Справа № 1309/9788/12 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2930/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_4, треті особи Львівська міська рада, Львівське комунальне підприємство «Нове», про виселення із самовільно зайнятої квартири, -

встановила:

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 03 березня 2014 року у задоволені вказаному позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2 районна адміністрація Львівської міської ради, просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги, посилаючись на те, що рішення є незаконним, оскільки судом не враховано, що після виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.04.2002 р. про виселення відповідача з спірної квартири, остання повторно вселилась у таку.

Відповідач та інші особи у судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи та довідкою про доставку SMS.

За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасника процесу, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволені вимог районний суд виходив з того, що позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів на підтвердження вимог позивача.

Однак з таким висновком колегія суддів погодитись не може з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Частиною 3 ст. 9 ЖК передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЖК осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22 квітня 2002 року задоволено позов ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради та виселено ОСОБА_5 з усіма особами, що проживають з нею, з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серії 1-СГ № 005339 від 24 жовтня 2007 р., ОСОБА_6 змінила прізвище «Муштук» на «Хомич» (а.с.15).

Відповідно до повідомлення начальника ОСОБА_2 Відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 06.11.2008 р. за № 15174/09-21 слідує, що 17.11.2004 р. в ОСОБА_2 ВДВС ЛМУЮ перебував виконавчий лист № 2-1845, виданий Залізничним районним судом м. Львова у справі за позовом Залізничної РА до ОСОБА_5 про виселення з самочинно зайнятого житлового приміщення квартири № 117, по вул. Ряшівській, 13 у м. Львові.

Згідно перевірки книги обліку виконавчих документів переданих державному виконавцю за 2007 р. встановлено, що 11.06.2007 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та скеровано в ОСОБА_2

Крім того, в цьому листі зазначено, що надати більш детальнішу інформацію по вищезгаданому виконавчому документу є неможливим, оскільки в ніч з 24.07.2007 р. на 25.07.2008 р. внаслідок пожежі, яка мала місце у приміщенні будинку, де перебував ОСОБА_2 ВДВС ЛМУЮ за адресою: м. Львів, вул. Торгова, 11, було знищено архів відділу та більшу частину документації (а.с. 12-14).

Під час розгляду 31 січня 2012 року колегією суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області апеляційної скарги ОСОБА_4 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2011 року про видачу дубліката виконавчого листа на виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22.04.2002 р., було встановлено, що зазначене вище рішення суду було виконано, а відтак ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 25 січня 2011 року було скасовано і постановлено нову ухвалу, якою відмовлено ОСОБА_2 районній адміністрації Львівської міської ради у видачі дублікату виконавчого листа (а.с.31-32).

Відтак, з урахуванням того, що до апеляційного розгляду вищезазначеної апеляційної скарги ОСОБА_4 ОСОБА_2 адміністрації Львівської області 15.02.2011 р. був виданий дублікат виконавчого листа № 2-1845, то за таких обставин державним виконавцем правомірно 28.02.2012 р. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа на підставі отриманої ухвали апеляційного суду від 31.01.2012 року (а.с.30).

Матеріалами справи, зокрема попередженнями, які датовані 28.02; 23.03; 03.04.2012 р. та адресовані відповідачці, обставинами справи встановлено, що відповідач повторно самовільно вселилась у спірну квартиру АДРЕСА_1.

Посилання відповідача на те, що вона вселилась у спірну квартиру на підставі угоди від 07.07.1995 р. з бувшим наймачем квартири ОСОБА_7, а відтак має право на проживання, є безпідставним, оскільки, як вбачається з рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 вересня 2001 р., ОСОБА_7 визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.42), піднаймач не набуває самостійного права користування житлом, а у разі припинення договору найму житла одночасно з ним припиняється і договір найму.

Однак, як встановлено судом, відповідач самоправно зайняли жиле приміщення, а відтак повинна бути виселена без надання іншого жилого приміщення.

Матеріалами справи № 1845/02 Залізничного районного суду м. Львова (за позовом ОСОБА_2 районної адміністрації м. Львова до ОСОБА_8 про виселення з самовільно зайнятого жилого приміщення) встановлено, що розпорядженням виконавчого комітету Львівської міської ради від 29.03.1996 р. № 218 «Про затвердження розпорядження голови ОСОБА_2 районної адміністрації № 214 від 27.03.96 «Про передачу квартир у власність громадян», передано ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у приватну власність квартиру АДРЕСА_2 (а.с.13-17).

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 03 березня 2014 року скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.

Виселити ОСОБА_4 з квартири № 117, що в будинку № 13 по вул. Ряшівська у м. Львові, без надання іншого житла.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий : Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

ОСОБА_11