АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/200/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1885/15Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 06 травня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, редакція Карлівської районної газети «Життя і слово», про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, редакція Карлівської районної газети «Життя і слово», про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона ознайомилася зі змістом Інформаційного бюлетеня «Голос Свободи», виготовленого в підтримку кандидата у народні депутати України ОСОБА_3. На титульній сторінці бюлетеня розміщено статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій викладена інформація: «… Проте найбільшою перемогою команди ОСОБА_3 було звільнення одіозної начальниці відділу освіти. Вона опиралася чотири місяці(!), але таки була пролюстрована та усунута від влади. В той же день, коли за нею зачинилися двері кабінету, більшість освітян Карлівщини зітхнули з полегшенням. Адже начальниця освіти не лише продавала за хабарі посади і наживалася на відкатах при ремонтах шкіл, але і силою заганяла людей до Партії регіонів та особисто відправляла колони із району на Антимайдан». Позивач вважає, що вказані відомості принижують її честь, гідність та ділову репутацію, як громадянина та людини, створюючи негативне враження і відношення до неї, як до керівника та державного службовця. Інформація є припущенням, неправдивою, яка містить конкретні факти та відкритим звинуваченням її у вчиненні злочинів. Вона з 10.10.2002 року до 29.08.2014 року працювала начальником відділу освіти і ніяких нарікань та зауважень на її роботу не було. Розпорядження голови Карлівської районної державної адміністрації ОСОБА_3 № 54-к «Про звільнення ОСОБА_5.» оскаржується нею в судовому порядку. Внаслідок розповсюдження зазначеної інформації, їй завдана моральна шкода в розмірі 50 000 грн., яка виражається у душевних стражданнях, внаслідок чого погіршилося її здоров'я, вона змушена була звертатися до лікаря. Також інформаційний бюлетень, в якому була опублікована інформація, поширюється на територію всього виборчого округу № 149. У зв'язку з наведеним, в остаточній редакції позовних вимог, ОСОБА_5 просила визнати, що інформацію в інформаційному бюлетені «Голос свободи», виготовленому на підтримку кандидата в народні депутати України в одномандатному окрузі № 149 на позачегових виборах народних депутатів України ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на замовлення ОСОБА_3, під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», де автор викладає факти, що не відповідають дійсності, шкодять діловій репутації та наносять шкоду її інтересам. Зобов'язати відповідача навести спростування вказаної інформації шляхом його опублікування в Карлівській районній газеті «Життя і слово» та принести публічні вибачення. Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 50 000 грн та судові витрати в розмірі 500 грн.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 06 травня 2015 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, редакція Карлівської районної газети «Життя і слово», про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди - задоволено частково.

Визнано інформацію розміщену в друкованих матеріалах передвиборної агітації Інформаційний бюлетень «Голос Свободи» в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2» автора ОСОБА_3, а саме: «… Проте найбільшою перемогою команди ОСОБА_3 було звільнення одіозної начальниці відділу освіти. Вона опиралася чотири місяці(!), але таки була пролюстрована та усунута від влади. … Адже начальниця освіти не лише продавала за хабарі посади і наживалася на відкатах при ремонті шкіл, але і силою заганяла людей до Партії регіонів та особисто відправляла колони із району на Антимайдан», недостовірною та такою, що шкодить діловій репутації та наносить шкоду інтересам ОСОБА_5.

Зобов'язано ОСОБА_3 спростувати поширену про ОСОБА_5, розміщену в друкованих матеріалах передвиборної агітації Інформаційний бюлетень «Голос Свободи» в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», шляхом опублікування в карлівській районній газеті «Життя і слово» повідомлення про ухвалене по даній справі судове рішення із публікацією його тексту у двохмісячний строк з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 50 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 0,50 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_3, який посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що інформаційний бюлетень не містить прізвища, ім»я та по-батькові позивача, а вказана лише посада в узагальненій формі - начальника відділу освіти та до того ж на час публікації ОСОБА_5 була звільнена з посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, тому слід вважати припущенням висновок суду, що недостовірна інформація поширена саме відносно позивача, отже відсутність у друковому матеріалі персоніфікації позивача не утворює сукупності обставин, які є юридичним складом правопорушення. Жодна з публікацій у передвиборчому інформаційному бюлетні ним не підписана як автором, походження спірної інформації обумовлено інтерв»ю, яке давалося ним, як кандидатом в народні депутати, журналісту та згодом було надруковане приватним підприємцем ОСОБА_7, зміст публікації ним не редагувався. Проте, через вимогу Закону «Про вибори народних депутатів» в агітаційному бюлетні «Голос Свободи замовником агітаційного матеріалу і відповідальною особою, вказано його прізвище, але без вказівки за що саме і яка відповідальність на нього покладається. Судом, як негативною, визнана інформація щодо одіозності позивача, його люстрації, отримання хабарів і відкатів, примушування до вступу в Партію регіонів та відправки колон із району на Антимайдан. Проте, суд повинен з»ясувати чи є поширена інформація фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Термін «одіозність» автор публікації використав рідкісний загальний термін, використання термінів «отримання хабарів і відкатів» має характер загально вживаних в реаліях сьогодення. Думка автора публікації про участь позивача в діяльності Партії регіонів на час Майдану та Антимайдану не є негативною.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що в інформаційному бюлетені «Голос Свободи», виготовленому на замовлення ОСОБА_3 розміщена стаття під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», в якій зокрема викладена й наступна інформація: « … Проте найбільшою перемогою команди ОСОБА_3 було звільнення одіозної начальниці відділу освіти. Вона опиралася чотири місяці(!), але таки була пролюстрована та усунута від влади. В той же день, коли за нею зачинилися двері кабінету, більшість освітян Карлівщини зітхнули з полегшенням. Адже начальниця освіти не лише продавала за хабірі посади і наживалася на відкатах при ремонтах шкіл, але і силою заганяла людей до Партії регіонів та особисто відправляла колони із району на Антимайдан» (а.с.10).

Вказані відомості принижують позивачку, її честь, гідність та ділову репутацію як громадянина та людини, створюють негативне враження і відношення до неї як до керівника та державного службовця. Інформація є припущенням, неправдивою, яка містить конкретні факти та відкритим звинуваченням її у вчиненні злочинів.

З матеріалів справи вбачається, що у спірній статті дійсно була викладена інформація, яка стосується позивача та мало місце поширення такої інформації шляхом розповсюдження бюлетенів під проведення відповідачем передвиборчої агітації, тобто доведення такої інформації до відома багатьох осіб, чого не заперечував відповідач, як і той факт, що розповсюдження інформації, тобто вручення бюлетенів його довіреними особами громадянам, могло мати місце з 02.10.2014 р. тобто з того часу коли він пішов у відпустку і можливо до ІНФОРМАЦІЯ_1 р.

У період часу з 01.01.2014 р. до 29.08.2014 р. до прокуратури Карлівського району заяви та повідомлення щодо неправомірних дій ОСОБА_5 не надходили, що підтверджує повідомлення прокурора Карлівського району від 17.11.2014 р. № 88-4631 вих. 14 (а.с.28), а відтак докази вчинення нею службових злочинів відсутні.

Посилання ОСОБА_3 про люстрацію ОСОБА_5 було обгрунтоване фактом її звільнення розпорядженням голови Карлівської РДА ОСОБА_3 від 29.08.2014 р. № 54-к, тобто до часу прийняття вказаного закону та набрання ним чинності.

Наказ про звільнення ОСОБА_5 був обгрунтований фактом систематичного невиконання нею посадових обов'язків, який за рішенням судів був визнаний незаконним, у зв'язку з чим ОСОБА_5 поновлено на посаді з 01.09.2014 р. (а.с.87-89,93).

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що поширена відповідачем інформація відносно позивача має негативний характер, оскільки остання фактично звинувачується у вчиненні здочинів, вважає її одіозною, вказує, що вона була пролюстрована. Аналіз спірної інформації, характер використаних при її викладенні мовних засобів вказує на на те, що дана інформація подана у формі фактичних тверджень та не може кваліфікуватися як оціночні судження, з огляду на використання наступних мовних оборотів, застованих у статті: вона була пролюстрована, продавала за хабарі посади і наживалася на відкатах, силою заганяла людей до Партії регіонів та особисто відправляла колони із району на Антимайдан, що вказує на вчинення позивачем протиправних дій та дискредитує її в очах оточуючих, формуючи у них негативну оцінку її ділових та професійних якостей, змістовне спрямування зазначених фрагментів статті є негативним та подене у формі даних від власного імені. Спірні висловлювання містять посилання на реальну особу і хоча прізвище позивача не зазначено, але не викликає сумнівів, що мова йде про ОСОБА_5, яка більше 12 років обіймала посаду начальника відділу освіти Карлівської РДА. Вбачається причинно-наслідковий зв»язок між поширенням відповідачем недостовірної інформації та приниженням честі, гідності та ділової репутації позивача. Відповідачем не було надано жодного доказу на підтвердження достовірності поширеної інформації, тому вона не відповідає дійсності. В цій частині позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню, ця інформація підлягає спростуванню шляхом зобов»язання відповідача розмістити в місцевій газеті Карлівщини «Життя і слово» повідомлення про ухвалене по даній справі судове рішення із публікацією тексту його резолютивної частини, упродовж 2 місяців з дня набрання рішенням законної сили, оскільки спосростування в Інформаційному бюлетені «Голос Свободи» не є періодичним виданням, тому суд застосував спосіб захисту прав позивача найбільш наближений до способу поширення інформації. Суд визнав оціночними судження обставини, викладені у статті, а саме: «… В той же день, коли за нею зачинилися двері кабінету, більшість освітян Карлівщини зітхнули з полегшенням», оскільки вони не є конкретними та такими, що не містять фактичних даних з огляду на характер використаних мовних засобів, тому спростуванню не підлягають. В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди, місцевий суд прийшов до висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 грн., виходячи з часткового задоволення вимог про визнання недостовірною поширеної інформації відносно позивача та завдання душевних страждань, погіршення самопочуття позивача.

Як встановила колегія суддів, такий висновок місцевого суду є вірним, оскільки суд дійшов їх після повного, всебічного та об'єктивного з'ясування фактичних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, з правильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи відповідача про те, що публікація не містить прізвища, ім»я, по-батькові позивача, а зазначена лише посада в узагальненій формі - начальниця відділу освіти, тому ця обставина не створює юридичний факт правопорушення, не заслуговує на увагу, оскільки публікація чітко вказує на посаду, яку займала позивач, що безпосередньо ідентифікує її особу.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що він не є автором спірної інформації, а інформація є інтерв»ю, яке давалося ним журналісту, оскільки, як вбачається із інформаційного бюлетеня «Голос Свободи» його замовником є ОСОБА_3, тираж 40 тис. примірників, відповідальний - ОСОБА_3 ( а.с. 10 на звороті).

Також не заслуговують доводи відповідача про те, що визнана місцевим судом негативною інформація щодо «одіозності позивача, її люстрацію, отримання хабарів та відкатів, примушування людей до вступу до Партії регіонів та відправка колони із району на Антимайдан» є оціночним судженням за твердженнями відповідача. Місцевий суд правильно розмежував спірну інформацію, а саме вище вказану інформацію визнав, як такою, що є недостовірною та такою, що шкодить діловій репутації та наносить шкоду інтересам позивача, решту інформації, а саме «… В той же день, коли за нею зачинилися двері кабінету, більшість освітян Карлівщини зітхнули з полегшенням» визнав оціночними судження обставини.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що автор інформації припустився певної гіперболизації щодо гасла «Я вже проводжу люстрацію, доки інші про неї лише говорять» з урахуванням звільнення позивача з посади до набрання чинності Закону України «Про очищення влади», оскільки у вказаній назві статті «Я вже проводжу люстрацію, доки інші про неї лише говорять» йдеться від першої особи, чи наділений повноваженнями автор статті -журналіст, як про це стверджує відповідач, проводити люстрацію, із змісту статті вбачається, що після призначення відповідача головою райдержадміністрації він разом із командою з перших днів взявся за чистку рядів.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача про те, що використання автором термінів отримання «хабарів і відкатів» має характер загального вживання в реаліях сьогодення, оскільки дані терміни є правовими поняттями кримінального права та складів кримінальних злочинів, що безпосередньо вказують на вчинення злочинів службовими особами. За змістом спірної статті вказана інформація безпосередньо стосувалася особи позивача і у даному випадку не носить характер загального вживання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308 ч.1, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

С у д д і: