САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/2110/15-ц
Провадження № 2/206/719/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., за участю секретаря Щербини Є.С., представник позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності на майно та зняття з нього арештів ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право приватної власності на ? частку двохкімнатної квартири житловою площею 27,8 кв.м., загальною площею 47,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1; зняти арешти з ? частини двохкімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, які були накладені: постановою АА №705560 від 11.07.2006р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавчий лист №2-1528 від 07.07.2006 року, державним виконавцем Лісовим О.О.; постановою АА №705669 від 12.02.2007р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавчий лист №2-1528 від 05.02.2007р., державним виконавцем Лісовим О.О.; постановою б/н від 25.05.2007р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавче провадження №4943, додаток №2972 від 14.05.2008р. до постанови державним виконавцем Лісовим О.О., мотивуючи тим, що 06 жовтня 2008 року на прилюдних торгах по реалізації арештованого майна він придбав 1/2 частину двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_4

31 жовтня 2008 р. приватний нотаріус ОСОБА_6 Дніпропетровського міського нотаріального округу видав позивачу свідоцтво, яким посвідчив, що останньому належить право власності на майно, яке складається: з 1/2 частини двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_3, яке раніше належало ОСОБА_4, загальною площею 47,8 кв. м., житловою площею 27,8 кв. м. (зареєстровано в peєстрі за № 15548).

Після придбання 1/2 частини квартири, він фактично володів та користувався житловою кімнатою 12,3 кв. м. Інша 1/2 частина квартири належить ОСОБА_7, яка проживає в кімнаті площею 15,5 кв. м. Вказане вище свідоцтво підлягало реєстрації в Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації відповідно до чинного на той час законодавства. У зв'язку з тим, що у цьому свідоцтві не вказаний строк, у який необхідно звернутися за державною реєстрацією свідоцтва, він не звертався до Дніпропетровського МБТ1 тривалий час.

20 жовтня 2014 р. він звернувся вже до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського Управління юстиції з заявою про державну реєстрацію належного йому права приватної власності на 1/2 частину вказаної вище квартири відповідно до діючого на цей час законодавства.

Однак, йому було відмовлено у державній реєстрації права приватної власності. У рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їx обтяжень № 16996126 від 06 листопада 2014 р. вказано, що позивач подав заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Згідно з відомостями з Єдиного Реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 27.10.2014 року на вказану вище 1/2 частку квартири, яка належала ОСОБА_7 тричі було накладено арешти: постановою АА №705560 від 11.07.2006р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавчий лист №2-1528 від 07.07.2006 року, державним виконавцем Лісовим О.О.; постановою АА №705669 від 12.02.2007р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавчий лист №2-1528 від 05.02.2007р., державним виконавцем Лісовим О.О.; постановою б/н від 25.05.2007р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавче провадження №4943, додаток №2972 від 14.05.2008р. до постанови державним виконавцем Лісовим О.О.

18 листопада 2014 р. він звернувся до Самарського ВДВС з приводу зняття арештів з належної йому 1/2 частини квартири за вказаною вище адресою, однак йому було відмовлено.

У звязку з чим, він вимушений звернутися до суду з дійсним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав, підтвердив викладені в позові обставини. Просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи ОСОБА_8 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства.

Суд заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2008 року на прилюдних торгах по реалізації арештованого майна позивач придбав 1/2 частину двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_4, що підтверджується актом проведення прилюдних торгів від 06 жовтня 2008р., затвердженим начальником Самарського ВДВС Дніпропетровського міського Управління юстиції ОСОБА_9 від 31 жовтня 2008р. (а.с.14), а також протоколом 8051211-39/210-1 проведення прилюдних торгів з реалізації майна, яке належало ОСОБА_4 від 08 вересня 2008р. (а.с.15).

31 жовтня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 було видано ОСОБА_3 свідоцтво, що йому на праві власності належить ? частина двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_4.

06 листопада 2014 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно відмовлено у державній реєстрації квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 за ОСОБА_3, оскільки заяву про державну реєстрацію прав, повязаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна.

Відповідно інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна станом на 27.10.2014р. на майно боржника ОСОБА_4 було тричі накладено арешт: постановою АА №705560 від 11.07.2006р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавчий лист №2-1528 від 07.07.2006 року, державним виконавцем Лісовим О.О.; постановою АА №705669 від 12.02.2007р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавчий лист №2-1528 від 05.02.2007р., державним виконавцем Лісовим О.О.; постановою б/н від 25.05.2007р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавче провадження №4943, додаток №2972 від 14.05.2008р. до постанови державним виконавцем Лісовим О.О. (а.с.8-11).

Відповідно листа Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції №15983 від 18.11.2014 року для скасування арешту ? частини квартири №254 будинку №13 ОСОБА_3 необхідно звернутися до суду в порядку ст..60 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з відомостей Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції №6656 від 17.06.2015р. вищезазначені виконавчі провадження були знищені, оскільки термін їх зберігання в архіві складає три роки.

Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У відповідності зі ст.41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Відповідно ст..391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та права розпорядження своїм майном.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою стороною.

Виходячи зі змісту вищенаведеної норми права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність субєктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Стаття 182 ЦК України передбачає, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Як встановлено судом, ? частина квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Агнії Барто, 13/254 була придбана позивачем у власність в передбаченому законом порядку, проте фактично ця обставина не визнається іншими особами, оскільки до теперішнього часу наявне обтяження на його частину квартири, що перешкоджає останньому у відповідності до вимог ст.182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» здійснити державну реєстрацію права власності та реалізувати права власника, закріплені ст.41 Конституції України.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 209, 212-215 ЦПК України ,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання права власності на майно та зняття з нього арештів - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, право приватної власності на ? частину двохкімнатної квартири житловою площею 27,8 кв.м., загальною площею 47,8 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

Зняти арешти з ? частини двохкімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, які були накладені: постановою АА №705560 від 11.07.2006р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавчий лист №2-1528 від 07.07.2006 року, державним виконавцем Лісовим О.О.; постановою АА №705669 від 12.02.2007р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавчий лист №2-1528 від 05.02.2007р., державним виконавцем Лісовим О.О.; постановою б/н від 25.05.2007р. Самарського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, виконавче провадження №4943, додаток №2972 від 14.05.2008р. до постанови державним виконавцем Лісовим О.О.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко