Броварський міськрайонний суд Київської області
м.Бровари № справи 361/1852/14-ц
№ провадження 2/361/16/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Білик Г.О.

при секретарі Костинян (Семенець) Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділ частки в натурі зі спільної власності,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги обгрунтував тим, що є власником ? частини квартири АДРЕСА_1. Після розлучення батьків, його відносини з матірю та сестрою зіпсувалися та вони заволоділи правоустановлюючими документами. На його пропозиції щодо примирення не погоджувалися, чинять йому перешкоди в користуванні житлом, що позбавляє його можливості користуватися житлом, а тому просив виділити його частку в натурі зі спільної сумісної власності. В подальшому уточнив позовні вимоги та просив припинити його право власності на 1/2 оспорюваної квартири, в разі стягнення з відповідачів грошової компенсації за належну йому частину квартири в сумі 323 430 грн. 50 коп.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з викладених в позовній заяві підстав.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в судовому засіданні погоджувалися сплатити в якості компенсації за частку позивача - 225 000 грн та зазначили, що ділити квартиру є недоцільно. Також зазначили, що свідоцтво про право власності на квартиру одне на трьох, а тому вони на законних підставах зберігають його у себе

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та відповідачів, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини в справі, обєктивно дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

У 1986 році на підставі ордеру родині ОСОБА_5 було надано 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому квартиру було приватизовано у рівних частинах та 25 жовтня 1993 року видано свідоцтво про право власності на квартиру в рівних частинах ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_4.

21 квітня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір дарування частини квартири, відповідно до якого ? частину квартиру АДРЕСА_1, належну на праві власності ОСОБА_6 було подаровано ОСОБА_4.

Згідно довідки № 9 від 13 лютого 2014 року, виданої КП «Калинівське ДПС» в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5.

Відповідно до висновку експерта Київської незалежної судово-експертної установи за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 646 861 грн. Виділ ? частини квартири ОСОБА_4 не вбачається можливим, оскільки в такому разі будуть порушуватися вимоги п.п. 2.22, 2.24, 2.27, 2.28, 2.35 ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення».

Відповідно до ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю ( ч. ст. 368 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно п. 3. ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: спільне володіння і користування майном є неможливим.

Виходячи з наведеного, судом встановлено, що спільне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача з відповідачами є неможливим, здійснити виділ частини квартири не вбачається можливим, а тому з відповідачів слід стягнути компенсацію за ? частину вартості квартири, належну відповідачу, та одночасно припинити його право власності на зазначену частину квартири.

керуючись ст. ст. 16, 27, 317-319, 368-370 ЦК України, ст. ст. 10-11, 60-61, 74, 88, 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2.

Позбавити ОСОБА_4 права власності на ? частини квартири АДРЕСА_2.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_3, ідентифікаційний номер не відомий, на користь ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 грошову компенсацію за ? частини квартири АДРЕСА_2 в сумі 323 430 (триста двадцять три тисячі чотириста тридцять) грн. 50 коп. та судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3, ідентифікаційний номер не відомий, на користь держави судовий збір в сумі 79 (сімдесят девять) грн. 83 коп. в рівних частинах.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.О. Білик

.