Справа № 197/628/15-ц
Номер провадження № 2/197/363/15
У х в а л а

"20" травня 2015 р. Суддя Широківського районного суд Дніпропетровської області ОСОБА_1 вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна, та визнання спільної сумісної власності, вселення та визнання порядку користування власністю , -

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_3 про розподіл спільної сумісної власності подружжя, вселення та визначення порядку користування власністю.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК України.

Відповідно до п.п.3,5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Проте позивачем вимоги, передбачені вказаними законодавчими нормами, не виконані, зокрема, немає чіткого викладу обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів на підтвердження кожної обставини, наявність підстав для звільнення від доказування.

Зокрема, п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) Про судову практику у справах за позовами захист права приватної власності передбачено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Так, позивач просить суд визначити порядок користування будинком 13 по вулиці Пр. Миру в сулі Новоселівка наступним чином йому ОСОБА_2 залишити у користуванні кімнату 1-3 загальною площею 7.4 м.2, відповідачці по справі залишити у користуванні кімнату 1-2 загальною площею 19.0 кв.м. кухню 1-1 загальною площею 7.8 кв.м., та коридор 1- І загальною площею 8,4 кв.м., літню кухню, (Б) сарай (В), навіс (Г), Погріб (Г), вбиральня (Е), огорожа (1), ворота (2), вимощення (1), залишити в спільній сумісній власності та користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_3, проте в матеріалах справи відсутні посилання на докази на підтвердження того, що в даному випадку можливо виділити ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі будинки або які можна переобладнати в такі будинки.

Крім того, в матеріалах справи відсутнє посилання на докази на підтвердження того, що відповідач не надає згоду на визначення запропонованого позивачем порядку користування квартирою.

Також позивач просить вселити ОСОБА_2 в будинок 13 по пр.. Миру в с. Новоселівка Дніпропетровської області.

Всупереч вимогам ч.6 ст.119 ЦПК України у позовній заяві ОСОБА_2 відсутнє посилання на докази на підтвердження того, що йому чиняться відповідачем перешкоди у користуванні кімнатою площею 1-3 загальною площею 7.4 кв.м та приміщеннями загального користування у будинок 13 по пр.. Миру в с. Новоселівка Широківського району Дніпропетровської області.

Згідно з ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_2 також заявляє вимоги про примусове вселення, тобто вимоги немайнового характеру.

Відповідно до п.1.2 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір№3674-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року, встановлено, що судовий збір за подання до суду позовної заяви немайнового характеру справляється у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Проте позивач не додає до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру.

Ч.1 ст.121 ЦПК України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.119,120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинен подати до суду позовну заяву в новій редакції відповідно до вимог ст.ст.119,120 ЦПК України, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, -

У х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна, та визнання спільної сумісної власності, вселення та визнання порядку користування власністю залишити без руху, та надати позивачеві відповідно до цієї ухвали суду строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

Якщо позивач у пятиденний строк з дня отримання ухвали не виконає вимог, позовна заява вважається не поданою і повертається позивачеві.

Копію ухвали суду направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Ліснецький