справа № 489/2690/15-ц
номер провадження 2/489/1613/15
22 червня 2015 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.
секретаря Коденко К.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Товарна біржа «Нерухомість Південь», про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визначення часток у спільній сумісній власності на нерухоме майно та визнання права власності на спадкове майно
У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, визначення часток у спільній сумісній власності на нерухоме майно та вищання права власності на спадкове майно.
Як на підставу своїх вимог позивач вказала, що 24.12.1997 вона з чоловіком ОСОБА_4, який помер 30.10.2004, уклали з відповідачами договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» за № 1497, згідно якого купили трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 та зареєстрували право власності на квартиру в МБТІ.
Всі взяті на себе за умовами договору зобовязання виконали, крім нотаріального посвідчення договору.
Має намір оформити спадщину після смерті чоловіка, але через відсутність нотаріального посвідчення договору та не визначення часток за життя спадкодавця видача нотаріусом свідоцтва про право на спадкування не можливе.
Ухвалою суду від 22.06.2015 позовні вимоги в частині визнання права власності на квартиру залишені без розгляду.
У судовому засіданні позивач вимоги підтримала та просила задовольнити.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову до суду не надали.
У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
30.10.2004 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП №200735.
Згідно розяснень Другої Миколаївської державної нотаріальної контори від 30.10.2014 в оформленні спадщини позивачу, яка є спадкоємцем першої черги частки за законом, відмовлено так як не визначені частки у спільній власності на квартиру, а договір купівлі-продажу квартири не посвідчений нотаріально.
У судовому засіданні позивач пояснила, що є спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 та має намір оформити спадщину у вигляді частки квартири, але цьому перешкоджають обставини вказані в розясненні державного нотаріуса.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 24.12.1997, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.
З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права відносно нерухомого майна, суд вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Як встановлено судом, спірне нерухоме майно було придбано позивачем в період шлюбу з спадкодавцем, а тому відповідно статті 28 КпШС України, який був чинним на момент придбання нерухомого майна, та наведеної вище норми ЦК України їхні частки вважаються рівними і складають по ? кожному.
Відповідно до статті 88 ЦПК України в рівних частинах з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн.
Керуючись статтями 10, 11, 14, 60, 62, 212-214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визначити, що частки співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, є рівними і складають по ? за кожним.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім гривень 20 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом м. Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Суддя І.В.Коваленко
Повний текст заочного рішення
підписано 23.06.2015