Справа № 738/1014/15-ц
№ провадження 2/738/282/2015
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 серпня 2015 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Волошиної Н.В.,

з участю секретаря Костюка І.А.,

позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона та її діти - ОСОБА_2, ОСОБА_4 у рівних частках є власниками вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 березня 2004 року, зареєстрованого 05 грудня 2004 року Чернігівським МБТІ. 14 червня 2011 року ОСОБА_3 зареєструвався у вказаному будинку та став проживати в ньому. З початку 2014 року відповідач у спірному будинку не проживає, його речі в будинку відсутні, останній не несе тягар фінансових витрат з утримання будинку, не сплачує комунальні послуги, не здійснює поточні та капітальні ремонти, на її пропозицію знятись з реєстраційного обліку жодних дій не вчиняє, що призводить до порушення її прав як власника.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та додатково пояснила, що з відповідачем ОСОБА_3 співмешкала з 2011 року, у зв'язку з чим зареєструвала його у спірному будинку. У січні 2014 року відповідач зібрав свої речі та пішов від неї, витрати по утриманню будинку не несе, комунальні платежі не сплачує, на її звернення знятись з реєстрації ніяких дій не вчиняє. Реєстрація відповідача у спірному будинку призводить до нарахування зайвих коштів по його утриманню. У зв'язку з неявкою відповідача в судове засідання не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи тільки з його участю не надходило. У зв'язку з цим суд згідно з вимогами ст.224-225 ЦПК України вважає необхідним провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала позивач в судовому засіданні.

Представник третьої особи - Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Третя особа - ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що вона є донькою позивачки, її мати деякий час співмешкала з відповідачем, зареєструвала його в будинку. Відповідач більше року у спірному будинку не проживає, витрати по утриманню будинку не несе.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що проживає по сусідству з ОСОБА_1, добре знає її сім'ю. З червня 2010 року позивачка проживала з відповідачем у цивільному шлюбі, в їх сім'ї часто виникали непорозуміння, ОСОБА_3 неодноразово виїжджав кудись, потім повертався, вів розгульний спосіб життя. У січні -лютому 2014 року відповідач виїхав з будинку позивача й до цього часу в ньому не проживає, перешкод у користуванні будинком відповідачу ніхто не чинив, він добровільно залишив будинок.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що проживає по сусідству з позивачкою, остання близько двох років проживала з ОСОБА_3, із січня 2014 року вона не бачила відповідача у будинку ОСОБА_1, зі слів останньої їй відомо, що відповідач зібрав свої речі та покинув її, проживає у знайомих у смт. Березна, де саме вона не знає, більше року його не бачила. Відповідач будь-якої допомоги по утриманню будинку позивачу не надає , ніде не працює, вживає алкогольні напої. Позивачка сама несе усі витрати, пов'язані з утриманням будинку.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи ОСОБА_2, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_7 у рівних частках є власниками житлового будинку АДРЕСА_1, що вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, в якому підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право на спадщину від 03 березня 2004 року, видане державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори, та зареєстроване в реєстрі за №760 (а.с.5,6).

Згідно із записами, зробленими в будинковій книзі, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований АДРЕСА_1 з 14 червня 2011 року (а.с. 10-16).

Як вбачається із довідки №1764 від 02 липня 2015 року Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області, у житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1, 1972 року народження, її донька - ОСОБА_4, 2002 року народження, співмешканець - ОСОБА_3, 1979 року народження, який у вказаному будинку не проживає (а.с.18).

Про факт непроживання відповідача в зазначеному вище будинку депутатом Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області складений акт обстеження житлового будинку від 01 липня 2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3, будучи зареєстрованим АДРЕСА_1, у вказаному будинку не проживає (а.с. 17).

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Приписами ч.2 ст. 405 ЦК України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що позивач довела той факт, що відповідач понад один рік не проживає за місцем реєстрації в житловому будинку по АДРЕСА_1 без поважних причин, а тому ОСОБА_3 необхідно визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, понесені останньою при подачі позову - 243,60 грн. (а.с.1 ).

Керуючись ст. 16, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 3, 10-11, 88, 158-160, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. В. Волошина