АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4374/15 Головуючий 1 інстанції Єрмоленко В.Б.
Справа № 639/2325/15 Доповідач: Коровін С.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі :

Головуючого: - Коровіна С.Г.

Суддів : - Коваленко І.П.

Довгаль А.П.

При секретарі: - Огарьовій О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа - Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконкому Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, 3-тя особа - Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконкому арківської міської ради про визначення місця проживвання малолітньої дитини- ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_5 посилався на те, що з 1991 р. по лютий 2015 р. сторони знаходилися в реєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку, яка зареєстрована та проживає разом з ним за адресою АДРЕСА_1. З часу припинення шлюбних відносин сторони домовилися про місце проживання дитини з батьком, однак у березні 2015 р. відповідачка забрала дитину до себе. Стверджує, що донька відвідує дитячий садок, який знаходиться поряд з будинком позивача, а відповідачка зареєстрована в іншій квартирі, часто відсутня через зайнятість на роботі, від'їжджає за межі міста в відрядження, тоді як позивач працює до 15 год., має достатньо часу займатися дитиною, гуляти з нею та піклуватися про неї, має стабільний дохід, необхідні умови для розвитку доньки, проживає старшим сином, який вже дорослий, працює, але дуже прихильний до молодшої сестри, являє бажання доглядати за сестрою, коли позивача нема вдома. Відповідачка мешкає в квартирі, яка не облаштована для розвитку дитини, не може забезпечити умови для розвитку навчання дитини, в квартирі відсутня дитяча кімната. Разом з відповідачкою мешкає її молодший брат. Позивач також пояснив, що постійно піклується про дитину, сплачує за дитячий садочок, допомагає матеріально, купує одяг, іграшки, перешкод для спілкування з донькою для відповідачки не чинить.

Відповідачка в судове засідання суду першої інстанції не з'явилася, напередодні судового засідання подала до суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, визнала позов та просила його задовольнити.

Представник третьої особи Управління у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики виконкому Харківської міської ради позов підтримав письмовою заявою.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог. Вказав, що судом не в повній мірі досліджені всі обставини по справі, та докази, що містяться в матеріалах справи, судом не враховано інтереси дитини та згода самої відповідачки, щоб дитина проживала з батьком.

В судове засідання сторони не з'явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать розписки про вручення судових повісток.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 19.10.1991 p., мають малолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка за усною домовленістю батьків, про що зазначив позивач, залишилась жити разом з батьком. Позивач ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_2 разом з із сином, 1992 р. народження та донькою. Відповідачка зареєстрована в АДРЕСА_3, але сім'я проживала в квартирі ОСОБА_5

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.02.2015 р. шлюб між сторонами розірвано за заявою ОСОБА_5 Як встановлено зазначеним рішенням суду, подружжя з лютого 2014 р. не підтримує сімейні відносини, спільне життя не склалося по причині різних поглядів на шлюб та сім'ю, інформація про роздільне проживання сторін відсутня.

25.02.2015 р. ОСОБА_5 звернувся із заявою до управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики виконкому Харківської міської ради щодо прийняття рішення про місце проживання малолітньої дитини. Листом від 11.03.2015 p., 3-я особа роз'яснила позивачу вимоги ст. 161 Сімейного Кодексу України , якими передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Оскільки спір між подружжям відсутній, не має підстав для прийняття рішення виконавчим комітетом по даному питанню. Отримавши таку відповідь, позивач вернувся до суду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що після припинення сімейних стосунків сторони домовилися, що ОСОБА_7 буде проживати разом із батьком в АДРЕСА_1. Дитина відвідує дитсадок, який знаходиться неподалік від дому, відповідачка часто відсутня дома, у нього є достатньо місця для проживання дитини. Відповідачка мешкає в квартирі в якій не забезпечені умови для нормального проживання малолітньої дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до принципів 4,7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків.

Як встановлено судом і підтверджується актами обстеження житлово-побутових умов проживання позивача, затвердженого начальником служби у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 19.02.2015 року квартира, що належить ОСОБА_5 має дві кімнати, але перепланована в три кімнати. Батько з дитиною мешкають в окремих кімнатах, для дитини є усе необхідне (дитяче ліжко, дитячій куточок для ігор, дитячий стілець для їжі), для виховання та відпочинку дитини створені належні умови.

Як встановлено актом обстеження умов проживання ОСОБА_6 від 23.04.2015 року відповідачка займає одну кімнату у трикімнатній квартирі. В другій кімнаті проживає брат, в третій - племінник. У дитини окремої кімнати, ліжка, куточку для ігор немає. Для виховання та розвитку дитини умови не створені. В кімнаті, де проживає відповідачка, відсутні дітячи іграшки, нічого, щоб нагадувало про те, що є маленька дитина, не має. В квартирі не провітрено, накурено Зазначений акт свідчить про те, що дитина в зазначеній квартирі не проживає, а проживає з батьком.

Довідкою з місця роботи підтверджено, що ОСОБА_5 працює в ТОВ «ЮРИС» на посаді заступника директора.

З довідки з комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад(яслі-садочок) №82» від 24.02.2015 року, який відвідує ОСОБА_7 вбачається, дитину щоранку приводить батько, а у вечорі іноді забирають двоє батьків.

Згідно до висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці і соціального захисту населення від 28.04.2015 року доцільно визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_5

Судом встановлено, що на час розгляду справи ОСОБА_7 проживає разом із батьком, відвідує дитячий садок за місцем проживання. Відповідачка жодного разу до відповідних органів щодо визначення місця проживання дитини з нею не зверталася, зустрічного позову до суду не заявляла.

Згідно заяви (а.с.18) відповідач ОСОБА_6 позов ОСОБА_5 визнала у повному обсязі і просила розглядати справу у суді у її відсутність. Не з'явилася вона і апеляційний суд.

Відмовляючи у позові ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною асамблею ООН 20.11.1959 року дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо. З матеріалів справи вбачається, що малолітня ОСОБА_7 вже тривалий час проживає з батьком. Мати не наполягає на проживання дитини з нею. Позову про проживання дитини з нею не заявляла, позовні вимоги ОСОБА_5 визнала, проти проживання дитини разом із батьком не заперечувала. Крім того судом першої інстанції встановлено, що за місцем проживання матері ОСОБА_6 умом для проживання малолітньої дочки не створено. Таким чином при задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 і встановлення місця проживання дитини з батьком розлучення дочки з матерю не відбудеться. Сторони проживають в одному місці і як зазначено з довідки з дитячого садка іноді разом забирають дитину.

Враховуючи висновок Департаменту труда та соціальної політики Управління служб у справах дітей, про доцільність визначити місце проживання дитини з батьком, враховуючи акти обстеження умов проживання, якими встановлено, що умови для проживання дитини з матір'ю не створені, враховуючи, що сама відповідачка визнала позов і не наполягає на встановленні місця проживання дитини разом із нею колегія вважає, що рішення суду про відмов у задоволенні позову ОСОБА_5 про визначення місця проживання дитини з ним помилкове і не ґрунтується на наданих суду доказах і тне відповідає інтересам дитини. Таке рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 квітня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення. Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити. Визначити місце проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_5.

Рішення набирає законної сили негайно і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -