Справа № 346/1597/15-ц
03 червня 2015 року м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд
Івано-Франківської області
у складі головуючого-судді Калинюка О.П.
з участю: секретаря Томин О.А.
позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Коломиї цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-
позивачка звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що 13.08.2012 року вона позичила відповідачу грошові кошти в сумі 4 500 грн., які останній зобов'язався повернути 27.09.2012 року, про що відповідачем дано власноручно написану розписку. Після настання вказаної дати позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про повернення коштів. Проте, позичених грошових коштів відповідач їй так і не повернув. Тому Позивачка вважає, що відповідач, прострочивши виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити їй суму боргу в розмірі 4500 грн., а також три проценти річних від простроченої суми в розмірі 405 грн., та просить стягнути з відповідача на її користь вказані суми, а також присудити понесені судові витрати.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві. Вона пояснила, що станом на 03.06.2015 року відповідач навіть частково не повернув їй суму позики. Тому позивачка просить позов задовольнити та не заперечує щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином - за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується поштовими повідомленнями про одержання відповідачем судових повісток-викликів та даними довідки Коломийського РВ УДМС в Івано-Франківській області від 08.04.2014 року (а.с.12, 17, 21). Причин своєї неявки відповідач суду не повідомив.
Тому відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи.
З'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до наданого позивачкою в судовому засіданні та долученого до матеріалів справи оригіналу письмової розписки, даної відповідачем 13.08.2012
року, він позичив у позивачки грошові кошти в сумі 4 500 грн., які зобов'язався повернути 27.09.2012 року (а.с.23).
Судом також встановлено, що відповідач станом на час прийняття даного рішення, тобто 03.06.2015 року, навіть частково не повернув позивачці вказану суму позики.
У відповідності до ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до правил ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, з відповідача слід стягнути розмір неповернутого основного боргу - 4 500 грн. та розмір річних від простроченої суми, який за період з 28.09.2012 року по 31.03.2015 року включно складає 338, 43 грн.
Тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачкою неточно пораховано розмір річних.
Документально підтвердженими судовими витратами позивачки є сума сплаченого нею судового збору в розмірі 243, 60 грн., які відповідно до правил ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки.
На підставі ст.526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України та, керуючись ст.ст. 213-215, 226, 294, 88 ЦПК України, суд,-
позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки с. Жовтневе Решетиловського району Полтавської області, жительки м. Івано-Франківськ, вул. Г.Хоткевича,77/11, 4 500 (чотири тисячі п'ятсот) гривень за договором позики від 13.08.2012 року та 338 ( триста тридцять вісім) гривень 43 копійки річних від простроченої суми.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 243 (двісті сорок) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачкою до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної

скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 08 червня 2015 року.

Суддя Калинюк О. П.