АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1372/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 43 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: орган опіки та піклування м. Черкаси, комунальне підприємство «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_8 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом виселення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що згідно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 10 серпня 2004 року йому належить на праві приватної власності трикімнатна квартира, яка зареєстрована 12 серпня 2004 року за позивачем відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «ЧООБТІ» за реєстраційним номером 4396329.

В зазначеній квартирі зареєстровано дві особи, а саме: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 колишня дружина позивача та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 їх син.

На даний час там проживають син позивача та з листопада 2011 року ОСОБА_6 мати колишньої дружини. ОСОБА_8 з листопада 2011 року в зазначеній квартирі не проживає. Постійне її місце проживання позивачу не відоме.

ОСОБА_7 , посилаючись на те, що він, маючи особисте житло, вимушений зі своєю теперішньою родиною орендувати квартиру за чималі кошти, оскільки відповідачі чинять йому перешкоди в користуванні його квартирою, - просив суд усунути перешкоди в користуванні квартирою № 2 в будинку № 29 по вул. Горького в м. Черкаси, шляхом виселення без надання іншого житла ОСОБА_6, яка не є членом його сімї, без будь-яких правових підстав проживає в квартирі останнього, договору найму зазначеної квартири не укладала та комунальні платежі на сплачує.

Визнати ОСОБА_8 такою, що втратила право користування вказаною квартирою, оскільки вона не входить до кола членів сімї власника квартири, з припиненням сімейних відносин (з 29.05.2012 року) та веденням спільного господарства, отримала відповідно п. 4 ч. 1 ст. 406 ЦК України статус тимчасового мешканця та більше шести місяців без поважних причин не проживає в житловому приміщенні.

Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.

Під час розгляду справи представник позивача за довіреністю ОСОБА_11 подала заяву про залучення співвідповідача та збільшення розміру позовних вимог, в якій просила залучити в якості співвідповідача ОСОБА_9 та усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_7 квартирою № 2 в будинку № 29 по вул. Горького в м. Черкаси, шляхом виселення ОСОБА_9 без надання іншого житла.

24 лютого 2015 року під час судового розгляду справи суд на місці ухвалив про залучення в якості третьої особи КП «Придніпровська СУБ».

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Виселено ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу. Обґрунтовуючи яку, зазначала, що судом в не повній мірі зясовано та досліджено обставини, які мають значення для справи. Зокрема вказала, що в період шлюбних відносин її доньки та зятя, які мали спільні підприємницькі справи, у них виникли фінансові труднощі. На прохання зятя та в інтересах їх родини, ОСОБА_6 продала належну їй на праві приватної власності квартиру, повіривши обіцянці позивача, що вона буде жити в квартирі АДРЕСА_1, а кошти віддала на вирішення цих проблем.

Апелянт вважає, що позивач фактично ввів в оману як її, так і її доньку, тому що особисто допомагав перевозити речі, запевняв у постійному проживанні в квартирі, яка придбана в період шлюбних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_7, та не повідомив про свої наміри покинути сімю.

Крім того позивач намагався обманним шляхом продати вказану квартиру, тому рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2013 року визнано нікчемним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, яке вступило в законну силу.

ОСОБА_6, посилаючись на норми житлового законодавства України, якими передбачено право осіб, які перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному житловому приміщенні, мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї, - просила суд змінити рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року в частині виселення апелянта з квартири АДРЕСА_1 та відмовити в задоволенні позовних вимог відносно ОСОБА_6

Заслухавши учасників процесу, що зявилися, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 10.08.2004 р. ОСОБА_7, як одноосібному власнику, належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 /а.с.10-12/.

Частиною 1,2 статті 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно частини 1 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідач не надала доказів, що підтверджували б її право на користування зазначеною квартирою №2 будинку №29 по вул. Горького в м. Черкаси, ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні в ході розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

Навпаки, матеріалами справи доводиться, що ОСОБА_6 з травня 2012 року проживала у зазначеній квартирі без реєстрації та не маючи на це згоди її власника - позивача ОСОБА_7

За таких обставин суд дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_6 проживає у вказаній квартирі без належної правової підстави, і що такі її дії порушують права позивача, створюючи перешкоди у реалізації ним права власності.

Тому, задовольняючи позовні вимоги в частині виселення ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_3, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що відповідачем порушено право власності позивача, яке підлягає захисту.

Посилання ж ОСОБА_6 на ту обставину, що вона поселилася в квартиру за згодою своєї дочки ОСОБА_8 (колишньої дружини позивача), а також самого позивача, коли він та її дочка проживали в шлюбі, та що вона є членом сімї власника (її дочки), суд правомірно відхилив, оскільки відповідач при розгляді справи не надала належних доказів на підтвердження цієї обставини, в тому числі і доказів, що вказана квартира на праві спільної сумісної власності належить позивачу та її дочці ОСОБА_8 Навпаки, відповідно до наданої відповідачем копії ухвали суду про відкриття провадження у справі від 11 червня 2015 року, вбачається, що ОСОБА_8 позивається до ОСОБА_7 про визнання квартири АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю подружжя, але рішення по даній справі судом не ухвалене, чим підтверджує, що на даний час одноосібним її власником є позивач.

У поданій апеляційній скарзі апелянт не спростувала висновків суду першої інстанції та не надала належних доказів на підтвердження своїх вимог і заперечень. Посилання ж апелянта на ту обставину, що суд не дав належної оцінки наявним доказам, - не відповідає обставинам справи, оскільки, ухвалюючи вказане рішення, суд у його мотивувальній частині здійснив аналіз всіх доказів сторін в їх сукупності.

У судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасована правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому за встановлених обставин, підстав для зміни чи скасування рішення суду колегія суддів не вбачає, у звязку з чим рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: орган опіки та піклування м. Черкаси, комунальне підприємство «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :