Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1544/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Гармаш Т. І.
Доповідач Головань А. М.
УХВАЛА

Іменем України

24.06.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Голованя А.М.

суддів - Фомічова С.Є., Гайсюка О.В.

при секретарі - Дімановій Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відоеконференції в м. Кіровограді апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 травня 2015 року, за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Будівельне управління № 1», третя особа Управління Пенсійного фонду України в місті Світловодську та Світловодському районі, про визнання наказу про внесення змін до запису в трудовій книжці незаконним, визнання запису в трудовій книжці дійсним та встановлення факту виконання робіт і

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з зазначеним позовом, посилаючись на те, що у його трудовій книжці міститься запис № 6 від 19.07.1979 року про прийняття його на роботу монтажником 4 розряду на підставі наказу № 112 від 18.07.79 року.

Згідно запису № 8 від 19.07.1979 року, внесеного на підставі цього ж наказу, у його трудовій книжці вказано про прийняття його на роботу монтажником сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду та у лівому куті аркушу трудової книжки зазначено, що запис під № 6 невірний, дивитися запис № 8.

Відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах передбачена посада монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій.

Але 29 серпня 2013 року відповідач незаконно видав наказ № 6, в якому визнав недійсним запис №8 від 19.07.1979 року, як вчинений помилково, а запис №6 від 19.07.1979 року визнав дійсним.

Зазначає, що обставини щодо фактично виконуваної ним роботи монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду встановлені рішенням Світловодського міськрайонного суду від 4 березня 2013 року, а також підтверджуються тим, що він отримував додаткову відпустку за шкідливі умови праці.

Також, вказує на те, що назва професії «монтажник 4 розряду» не відповідає загальносоюзному класифікатору професій робітників, посад службовців і тарифних розрядів, затвердженого постановою Держстандарту СРСР.

Посилаючись на зазначені обставини просив визнати наказ №6 від 29 серпня 2013 року про внесення змін до запису в трудовій книжці незаконним, а запис №8 від 19.07.1979 року в трудовій книжці дійсним та встановити факт виконання ним робіт, які відповідають посаді монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду під час перебування в трудових відносинах відповідачем в період з 19 липня 1979 року по 01 жовтня 1997 року.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Представник третьої особи Управління Пенсійного фонду України в місті Світловодську та Світловодському районі в судове засідання апеляційного суду не прибув.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, який підтримав доводи скарги, заперечення представника ПАТ «Будівельне управління № 1», перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання незаконним наказу ПАТ «Будівельне управління № 1» №6 від 29 серпня 2013 року про внесення змін до запису в трудовій книжці та дійсним запису №8 від 19.07.1979 року, суд першої інстанції виходив з того, що зазначений наказ виданий у відповідності з вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підставі первинних документів і крім того, позивач порушив встановлений ч.1 ст. 233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду без поважних на те причин. В задоволенні вимоги про встановлення факту виконання позивачем робіт, які відповідають посаді монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій відмовлено у зв'язку з тим, що вона не доведена належними доказами.

За правилами ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3, починаючи з 19 липня 1979 року по 01 жовтня 1997 року, працював в будівельному управлінні №1 тресту «Олександріятяжбуд», правонаступником якого є відповідач - ПАТ «Будівельне управління №1».

Відповідно до запису у трудовій книжці за №6 ОСОБА_2, згідно наказу №112/к від 18 липня 1979 року, був прийнятим на роботу монтажником 4-го розряду.

У наступному записі трудової книжки №7 вчиненому 19 січня 1984 року, згідно наказу №15-к від 24 січня 1984 року, йому присвоєно 2-й розряд стропальника.

Відповідно запису №8, вчиненому 19 липня 1979 року, згідно наказу №112/к від 18 липня (рік не вказано), ОСОБА_2 був прийнятим на роботу монтажником залізобетонних конструкцій по 4-му розряду. При цьому у верхньому лівому куті сторінки трудової книжки зроблено надпис «Запис №6 невірний, дивит. запис під №8», якій посвідчено підписом та печаткою.(а.с. 8)

23 серпня 2013 року ПАТ «Будівельне управління №1» було видано наказ №6, згідно якого у трудовій книжці ОСОБА_2:- запис №8 від 19 липня 1979 року визнано недійсним, а кутовий запис на сторінці 3 помилковим; - запис №6 від 19 липня 1979 року визнано дійсним як вчинений у відповідності до первинних документів.

В цьому наказі зазначено, що він виданий з метою усунення недоліків виявлених у ході зустрічної перевірки, проведеної управлінням Пенсійного фонду України в м. Світловодську та Світловодському районі (далі - управління ПФУ), щодо відповідності виданої підприємством довідки (додаток №5) записам у трудовій книжці ОСОБА_2(а.с. 29)

Встановлено, що у 2012 році позивач ОСОБА_2 звернувся до управління ПФУ за призначенням йому пенсії на пільгових умовах.

У порядку підтвердження трудового стажу ОСОБА_2, ПАТ «Будівельне управління №1» була надана довідка від 01 серпня 2012 року до управління ПФУ, у якій зазначено, що позивач працював повний робочий день з 19.07.1979 року по 31.01.1992 року та виконував роботу монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій на будівництві нових об'єктів і працював на посаді монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій, що передбачена підрозділом б розділу 29 Списку № 2 (а.с.57).

З метою встановлення обґрунтованості видачі вказаної довідки спеціалістом управління ПФУ була проведена зустрічна перевірка за наслідками якої складений акт від 13.02.2013 року у яком зазначено, що за результатами перевірки довідки від 01.08.2012 року керівнику підприємства надано пропозицію надати коригуючи довідку за період роботи ОСОБА_2 з 19.07.1979 року по 01.10.1997 року із зазначенням первинних документів (наказів по особовому складу, особову картку, особових рахунків, карток обліку робочого часу у шкідливих умовах праці). Вказаний акт не був підписаний керівником ПАТ «Будівельне управління № 1», про що мається відповідне застереження (а.с.78).

У зв'язку з відмовою відповідача у наданні такої довідки ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про зобов'язання ПАТ «Будівельне управління № 1» надати уточнюючу довідку.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 4 березня 2013 року зобов'язано ПАТ «Будівельне управління № 1» видати ОСОБА_2 уточнюючу довідку про характер та умови праці за період його роботи за формою згідно додатку № 5.

11 червня 2013 року, на виконання зазначеного судового рішення, відповідачем була видана довідка № 35 за формою згідно додатку № 5, у якій зазначено, що позивач працював повний робочий день у ПАТ «Будівельне управління № 1» за період з 19 липня 1979 року по 31 грудня 1994 року, виконував роботу монтажника та працював монтажником. Довідка була видана на підставі особової картки форми Т-2, особових рахунків на заробітну плату з 1979 по 1994 рік, наказу № 112-к від 18.07.1979 року, наказу № 99 -к від 01.10.1997 року (а.с.56)

Актом зустрічної перевірки відповідності вказаної довідки записам у трудовій книжці від 23.08.2013 року, яка була проведена управління ПФУ, встановлено, що записи в трудовій книжці ОСОБА_2 не відповідають записам первинних документів, які надані на перевірку та на які йде посилання в трудовій книжці. Зазначена в довідці (додаток № 5) від 11.06.2013 року посада відповідає записам первинних документів підприємства (а.с.79-80).

Як убачається з наказу будівельного управління №1 тресту «Олександріятяжбуд» №112-к від 18 липня 1979 року ОСОБА_2 був прийнятий на роботу монтажником 4 розряду із 19 липня 1979 року з тижневим випробувальним терміном. (а.с.10).

Відомості про роботу ОСОБА_2 на посаді монтажника 4 розряду внесені до його особової картки (а.с.9)

Відповідно до вимог пункту 2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов'язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Як передбачено пунктом 2.8. зазначеної Інструкції, у разі якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Пунктом 2.9, 2.10 вказаної Інструкції визначено, що виправлені відомості про роботу, про переведення на іншу роботу, про нагородження та заохочення та інші мають повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У разі втрати наказу чи розпорядження або невідповідності їх фактично виконуваній роботі виправлення відомостей про роботу здійснюється на основі інших документів, що підтверджують виконання робіт, не зазначених у трудовій книжці. Показання свідків не можуть бути підставою для виправлення занесених раніше записів. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний. Прийнятий за такою-то професією (посадою)" і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Отже, ураховуючи, що оскаржуваний наказ за №6 від 23 серпня 2013 року виданий у відповідності з вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підставі первинних документів, тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про визнання його недійсним та дійсним запису №8 від 19.07.1979 року.

При цьому, суд апеляційної інстанції не погоджується з іншою підставою відмови у позові - у зв'язку з пропуском ОСОБА_2 тримісячного строку звернення до суду за вирішенням трудового спору, передбаченого ст. 233 КЗпП України, оскільки положення про строки звернення до суду застосовуються лише у випадку обґрунтованості позову. У разі, якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю.

Проте суд у порушення вимог статей 214, 215 ЦПК України відмовив у задоволенні позову як в зв'язку з недоведеністю позовних вимог, так і в зв'язку зі спливом строку звернення до суду.

Але, ураховуючи, що рішення в цій частині позовних вимог є справедливим і правильним по суті, тому відповідно до положень ч.2 ст. 308 ЦПК України воно зміні чи скасуванню не підлягає.

Вирішуючи питання встановлення факту виконання робіт, які відповідають посаді монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем не надано доказів щодо виконання ним таких робіт, то позовна заява в цій частині вимог задоволенню не підлягає.

Однак погодитись з такими висновками не можна виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 розяснень Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду, зокрема, відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 ( 637-93-п ), якщо документи не збереглися, підтвердження трудового стажу провадиться районними (міськими) відділами соціального захисту населення на підставі показань свідків; у інших випадках наявність певного стажу роботи визначається у порядку, передбаченому законодавством, що регулює правовідносини, з якими повязана необхідність встановлення цього стажу;

За правилами ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими , та із шкідливими і важкими умовами праці, за Списком № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу, відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, право на пенсію та період, який підлягає зараховуванню до пільгового стажу роботи, визначається підприємством шляхом надання уточнюючої довідки.

Проте суд першої інстанції, постановляючи рішення про відмову у встановленні факту виконання робіт, які відповідають посаді монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій, у порушення норм процесуального права вищезгадані положення чинного законодавства не врахував та не взяв до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відтак, оскільки законодавством передбачено порядок встановлення факту наявності певного стажу роботи, то факт роботи в тяжких і шкідливих умовах узагалі не підлягає встановленню у судовому порядку.

Крім того, є ухвала апеляційного суду від 30 жовтня 2014 року, яка набрала законної сили, якою закрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Будівенльне управління №1» про встановлення факту його роботи на посаді монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій в з 19 липня 1979 року по 01 жовтня 1997 року, тобто з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За таких обставин рішення суду в частині встановлення факту наявності стажу роботи підлягає скасуванню з підстав передбачених ч.1 ст. 310 ЦПК України із закриттям в цій частині провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що суд не взяв до уваги встановлений рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04 березня 2013 року факт того, що ОСОБА_2 з 19 липня 1979 року по 01 жовтня 1997 року працював у відповідача на посаді монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій 4 розряду не ґрунтуються на доказах та законі, оскільки в зазначеному рішенні вказано, що вказана обставина встановлена згідно запису трудової книжки позивача. Ураховуючи те, що запис №8 трудової книжки скасовано наказом за №6 від 23 серпня 2013 року, тому підстав приймати до уваги обставини встановлені раніше вказаним рішенням у суду не було.

Твердження апеляційної скарги про те, що згідно Загальносоюзного класифікатора професій робітників, затвердженого постановою Держстандарту СРСР від 27.08.1986 року посада монтажник відповідає 1-3 розряди, а посаді монтажник сталевих та залізобетонних конструкцій відповідає 4 розряд також не спростовує рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 310, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 травня 2015 року в частині вирішення вимоги щодо встановлення факту виконання робіт, які відповідають посаді монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Будівельне управління № 1» в частині встановлення факту виконання робіт, які відповідають посаді монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій в період з 19 липня 1979 року по 01 жовтня 1997 року - закрити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: