РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/13871/13-ц

2/643/54/15

22.06.2015 р. м.Харків

Московський районний суд м.Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Маріновій О.Ю., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Харківській області, про відшкодування втраченого заробітку і додаткових витрат на протезування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3І звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про відшкодування шкоди в зв'язку з ушкодженням здоров'я.

При цьому позивачка вказала, що 21.08.2007 року сталася дорожньо-транспортна пригода. В результаті якої вона отримала тяжкі тілесні ушкодження і висновком МСЕК визнана інвалідом 2 групи, втратила працездатність. Вироком Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2007 року винним у ДТП визнано відповідача ОСОБА_4, а тому позивачка просить суд стягнути з нього та відповідача ОСОБА_5 на її користь втрачений заробіток у звязку з ушкодженням здоровя за період з 28.12.2006 р. до 01.08.2013 р. у сумі 115484,27 грн., додаткові витрати, повязані з необхідністю ендопротезування у сумі 105 00 грн., та додаткові витрати на придбання лікарських засобів у розмірі 3138,25 грн.

У судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала.

Відповідачі позовні вимоги не визнали, оскільки, вважають їх необгрунтованими та недоведеними, так як позивач не довела суду, що втрата працездатності встановлена у розмірі 80 %, що вартість ендопротезуваня становить суму, яку просить стягнути позивач, і що ліки, на придбання яких просить стягнути кошти позивач, призначалися їй за відповідними медичними призначеннями і придбувалися саме нею. Крім того, відповідачі зазначили, що втрата працездатності позивача після ДТП, на їх думку, могла бути викликана відсутність належного лікування та обумовлена супутніми захворюваннями позивача.

Представник третьої особи в судовому засіданні надав письмові заперечення, в яких зазначено, що Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Харківській області не є зацікавленою особою, оскільки випадок, який стався з позивачкою, не є страховим.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, представлені сторонами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

У відповідності із ст. 1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Стягнення додаткових витрат може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2007 року винним у ДТП визнано відповідача ОСОБА_4, вирок набрав чинності.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.08.2007 р., ОСОБА_3 отримала наступні тілесні пошкодження: закриту черепно-мозкову травму, множинні травми обличчя, закрита тупа травма грудної клітини з переломом 5-6 ребер зліва, закрита травма живота з пошкодженням брижейки тонкого кишечника, закрита травма кості тазу у вигляді перелому лонної, седалищної і підвздошної кісток справа, перелом дну вертлужної впадини, центральним вивихом правого стегна локальної базової забрюшиної гематоми справа.

Таким чином, судом безспірно встановлено, що шкоду ОСОБА_3 21.08.2007 р. заподіяно джерелом підвищеної небезпеки, між отриманим позивачкою каліцтвом та протиправним діянням відповідача ОСОБА_4 існує прямий причинний зв'язок, а тому саме він повинен її відшкодувати витрати, повязані з каліцтвом.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 11, 12, 18, 19, 22 Постанови № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»із наступними змінами при заподіянні каліцтва або іншого ушкодження здоров'я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати) потерпілому заробіток (доходи від трудової діяльності), втрачений ним внаслідок викликаної цим втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати викликані ушкодженням здоров'я додаткові витрати на посилене харчування, протезування, сторонній нагляд тощо. Розмір відшкодування шкоди, пов'язаної з втратою потерпілим заробітку або зменшення його у зв'язку з каліцтвом, встановлюється в процентах до цього заробітку, що відповідають ступеню втрати ним професійної працездатності. Коли протягом 24 місяців, які передували ушкодженню здоров'я, потерпілий не мав певних джерел доходів, розмір відшкодування визначається, виходячи із встановленого законом мінімального розміру заробітної плати.

Встановлення групи інвалідності потерпілих, причини і часу її виникнення провадиться в усіх випадках медико-соціальними експертними комісіями -МСЕК. Ступінь втрати професійної працездатності (у процентах), потребу в додаткових видах допомоги визначають: МСЕК -якщо шкода була заподіяна у зв'язку з виконанням працівником трудових обов'язків (в тому числі на шляху до роботи і з роботи); судово-медичною експертизою -в решті випадків.

Якщо в потерпілого у зв'язку з ушкодженням здоров'я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу (потреба в них та їх тривалість мають підтверджуватися висновком судово-медичної експертизи), підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду.

При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що:

а) компенсація (відшкодування) витрат на додаткове харчування, якщо його неможливо забезпечити в лікувально-профілактичному або реабілітаційному закладі, визначається за раціоном, складеним дієтологом чи лікарем, який лікує, та затвердженим МСЕК (у відповідних випадках -судово-медичною експертизою) на підставі інформації органів державної статистики про середні ціни на продукти харчування в торговельній мережі того місяця, в якому їх придбали;

б) розмір витрат на необхідний догляд за потерпілим установлюється залежно від характеру цього догляду (який при ушкодженні здоров'я у зв'язку з виконанням трудових обов'язків визначається МСЕК, а в інших випадках -судово-медичною експертизою) і не може бути меншим (на місяць) від: мінімальної заробітної плати, встановленої на день виплати, -на спеціальний медичний догляд (масаж, уколи тощо): її половини -на постійний сторонній догляд; чверті -на побутове обслуговування (прибирання, прання білизни тощо). Для інвалідів І групи висновок МСЕК чи судово-медичної експертизи про потребу в звичайному сторонньому догляді або в побутовому обслуговуванні не вимагається. Якщо потерпілий потребує допомоги кількох видів, йому відшкодовуються витраті на кожен із них незалежно від того, ким вона здійснюється;

в) розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або

рахунків про їх вартість. За медичним висновком потерпілому, який став інвалідом, періодично, але не рідше одного разу на три роки, а інвалідам І групи -щорічно надається безоплатно путівка для санаторно-курортного лікування.

У разі необхідності супроводжувати потерпілого особі, яка це робить, компенсуються витрати на проїзд і житло відповідно до законодавства про службові відрядження.

Стягнення додаткових витрат потерпілого може бути проведено й на майбутній часі при стягненні сум витрат на протезування, придбання путівки на санаторно-курортне лікування, суд повинен зазначити в рішенні, що присуджені суми підлягають перерахуванню відповідній організації, яка має надати ці послуги потерпілому.

Відшкодування школи у зв'язку з ушкодженням здоров'я складається з щомісячних платежів, що підлягають виплаті до визначеного висновком медичної експертизи строку наступного огляду (строку потреби в додаткових видах відшкодування шкоди) або довічно. Суми додаткових видів відшкодування, зокрема на санаторно-курортне лікування, протезування і та ін. можуть бути стягнені одночасно.

Суми для відшкодування шкоди мають присуджуватись потерпілому з дня, з якого йому внаслідок ушкодження здоров'я встановлено стійку втрату професійної працездатності, або у нього виникла необхідність у витратах на медико-соціальну допомогу.

За вимогами про продовження платежів виплата провадиться за весь попередній час, протягом якого належало відшкодувати шкоду, без обмеження будь-яким строком (з дня закінчення попередніх виплат вимоги про їх продовження задовольняються за умови, що МСЕК, а у відповідних випадках судово-медична експертиза підтвердили втрату працездатності і її процент за цей період).

Отже, виходячи з вищезазначеного, якщо потерпілому встановлена необхідність у декількох видах догляду, витрати йому відшкодовуються за кожний вид.

У відповідності із висновком судово-медичної експертизи № 1418 від 11.07.2014 р., проведеної по справі, стійка втрата професійної та загальної працездатності позивачки настала з 28.12.2006 р., з моменту установлення другої групи інвалідності, і складає 80%.

За таких обставин, на думку суду, відповідач ОСОБА_4 зобов'язаний відшкодувати позивачці втрату заробітку за період з 28.12.2006 р. до 01.08.2013 р. за наступним розрахунком.

Відповідно до довідки ВАТ «Укртелеком» від 23.06.2009 р. за № 315, де працювала ОСОБА_3 на посаді оператора, її середній заробіток за 3 місяці до ушкодження здоровя складав 930,09 грн.

При втраті 80 % професійної працездатності розмір втраченого заробітку станом на 28.12.2006 р. становить (930 грн.Х 80% : 100%) = 744,07 грн.

Згідно ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у випадку збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, підлягає відповідному збільшенню відповідно до розмірів мінімальної заробітної плати, які встановлюються законами України «Про державний бюджет» на відповідний рік.

За розрахунком позивача, наданим в позові, перевіреним і визнаний судом правильним, загальна сума втраченого заробітку за період з 28.12.2006 р. до 01.08.2013 р. становить 115484 грн.27 коп., що і належить стягнути з відповідача ОСОБА_4

Доводи відповідача щодо невідповідності та необ'єктивності висновків експертів щодо визначення ступеня втрати працездатності у розмірі 80% суд визнав необгрунтованими, про що захначив у своїй ухвалі від 02.06.2015 р. про відмову у задоволенні клопотання відповідачів про призначення у справі повторної комплексної судово-медичної експертизи, так як, після допиту експерта та дослідження висноку і медичної документації, висновки експертів сумнівів у суду не викликають.

Заперечення відповідачів в тій частині, що втрата працездатності позивача після ДТП, на їх думку, могла бути викликана відсутність належного лікування та обумовлена супутніми захворюваннями позивача також суд вважає необгрутованими, оскільки належними доказами не підтверджені.

Щодо позовних вимог, в яких позивач просить стягнути відшкодування шкоди також з відповідача ОСОБА_5, який є власником транспортного засобу (трактору Т-40 М, державний номер НОМЕР_1), то суд вважає, що дані вимоги не є обґрунтованими, оскільки, відповідно до ст.1187 ЦК України власник транспортного засобу несе спільну відповідальність поряд із особою, яка завдала шкоди при неправомірному заволодінні транспортним засобом, при умові, що неправомірному заволодінню транспортним засобом сприяла недбалість її власника. Але доказів недбалості в діях ОСОБА_5 суду не представлено.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат, повязаних з необхідністю ендопротезуваня, то суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню через їх недоведеність.

Як вбачається з вищезазначеного висновку судово-медичної експертизи, а також пояснень допитаного в ході розгляду справи експерта, та враховуючи, що позивачка є інвалідом другої групи, їй встановлена необхідність ендопротезування, а саме, безцементне ендопротезування правого тазостегнового суглобу із кісною пластикою дефектів вертлюжної впадини, чаша ендопротезу повинна бути з танталовим покриттям, в звязку з чим, показаний ендопротез Zimmer, ножка Versys, чашка Trilogy с тантановим покриттям, головка керамічна, вкладиш ХЗ поліетилен.

Згідно наданим позивачем рахунком-фактурою № 17 від 16.04.2013 р., складеним ФОП ОСОБА_6, вартість тотального ендопротезу кульшового суглобу з керамічною голівкою та танталовою чашкою виробництва Zimmer (США, Швейцаря) становить 35000,00 грн.

Між тим, суд вважає, що даних доказів недостатньо для задоволення даних вимог, оскільки, суду не надано доказів, які б в достатній мірі підтверджували, що тотальний ендопротез кульшового суглобу з керамічною голівкою та танталовою чашкою виробництва Zimmer відповідає зазначеному у висновку судово-медичної експертизи - ендопротез Zimmer, ножка Versys, чашка Trilogy с тантановим покриттям, головка керамічна, вкладиш ХЗ поліетилен.

Крім того, суду не надано доказів того, яка саме медична установа буде проводити таке протезування, хто буде постачальником протезу і на який рахунок повинно проводити оплату коштів на протезування.

Також суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на придбання лікарських засобів у розмірі 3138,25 грн. через їх недоведеність, оскільки, суду не надано доказів того, що ліки, яки зазначені у чеках, представлених позивачем на підтвердження відповідних витрат, призначалися на підставі виданих лікарями рецептів та відповідно до медичних призначень лікарів.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладенного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, втрачений заробіток за період з 28.12.2006 р. до 01.08.2013 р. у сумі 115 484 (сто пятнадцять тисяч чотириста вісімдесят чотири) грн.. 27 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи у сумі 2217 (дві тисячі двісті сімнадцять) грн. 35 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у сумі 1154 (одна тисяча сто пятдесят чотири) грн. 84 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через районний суд до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - Я.М.Горбунова