Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2015 Справа №607/5899/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретарів судового засідання Рихліцької О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 предявила до суду позов до Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (далі ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО») про стягнення страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Обґрунтовує позов тим, що їй заподіяно тілесні ушкодження та завдано матеріальної шкоди внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу "Кіа Rio'', державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 15 червня 2014 року з вини ОСОБА_2, яка керувала автомобілем "Hyundai Sonata", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, та внаслідок порушення правил дорожнього руху допустила зіткнення з належним позивачу автомобілем, яким керував ОСОБА_3 Цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», згідно Полісу АІ/0229566. ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» розглянуто її заяву про страхове відшкодування та розраховано відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового відшкодування щодо шкоди заподіяної її транспортному засобу, що складає 47481,65 гривень. Сума страхового відшкодування мала бути перерахована на вказаний нею розрахунковий рахунок у визначений законом строк, однак зазначену виплату відповідач не здійснив по даний час. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування за пошкодження транспортного засобу в зазначеному розмірі, 3684 гривні пені з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, 235 гривень трьох процентів річних та 5034 гривень інфляційних втрат, а також 6551 гривні шкоди, заподіяної здоровю потерпілого, повязаної з лікуванням, 1005 гривень шкоди, заподіяної здоровю потерпілого, повязаної з тимчасовою втратою працездатності, 5000 моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоровя та пошкодження майна.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 подала заяву, згідно з якою позов підтримала, просить його задовольнити, розглянувши справу в її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечила.

Представник відповідача ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, повторно до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року у справі № 752/20865/14-п ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Як слідує з зазначеної постанови, 15 червня 2014 року ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки "Hyundai Sonata", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, допустила порушення п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху, що призвело до зіткнення із транспортним засобом марки "Кіа Rio'', державний реєстраційний номер НОМЕР_1, що призвело до пошкодження транспортних засобів та отримання тілесних ушкоджень пасажиром ОСОБА_1

Згідно з ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої 15 червня 2014 року відбулося зіткнення транспортних засобів марки "Кіа Rio'', державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та "Hyundai Sonata", державний реєстраційний номер НОМЕР_2, дійсно мала місце і трапилася вона з вини ОСОБА_2

Як слідує зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки "Кіа Rio'', державний реєстраційний номер НОМЕР_1, його власником є позивач ОСОБА_1

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0229566 від 06 березня 2014 року.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відтак судом установлено, що 15 червня 2014 року настав страховий випадок, передбачений договором № АІ/0229566 від 06 березня 2014 року і позивач набула право на отримання страхового відшкодування відповідно Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

16 червня 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» з повідомленнями про дорожньо-транспортну пригоду. Зазначені повідомлення прийняті ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» 16 червня 2014 року за реєстраційним номером № 221.

18 червня 2014 року ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» проведено огляд транспортного засобу «Кіа Rio», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок якого встановлено ряд пошкоджень, що підтверджується актом (протоколом) огляду транспортного засобу, складеним ОСОБА_5

Як слідує з розрахунку вартості ремонту № 19855/АВ від 23 вересня 2014 року, посвідченого директором Тернопільської філії ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» ОСОБА_6 23 вересня 2014 року, розмір заподіяного ОСОБА_1 матеріального збитку внаслідок пошкодження транспортного засобу Кіа Rio'', державний реєстраційний номер НОМЕР_1, становить 47481, 65 гривень.

Копію постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 12 грудня 2014 року у справі № 752/20865/14-п ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП, внаслідок якої пошкоджено зазначений автомобіль, отримано ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» 21 січня 2015 року, про що свідчить відповідна відмітка на копії цієї постанови.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, страхового відшкодування за шкоду, заподіяно майну, позивачу ОСОБА_1 відповідачем не виплачено.

З відповіді ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» від 13 січня 2015 року № 4-3/5-МА наданої ОСОБА_1 на її повідомлення від 16 червня 2014 року, слідує, що відповідач просив ОСОБА_1 надати дані судово-медичної експертизи чи інші докази на підтвердження витрат, повязаних з її лікуванням.

Жодних відомостей щодо причин невиплати страхового відшкодування шкоди, завданої внаслідок пошкодження транспортного засобу, ця відповідь не містить.

Відповідно до опису вкладення курєрського відправлення від 13 лютого 2015 року, ОСОБА_1 направила на адресу ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» лист, заяву, лист № 7/1036 від 11 лютого 2015 року та висновок експерта № 120, які отримано уповноваженою особою ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» 16 лютого 2015 року.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Судом установлено, що, ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» зазначених вимог закону не дотримало, оскільки страхове відшкодування позивачу не виплачено, рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування вона не отримувала.

Як слідує з розрахунку вартості ремонту № 19855/АВ від 23 вересня 2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля " "Кіа Rio'', державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 55027 гривні 33 копійки, з урахуванням зносу 47481 гривня 65 копійок.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/0229566 від 06 березня 2014 року розмір франшизи складає нуль гривень.

Таким чином до сплати ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» підлягає 47481 гривня 65 копійок страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну ОСОБА_1, повязану з пошкодженням належного їй транспортного засобу.

Відповідно до вимог п. 5 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Як слідує з виконаного позивачем розрахунку, сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період із 06 лютого 2015 року по 02 квітня 2015 року складає 3684 гривні.

Розрахунок суми пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д: 100, де С - сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ в день прострочення (2 х розмір облікової ставки НБУ : 365 днів), Д - кількість днів прострочення.

Розмір облікової ставки НБУ з 06 лютого 2015 року становив 19,5%, з 04 березня 2015 року 30%.

Таким чином сума пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період із 06 лютого 2015 року до 03 березня 2015 року становила 1319 гривень 08 копійок (47481,65 х 2 х 19,5 : 365 х 26 : 100 = 1319,08), за період з 04 березня 2015 року по 02 квітня 2015 року 2341 гривня 56 копійок (47481,65 х 2 х 30 : 365 х 30 : 100= 2341,56). Тобто загальна сума пені за цей період становила 3660 гривень 64 копійки, а не 3684 гривні, як це обчислено в позовній заяві.

Щодо позовних вимог про стягнення індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми, то суд виходить з того, що законодавством України не передбачено можливості відшкодування шкоди з урахуванням індексу інфляції. Дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка передбачає обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, не розповсюджується на правовідносини, що виникають у звязку із заподіянням шкоди, і може застосовуватись лише при порушенні зобовязання за договором. Тому суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача 235 гривень трьох процентів річних та 5034 гривень інфляційних втрат.

При вирішенні вимог про відшкодування шкоди, заподіяної здоровю потерпілого, повязаної з лікуванням, шкоди, заподіяної здоровю потерпілого, повязаної з тимчасовою втратою працездатності, та моральної шкоди, суд виходить з таких обставин:

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 23 цього Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов'язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкода, пов'язана із смертю потерпілого.

Відповідно до висновку експерта № 1096, виконаного упродовж 21 липня 2014 року 08 серпня 2014 року, в період з 15 червня 2014 року по 08 липня 2014 року ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом «загроза переривання вагітності», який виставлено на підставі клінічних даних наявність кровянистих виділень, гіпертонус матки, наявність гематоми при ультразвуковому дослідженні. Із зовнішніх ушкоджень були наявні садна лівої кисті і коліна. Спричинення зазначених ушкоджень за обставин ДТП, яка мала місце 15 червня 2014 року, та травмування ОСОБА_1 виступаючими частинами салону не виключається.

Як слідує з висновку експерта № 120, виконаного упродовж 15 жовтня 2014 року по 30 жовтня 2014 року, під час ДТП ОСОБА_1 перебувала на 12 13 тижнях вагітності. За даними медичних документів на 7 тижні вагітності у неї зявились ознаки загрози вагітності, з приводу яких вона лікувалась амбулаторно і після проведеного лікування ознак загрози вагітності виявлено не було. 15 червня 2014 року в ОСОБА_1 клінічно зафіксовані ознаки загрози викидня, а при ультразвуковому дослідженні виявлена заоболонкова гематома. З огляду на зазначене експертом надано висновок про наявність прямого причинно-наслідкового звязку зазначених змін в організмі ОСОБА_1 з приводу загрози вагітності внаслідок травмування її під час ДТП 15 червня 2014 року. Патологічні зміни вимагали адекватного стаціонарного лікування, яке сприяло збереженню вагітності.

Як слідує з виписки з історії хвороби № 40278 від 08 липня 2014 року, ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 15 червня 2014 року по 08 липня 2014 року, їй було призначено ряд лікарських препаратів.

При визначенні розміру фактично понесених ОСОБА_1 витрат на лікування суд враховує суму 361,37 гривень згідно з фіскальним чеком від 05 липня 2014 року, суми 265,40 гривень та 124,65 гривень згідно з фіскальним чеком від 02 липня 2014 року, суми 257,55 гривень, 54,85 гривень та 87,61 гривень згідно з фіскальним чеком від 08 липня 2014 року, суму 20,04 гривень згідно з фіскальним чеком від 25 червня 2014 року, суму 168,20 гривень згідно з фіскальним чеком від 23 червня 2014 року, суму 165,08 гривень згідно з фіскальним чеком від 29 червня 2014 року, суму 199,39 гривень згідно з фіскальним чеком від 15 червня 2014 року та суму 315,23 гривень згідно з фіскальним чеком від 19 червня 2014 року разом 1619,36 гривень, оскільки ці витрати обгрунтовуються призначеннями лікаря відповідно до виписки з історії хвороби № 40278 від 08 липня 2014 року, та понесені в період стаціонарного лікування.

Після закінчення лікування суд враховує лише ті фіскальні чеки, за якими придбано препарати «Утрожестан» та «ОСОБА_4 В6», які рекомендовано ОСОБА_1 після виписки зі стаціонару, та які фактично понесені відповідно до фіскальних чеків на суми: 99,05 гривень, 202 гривень, 234,60 гривень, 317,68 гривень, 133,69 гривень, 229,45 гривень, 214,85 гривень, 273,15 гривень, 741,25 гривень, 491,10 гривень, що загалом становить 2936,82 гривень.

Натомість, решту витрат понесено ОСОБА_1 на придбання препаратів, які не узгоджуються з призначеннями лікаря. Такі витрати суд не може визнати обгрунтованими.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

З цих підстав суд приходить до переконання про обгрунтованість витрат, пов'язаних з лікуванням ОСОБА_1, у розмірі 4556,18 гривень.

Як слідує з листка непрацездатності, виданого 08 липня 2014 року, ОСОБА_1 лікувалася в стаціонарі в період з 15 червня 2014 року по 08 липня 2014 року та в зазначений період була звільнена від роботи.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються неотримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

З виконаного в позовній заяві розрахунку слідує, що розмір відшкодування за період тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 з 15 червня 2014 року по 08 липня 2014 року, який становив 17 робочих днів, складає 1105 гривень, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, яка з травня про червень 2014 року становила 1218 гривень, проіндексованої на 3% (1295,95 гривень).

Суд не може погодитись із цим розрахунком, оскільки відповідно до методики розрахунків індексації заплати розрахунок індексу споживчих цін для проведення індексації проводиться наростаючим підсумком починаючи з місяця, наступного за базовим. Базовим місяцем є дата прийняття на роботу або підвищення зарплати. За таких обставин підстав враховувати за базовий місяць травень 2015 року, коли величина індексу споживчих цін становила 103,8%, в суду немає.

Таким чином при визначенні розміру шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_1, слід виходити з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на червень 2014 року, яка становила 1218 гривень.

Відповідно до норми тривалості робочого часу на 2014 рік середня кількість робочих днів на місяць становила 21, відтак розмір шкоди, пов'язаної з тимчасовою втратою працездатності ОСОБА_1, становить 986 гривень (1218 / 21 х 17 = 986).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 зазнала моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, яка полягає у душевних стражданнях, можливості втратити дитину, вимушеному лікуванні.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до п. 9.3 ст. 9 цього Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого.

З урахуванням зазначених вимог закону розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 становить 5000 гривень (5 % від 100000 гривень).

При цьому суд вважає, що такий розмір відшкодування повністю узгоджується з вимогами п. 3 ст. 23, ст. 1167 Цивільного кодексу України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", щодо застосування при визначенні розміру моральної шкоди засад розумності, виваженості та справедливості, врахування характеру та обсягу душевних та психічних страждань, яких зазнала позивач, характеру немайнових втрат.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про порушення права позивача ОСОБА_1 на отримання страхового відшкодування, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача 47481,65 гривень страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу, 3660,64 гривень пені за прострочення його виплати, 4556,18 гривень шкоди, заподіяної здоровю, повязаної з лікуванням, 986 гривень шкоди, заподіяної здоровю, повязаної з тимчасовою втратою працездатності, та 5000 моральної шкоди, а тому позов ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача у користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1167 Цивільного кодексу України, ст. ст. 6, 9, 22 25, 26-1, 28, 29, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, 224, 226, 228, 233, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» (м. Київ, провулок Новопечерський, 19/3, п/р 26501562 в АТ «ОСОБА_7 ОСОБА_5» м. Києва, МФО 300335, ) в користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) грошові кошти в розмірі 61684 (шістдесят одну тисячу шістсот вісімдесят чотири) гривні 47 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» в користь ОСОБА_1 755 гривень 01 копійку понесеного судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя