суд захистити право власності позивача шляхом визнання квартири спільною сумісною власністю та визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири .

Крім того не заявили вимог про визнання гаражу спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням вищезазначеного принципу диспозитивності цивільного судочинства ,суд розглядає цивільну справу в межах заявлених позовних вимог і вважає,що підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним відсутні.

Суд вважає також,що неможливо визнати за позивачем право власності на ? частку гаражу № 5 в блоці № 16 кооперативу «Мрія з тих підстав ,що вимога про визнання гаржу спільною сумісною власністю заявлена не була.

Таким чином,суд приходить до висновку,що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним , визнання права власності підлягає частковому задоволенню-в частині встановлення факту сумісного проживання позивача та ОСОБА_3В.в період з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_3 24.02.2014 року.

Інші заявлені позовні вимоги є безпідставними та недоведеними.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,212-215 ЦПК України суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання ,визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним , визнання права власності задовольнити частково.

Встановити факт сумісного проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в період з 01.01.2004 року по день смерті ОСОБА_3 24.02.2014 року.

В задоволенні інших вимог відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано

Суддя: В.В. Москаленко