Справа № 299/4526/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

08 липня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Виноградівського районного суду від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Позивачка ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Позовні виоги мотивує тим, що з 01 липня 2001 року і до 28 січня 2013 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. 17.11.1990 року їй було виділено земельну ділянку для будівниицтва гаражу по вулиці Черняховського, 36 в м.Виноградів та виданий будівельний паспорт. До розірвання шлюбу сторонами спільно збудовано гараж, а саме зведено стіни, поставлено дах та вхідні двері. На даний час гараж незавершений будівництвом. Вона має намір добудувати гараж та подарувати його їхнім спільним дітям. Після розірвання шлюбу відповідач зачинив гараж і перешкоджає ним користуватись. Оскільки гараж будівництвом незавершений, то вона вважає себе власником будівельних матеріалів та обладнання, які використані в процесі цього будівництва. Вартість незавершеного будівництом гаража відповідно до довідки Виноградівського РБТІ становить 28489,00 грн. За час спільного проживання з відповідачем у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею у квартирі батьків відповідача за адресою м.Виноградів вул.Черняховського 1/12, а відповідач долею дітей не цікавиться, не доглядає за ними, додаткових витрат не надає, не сплачує за комунальні послуги, за харчування, одяг чи навчання синів. Відповідно до рішення суду він повинен сплачувати мізерні аліменти, однак і такий обов"язок не виконує належним чином. Саме у зв"язку з цією обставиною позивачка просила суд відступити від засади рівності часток у праві спільної сумісної власності і поділити майно із збільшенням її частки (задля дотримання прав та інтересів малолітніх дітей), визнавши за нею право власності на 2/3 частини будівельних матеріалів та обладнання, які були використані для будівництва гаражу, розташованого в м.Виноградові по вулиці Черняховського, 36 та визнати за нею права забудовника на 2/3 частини не зданого в експлуатацію гаража, розташованого за адресою м.Виноградів, вул. Черняховського № 36.

Рішенням Виноградівського районного суду від 27 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано, що будівельні матеріали та обладнання, які були використані для будівництва гаражу, розташованого за адресою м.Виноградів, вул.Черняховського, №36 Закарпатської області є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та обладнання, які були використані для будівництва гаражу, розташованого за адресою м.Виноградів, вул.Черняховського, №36 Закарпатської області. Визнати за ОСОБА_2 права забудовника на 1/2 частину не зданого в експлуатацію гаража, розташованого за адресою м.Виноградів, вул.Черняховського, №36 Закарпатської області.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині розподілу часток права власності на обладнання та права забудовника змінити, визнавши за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частини будівельних матеріалів та обладнання, які були використані для будівництва гаражу та визнати за ОСОБА_2 права забудовника на 2/3 частини не зданого в експлуатацію гаража, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, порушення судом норма матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги та заперечення на неї, вважає що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції фактично оскаржується лише в частині розподілу часток права власності і визнання права власності на 1/2 частину будівельних матеріалів та визнання права забудовника на 1/2 частину гаража, то колегія суддів, згідно приписів ст. 303 ЦПК України, перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з рівності часток подружжя у майні, що є об'єктом права спільної сумісної власності, та відсутності підстав для відступу від засад рівності часток подружжя.

З таким висновком суду погоджується і колегія суддів, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

В п. 30 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч.1ст. 60 СК України).

Матералами справи встановлено, що сторони з 01 липня 2001 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 28.01.2013 року розірвано. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7 зв., 8).

Рішенням восьмої сесії Виноградівської міської ради від 27 лютого 2007 року «Про надання земельних ділянок для будівництва гаражів мешканцям міста» ОСОБА_3, надано земельну ділянку №36 площею 24 кв.м. в районі вул.Черняховського для будівництва гаража (а.с.6).

27.03.2007 ОСОБА_3 виданий будівельний паспорт на будівництво гаражу за вказною адресою, який погоджений головним архітектором району 30.07.2007 року (а.с.7).

Згідно довідки Виноградівського РБТІ №484 від 31.08.2013 року, гараж за адресою м.Виноградів, вул.Черняховського, ділянка №36 станом на серпень 2013 року будівництвом не завершений та вартість його становить 28489,00 грн. Згідно архівних даних гараж за даною адресою рахується за ОСОБА_3 (а.с.6 зв.).

Рішенням Виноградівського районного суду від 06.05.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 11.09.2014 року, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у вигляді твердої грошової суми по 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття (а.с.10).

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем на користь позивачки сплачуються аліменти на утримання дітей і сплачено всього в сумі 18460,00 грн. Останній платіж здійснений 20.03.2015 року (а.с.37-39, 167).

Відповідач, згідно договору №2 оренди земельної ділянки від 01.06.2012 року, був орендарем торгового місця в м.Чоп по вул.Квіткова, 27, загальною площею 11,00 м.кв. Проводив орендну плату в розмірі 807,00 грн., сплачував внесок до пенсійного фонду 452,00 грн. та податок 124,00 грн. (а.с.41-42, 43).

З довідки про подану декларацію про майновий стан і доходи №34/К/1700 від 29.01.2014 року, вбачається , що загальна сума отриманого доходу ОСОБА_3 за 2013 рік складає 14000,00 грн. (а.с.40).

Згідно повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, 24.02.2015 року внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Кіста нова О.В.(а.с.166).

Позивачка з дітьми проживає в квартирі за адресою м.Виноградів, вул. Черняховського, 1/12, яка на праві приватної власності належить батькам відповідача ( ОСОБА_7 та ОСОБА_8М.).

Посилання позивача про те, що аліменти в розмірі 500 грн. на кожну дитину є недостатніми для забезпечення фізичного, духовного розвитку дітей та лікування, яким позивач обґрунтовує заявлені вимоги, і яке є також доводом апеляції, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач сплачує аліменти на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, і яким встановлено даний розмір аліментів. Матеріали справи не містять даних про наявність за відповідачем заборгованості по сплаті аліментів. З матеріалів справи, вбачається, що відповідач, виходячи з його матеріального становища, позбавлений можливості сплачувати аліменти в більшому розмірі. Крім того, судом першої інстанції правильно зазначено, що обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків.

Суд першої інстанції вірно врахував вище наведені обставини та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя.

Судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та вирішено спір з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги і залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Виноградівського районного суду від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач:

Судді: