22.06.2015 Справа № 756/7952/15-ц
унікальний №756/7952/15-ц
провадження № 2/756/4178/15
УХВАЛА

22 червня 2015 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Маринченко М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання договору іпотеки недійсним, припинення обтяження та іпотеки квартири,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір іпотеки №157 від 31 січня 2015 року, зареєстрований приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко О.В., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо квартири АДРЕСА_1, припинити обтяження №8566874 та іпотеку №8567666, зареєстровані на підставі вказаного договору іпотеки та посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко О.В., посилаючись на те, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2013 року квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю колишнього подружжя - позивача та ОСОБА_4, та визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири за кожним з подружжя.

Проте пізніше позивачу стало відомо, що ОСОБА_4 уклав договір дарування №93 від 25 січня 2013 року, за яким він подарував спірну квартиру своїй матері ОСОБА_2

21 травня 2014 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення суду першої інстанції було скасовано з направленням справи на новий розгляд.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року вказаний договір дарування визнано недійсним, квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю колишнього подружжя - позивача та ОСОБА_4, та визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири за кожним з подружжя.

25 лютого 2015 року Апеляційний суд м. Києва залишив вказане рішення суду без змін.

Проте 31 січня 2015 року ОСОБА_2 уклала договір іпотеки №157 спірної квартири з відповідачем ОСОБА_3, рідною сестрою своєї невістки, в забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, укладеним 01.11.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за яким ОСОБА_3 надала ОСОБА_2 у позику грошові кошти в розмірі 400000 грн.

На підставі вказаного договору іпотеки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко О.В. внесено запис щодо обтяження №8566874 спірної квартири та запис про іпотеку №8567666.

На підставі викладеного позивач просить визнати вказаний договір іпотеки недійсним та припинити обтяження спірної квартири №8566874 та іпотеку №8567666, зареєстровані на підставі вказаного договору іпотеки та посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко О.В.

22 червня 2015 року відкрито провадження в зазначеній справі.

Одночасно з позовною заявою позивач подала заяву, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, а також заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеної квартири.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилається на те, що спірна квартира є спільною сумісною власністю її та колишнього її чоловіка, який порушує права позивача намагаючись позбавити її права власності на частину спірної квартири. Позивач вказує, що її колишній чоловік вже незаконно відчужував спірну квартиру шляхом укладення договору дарування зі своєю матір'ю, проте рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року вказаний договір дарування визнано недійсним і рішення набрало законної сили. Нещодавно позивачу стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 уклала договір іпотеки спірної квартири з відповідачем ОСОБА_3, у зв'язку з чим позивач позбавлена можливості виконати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 січня 2015 року. Крім того, позивач вказує, що є підстави вважати, що відповідач ОСОБА_3 може зареєструвати на себе право власності на спірну квартиру або відчужити її, чим позбавить позивача права власності на належне їй майно. На підставі викладено, посилаючись на недобросовісність відповідачів та у зв'язку з тим, що дії відповідачів призведуть до утруднення або неможливості виконання рішення суду, позивач просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, а також заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо зазначеної квартири.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд вважає за необхідне накласти арешт на спірну квартиру АДРЕСА_1, оскільки невжиття вказаного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Підстав для вжиття інших заходів забезпечення позову, про які просить позивач, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 151,152, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч. 9 та ч. 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя М.М.Маринченко