Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенівське» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про відшкодування майнової та моральної шкоди, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенівське» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним, зобов'язання повернути земельну ділянку

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Преображенівське» (далі - ТОВ «Преображенівське») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 34 020 грн та моральної шкоди у розмірі 25 000 грн.

Вимоги обґрунтовано тим, що 05 листопада 2010 року між ним та відповідачем строком на п'ять років був укладений договір оренди земельної ділянки, за умовами якого відповідач надав ТОВ «Преображенівське» в оренду належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 6,689 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За умовами договору орендодавець зобов'язався не вчиняти дії, які б перешкоджали орендарю користуватися земельною ділянкою. Відповідно до графіку сівозмін у 2013 році було проведено роботи з підготовки вказаної земельної ділянки до засіву, а саме: земельну ділянку було культивовано, дисковано, тощо, при цьому всього було виконано робіт на загальну суму 8 015 грн.

Разом з тим, у квітні 2013 року дружина орендодавця ОСОБА_4 спільно з іншими членами сім'ї шляхом фізичного спротиву працівникам ТОВ «Преображенівське», погроз, виведення на орендовану земельну ділянку сторонньої техніки, створення перешкод у допуску на земельну ділянку працівників ТОВ «Преображенівське», перешкодили розпочати роботу з посіву соняшника та самостійно засіяли орендовану земельну ділянку.

Внаслідок таких дій товариству завдано збитки у вигляді упущеної вигоди у розмірі 26 005 грн, оскільки планувався засів орендованої земельної ділянки соняшником із розрахунку збору врожаю 17 центнерів із 1 га 11 тон 370 кг.

Відшкодування моральної шкоди мотивовано тим, що діями відповідача товариству також спричинено і моральну шкоду, що полягає у приниженні ділової репутації юридичної особи, оскільки після самовільного захвату орендованої земельної ділянки орендар був змушений змінити звичний ритм праці, плани, графіки виконання робіт, трудовий розпорядок.

26 вересня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, за яким просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 05 листопада 2010 року, укладений від його імені із ТОВ «Преображенівське», застосувати наслідки нікчемного правочину та зобов'язати ТОВ «Преображенівське» повернути належну йому земельну ділянку.

Посилався на те, що він є власником земельної ділянки площею 6,689 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Преображенівської сільської ради Юр`ївського району та належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 22 листопада 2001 року. Договір оренди земельної ділянки від 05 листопада 2010 року не підписував та не укладав, тому ТОВ «Преображенівське» без жодних правових підстав використовує належну йому земельну ділянку та отримує від цього прибуток.

Рішенням Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2014 року, позов ТОВ «Преображенівське» задоволено частково. Стягнути із ОСОБА_3 на користь ТОВ «Преображенівське» на відшкодування майнової шкоди 34 020 грн. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові ТОВ «Преображенівське».

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 6,689 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Преображенівської сільської ради Юр`ївського району та належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 22 листопада 2001 року.

05 листопада 2010 року між ТОВ «Преображенівське» та ОСОБА_3 строком на п'ять років був укладений договір оренди указаної земельної ділянки.

Договір оренди земельної ділянки від 05 листопада 2010 року укладено у письмовій формі та зареєстровано у відділі Держкомзему у Юріївському районі 11 лютого 2011 року.

Сторонами визнаються обставини про те, що договір підписала дружина власника землі - ОСОБА_4 Довіреність чи інший документ від ОСОБА_3 на підтвердження повноважень ОСОБА_4 вчиняти правочини щодо спірної земельної ділянки відсутні.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засада; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Дійшовши висновку щодо дійсності оспорюваного договору оренди землі, суд першої інстанції, із висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що власник землі ОСОБА_3 був обізнаний щодо обставин передачі його дружиною земельної ділянки в оренду ТОВ «Преображенівське», отримання нею та сином від його (ОСОБА_3.) імені орендної плати, із претензією до товариства про незаконне використання земельної ділянки із 2010 року не звертався, що свідчить про фактичне схвалення ОСОБА_3 спірного договору. Підписання договору іншою особою за наведених обставин не може бути підставою для визнання такого недійсним, оскільки своє волевиявлення щодо його вчинення ОСОБА_3 проявив у фактичному виконанні договору.

Разом з тим, недодержання у момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦПК України, є підставою для визнання його недійсності, на що суди не звернули уваги.

Договір оренди земельної ділянки від 05 листопада 2010 року, укладений від імені власника землі, ним не підписувався, а тому висновки судів про відмову у позові ОСОБА_3 є передчасними.

Прийняття виконання може бути підставою для визнання дійсним договору, момент укладення якого не пов'язується із нотаріальним посвідченням (державною реєстрацією), у разі усної домовленості сторін про предмет цього договору та коли сторони були уповноваженими на його вчинення (ч. 2 ст. 218 ЦК України).

Оспорюваний договір оренди земельної ділянки підписаний не орендодавцем, обставин прийняття виконання саме ОСОБА_3 не з»ясовано.

Крім того, апеляційний суд застосував до спірних правовідносин положення ст. 1158 ЦК України - право на вчинення дій в майнових інтересах іншої особи без її доручення, що стосується недоговірних зобов'язань та спірних правовідносин не врегульовує.

За п. 3 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов'язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися

орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 28 Закону України «Про оренду землі», орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі.

Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору.

Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Преображенівське», що заявлені лише до ОСОБА_3, суди належним чином не перевірили доводи відповідача за цим позовом щодо відсутності його вини.

Крім того, обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Преображенівське», заявлених на підставі наведених норм, залежить від вирішення зустрічного позову, а тому оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню у повному обсязі із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2128/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 338 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2134/ed_2012_09_22/pravo1/T041618.html?pravo=1>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Юр'ївського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

С.О. Карпенко

В.О. Савченко