Справа № 361/1595/15 Головуючий у І інстанції Пухна О. М.
Провадження № 22-ц/780/3965/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 45 23.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Касьяненко Л.І., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року у справі за позовом виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3, треті особи служба у справах дітей Броварської міської ради Київської області, комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційна контора-1", ОСОБА_4 про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановила:

У лютому 2015 року виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 та її малолітню дочку ОСОБА_3 такими, що втратили право користування жилим приміщенням в кімнаті АДРЕСА_2 у зв'язку з тим, що відповідачі не проживають у ньому понад шість місяців без поважних причин.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано ОСОБА_2 та її малолітню дочку ОСОБА_3 такими, що втратили право користування спірним жилим приміщенням.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення суду, посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд дійшов безпідставного висновку про те, що вона з дочкою не проживає в спірному жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин. Вважає, що вони не проживають з поважних причин, оскільки ОСОБА_4 вигнав її на вулицю, а собі привів іншу жінку і зареєстрував з нею шлюб. На даний час вона одинока мати з двома неповнолітніми дітьми, свого власного житла вона не має, за місцем реєстрації проживати не може, бо там живе інша сім'я. Тому вимушена наймати інше житло, де дуже висока орендна плата. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не має змоги наймати інше житло з умовами проживання, яких потребує малолітня дитина. При ухваленні рішення просить врахувати те, що вона перебуває на обліку потребуючої поліпшення житлових умов по загальній черзі у Броварській міській раді Київської області з 26.02.2008 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд обґрунтовував свої висновки тим, що позивачка з малолітньою дочкою не проживає в спірному жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За змістом ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Частиною третьою зазначеної статті передбачені випадки, коли жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами другою, третьою та четвертою ст. 60 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що 22 травня 2014 року на підставі рішення Броварської міської ради Київської області № 1223-45-06 «Про безоплатне прийняття у комунальну власність територіальної громади м. Бровари гуртожитку по вул. Кирпоноса, 11» у комунальну власність територіальної громади міста Бровари було прийнято гуртожиток, розташований за адресою: Київська область, АДРЕСА_2, що перебував у державній власності та на балансі Дарницької дистанції колії державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» (а. с. 6-10).

Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

З матеріалів справи вбачається, що у кімнаті НОМЕР_1 вказаного вище гуртожитку зареєстровані ОСОБА_4 (наймач), ОСОБА_5, 2012 року народження (син) та ОСОБА_2, колишня громадянська дружина, про що свідчить довідка № 108, видана 26 січня 2014 року Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «ЖЕК-1» (а. с. 23).

За правилами ст. 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Встановлено, що 07 квітня 2014 року ОСОБА_4 виданий ордер № 897 на жилу площу в зазначеному вище гуртожитку, яким йому надано право на зайняття з сім'єю з двох чоловік площі гуртожитку в АДРЕСА_2, розміром 16,8 кв. м. Членом сім'ї в даному ордері вказаний лише син ОСОБА_5, 2012 року народження (а.с. 22).

Крім того, зі списку мешканців гуртожитку АДРЕСА_2 вбачається, що станом на 01 квітня 2014 року у спірній кімнаті гуртожитку мешкає ОСОБА_4 разом з дружиною та сином (а. с. 11-13, 15-18).

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2, хоча й зареєстрована у кімнаті АДРЕСА_2, проте фактично не проживає та не сплачує за комунальні послуги. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження житлових умов від 19 серпня 2014 року, а також списком мешканців, які зареєстровані, але не проживають і не сплачують за гуртожиток. (а. с. 14, 21).

Крім того, з наданих у судовому засіданні ОСОБА_2 пояснень судом встановлено, що остання з 2000 року проживала у спірній кімнаті гуртожитку разом з ОСОБА_4, перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах. У 2005 року ОСОБА_4 зареєстрував відповідачку у кімнаті АДРЕСА_2 У 2008 році ОСОБА_2 самостійно залишила спірне житло та на даний час мешкає у місті Бобровиця Чернігівської області. А з 2011 року остаточно припинила спілкування з ОСОБА_4, оскільки він одружився.

Також судом встановлено із пояснень відповідачки ОСОБА_2, що вона не заперечувала той факт, що протягом восьми років у кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку по вул. Кирпоноса, 11 у м. Бровари Київської області не проживає. Посилаючись на необхідність реєстрації в м. Бровари, її малолітня дочка жодного дня не проживала у гуртожитку, а була лише зареєстрована за місцем реєстрації матері.

Встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка є дочкою відповідачки ОСОБА_2, з 12 листопада 2014 року зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, що підтверджується копією довідки № 3031 про реєстрацію місця проживання/перебування особи, виданої 12 листопада 2014 року Броварським РВ УДМС України в Київській області (а. с. 75).

Відповідачка перебуває на квартирному обліку у виконкомі міської ради з 26 лютого 2008 року (рішення виконкому від 26 лютого 2008 року № 96), що вбачається з копії довідки № 140 від 04 березня 2008 року.

Судом встановлено, що з цих підстав ОСОБА_2 й мотивувала необхідність своєї реєстрації у місті Бровари Київської області.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 27/50 часток двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, про що свідчить копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 листопада 2014 року № 29956803 (а. с. 69-71).

Згідно вимог частин першої та четвертої ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Зважаючи на викладене та враховуючи те, що ОСОБА_2 та її малолітня дочка ОСОБА_3 понад шість місяців не проживають у спірній кімнаті гуртожитку без поважних причин та не набули самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, і не є членами сім'ї наймача, суд дійшов вірного висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка з дочкою не проживають у спірному жилому приміщенні з поважних причин, оскільки ОСОБА_4 вигнав її на вулицю і сам проживає в ньому зі своєю сім'єю, не спростовують висновків суду, оскільки належних та допустимих доказів відповідно до вимог ст. 10, 57-60 ЦПК України на підтвердження факту не проживання відповідачки та її дочки в спірному жилому приміщенні понад шість місяців з поважних причин суду не надано.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка перебуває на обліку потребуючої поліпшення житлових умов по загальній черзі у Броварській міській раді Київської області з 26.02.2008 року, оскільки ця обставина не є поважною причиною її не проживання в спірному жилому приміщенні понад шість місяців.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_3 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді