Справа №: 398/2588/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" червня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Голосеніної Т.В.

при секретарі - Соловйовій Л.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради м. Олександрії про визнання права забудовника житлового будинку в порядку спадкування за законом,

Встановив:

Позивач звернувся в суд з позовом і просить визнати за ним права забудовника на житловий будинок №3 по вулиці Самохвалова в с. Марто-Іванівка м. Олександрія Кіровоградської області. Мотивує тим, що після смерті 14 листопада 2010 року його матері ОСОБА_3 відкрилась спадщина на вказаний будинок, який належав померлій на підставі свідоцтва на право власності та свідоцтвом на право на спадщину за законом. Цей будинок мати успадкувала після смерті 08 травня 1980 року її чоловіка - батька позивача ОСОБА_4 При житті ОСОБА_3 заповіла житловий будинок позивачу, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з тим, що право власності за спадкодавцем у встановленому законом порядку не зареєстроване. При оформленні спадщини виявилось, що батько позивача був забудовником вказаного будинку, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Крім цього, у правовстановлюючих документах допущена помилка в написанні вулиці, на якій знаходиться будинок: Самофалова замість Самохвалова, а тому позивач змушений звернутись до суду з позовом про визнання права забудовника житлового будинку в порядку спадкування за законом.

В судове засідання позивач не зявився, подав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання також не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, не заперечив проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони суд вважає позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 14 листопада 2010 року померла мати позивача ОСОБА_3, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться по вул. Самохвалова, З в с. Марто-Іванівка м. Олександрія Кіровоградської області.

Право власності спадкодавця ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок підтверджується Свідоцтвом на право власності від 11 листопада 1980 року, за реєстровим № 2783, та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 листопада 1980 року, за реєстровим № 2781, що видані державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори ОСОБА_5

Абзацами 2 та 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

У відповідності до статті 549 ЦК України в редакції 1963 року спадкоємець визнається таким що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Згідно ст.529 ЦК України в редакції 1963 року у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Таким чином, ОСОБА_3 на підставі ст. 561 ЦК України в редакції 1963 року отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом. Згідно зі ст. 548 ЦК України в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

При житті ОСОБА_3 заповіла вказаний житловий будинок з надвірними будівлями позивачу згідно заповіту від 16 травня 1990 року, посвідченого 16 травня 1990 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за №27. Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2013 року встановлено факт проживання позивача з матірю. Інших спадкоємців немає.

Проте постановою державним нотаріусом Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 від 13 травня 2015 року відмовлено позивачу у видачі після смерті матері ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок.

Підставою відмови стало те, що для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_3 його спадкоємцем не надано правових документів які відповідно до вимог ст. 182 ЦК України підтверджували право власності спадкодавця ОСОБА_3, яка успадкувала після свого чоловіка і батька позивача ОСОБА_4 право забудовника, але не зареєструвала своє право власності на житловий будинок № 3 по вул. Самохвалова в с. Марто-Іванівка м. Олександрія Кіровоградської області.

Відповідно до архівних довідок від 24 квітня 2015 року за №425 та від 03 вересня 2014 року №187, яка видана Олександрійським КМ БТІ, право власності за спадкодавцем ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул. Самохвалова, З в с. Марто-Іванівка, м. Олександрія Кіровоградської області, - не зареєстровано.

Як вбачається зі Свідоцтва на забудову садиби у сільських населених пунктах, виданого на підставі рішення виконкому Олександрійської районної ради депутатів трудящих від 15 травня 1973 року за № 5, ОСОБА_4 був забудовником будинку № 3 по вул. Самохвалова в с. Марто-Іванівка м. Олександрія Кіровоградської області.

Крім цього, у правовстановлюючих документах спадкодавця ОСОБА_3 допущена помилка в написанні вулиці, на якій знаходиться будинок. Так у Свідоцтві про право на спадщину за законом та свідоцтві про право власності на будинок № 3 вулиця вказана як Самофалова, хоча згідно довідки ОСОБА_2 сільської ради та Архівної довідки Олександрійського КМ БТІ назва вулиці згідно погосподарських записів зазначається як Самохвалова.

З витягу з рішення виконкому ОСОБА_2 сільської ради народних депутатів від 28 лютого 1994 року №5 вбачається, що ОСОБА_3 передано у власність з наступною видачею державних актів на право приватної власності на землю присадибну земельну ділянку по вулиці Самохвалова, 3 в с. Марто-Іванівка м. Олександрії.

Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-1У «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 4 від 31.07.1981 року «Про судову практику по вирішенню спорів пов'язаних з правом власності на житловий будинок», яка діяла на момент складання акту прийняття до експлуатації, право власності на житловий будинок, збудований особою і прийнятий в експлуатацію, виникає з моменту його реєстрації в виконкомі міських Рад.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону, або незаконність права власності не встановлена судом.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права і обовязки як забудовника входять до складу спадщини.

Тому суд вважає, що позивач, як спадкоємець померлої ОСОБА_3, отримує право забудовника об'єкта нерухомості, зведення якого в свою чергу за життя розпочато спадкодавцем ОСОБА_4, щоб мати право здати будинок в експлуатацію і зареєструвати за собою право власності на будинок.

Керуючись ст.ст. 529,548,549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.328,1216,1218 ЦК України, ст.ст. 209, 215 ЦПК України,-

В и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла 14 листопада 2010 року, право забудовника, яке вона успадкувала після смерті ОСОБА_4, який помер 08 травня 1980 року, на житловий будинок № 3 по вул. Самохвалова в с. Марто-Іванівка м. Олександрія Кіровоградської області

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя