Справа № 352/1896/14-ц
Провадження № 2/352/53/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М.М.

з участю секретарів Кожуховської О.І., Пилипів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

Позивач 26.08.2014 р. звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 24945,18 доларів США, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 24.07.2014 р. (100 доларів США 1168,2867 грн.) складає 291431,22 грн., та судових витрат.

Заявлений позов обґрунтовував тим, що 12.10.2007 р. між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 142-2007, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби на загальну суму 15000 доларів США строком з 12.10.2007 р. до 12.10.2012 р. включно, зі щомісячним погашення кредиту до 05 числа кожного місяця (включно) у сумі не менше 245 доларів США, починаючи з листопада 2007 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші передбачені платежі в розмірі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком платежів за користування кредитом. 22.05.2014 р. між ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», що є правонаступником ВАТ «Інноваційно-промисловий банк», та позивачем укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором станом на 24.07.2014 р. заборгованість за цим договором складає 24945,18 доларів США, з якої заборгованість за кредитом 13327,61 доларів США, заборгованість по відсотках 11617,57 доларів США, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 24.07.2014 р. (100 доларів США 1168,2867 грн.) складає 291431,22 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що кредитним договором передбачено, що сплата кредиту та процентів здійснюється щомісячними платежами згідно додатку № 2 графіку платежів. Спочатку він належно виконував свої зобовязання за кредитним договором, а з листопада 2008 р. перестав сплачувати кредит, що повязано з його скрутним матеріальним становищем, що підтверджується випискою по особовому рахунку, наданою позивачем. Не погодився з розрахунком заборгованості у частині розміру суми заборгованості за відсотками, яка заявлена позивачем у 11617,57 доларів США, оскільки у розрахунку не зазначено періоду, протягом якого такі відсотки нараховано; крім того, згідно графіку платежів сума процентів складає 5839,39 доларів США, і кредитним договором не передбачено нарахування процентів після 12.10.2012 р. Згідний з тим, що банк вправі стягнути з нього платежі у межах трьохрічного строку позовної давності до 30.07.2014 р., коли він звернувся з позовом до суду, починаючи з 01.08.2011 р. до 12.10.2012 р. згідно графіку платежів, що становить 3675 доларів США по кредиту, 382,79 доларів США по процентах, 42 долари супутніх послуг, а всього 4099,79 доларів США. У решті позову просив відмовити за спливом позовної давності.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Встановлено, що 12.10.2007 р. між ВАТ «Інноваційно-промисловий банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 142-2007, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби на загальну суму 15000 доларів США строком з 12.10.2007 р. до 12.10.2012 р. включно, зі щомісячним погашення кредиту до 05 числа кожного місяця (включно) у сумі не менше 245 доларів США, починаючи з листопада 2007 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та інші передбачені платежі в розмірі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором та графіком платежів за користування кредитом (а.с.7-10).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

22.05.2014 р. між ПАТ «Інноваційно-промисловий банк», що є правонаступником ВАТ «Інноваційно-промисловий банк», та позивачем укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого позивач набув статусу нового кредитора, отримавши право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором (а.с.79-89).

У відповідності з вимогами ст.514 ЦК України до позивача як до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем станом на 24.07.2014 р. проведено розрахунок заборгованості за кредитним договором з відповідачем (а.с.11), згідно якого заборгованість складає 24945,18 доларів США, з якої заборгованість за кредитом 13327,61 доларів США, заборгованість по відсотках 11617,57 доларів США, що у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на 24.07.2014 р. (100 доларів США 1168,2867 грн.) складає 291431,22 грн.

При цьому суд враховує, що позивач не надав суду детального розрахунку заборгованості по відсотках, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що відсотки нараховувались до 23.07.2014 р., тоді як строк дії кредитного договору погоджений сторонами до 12.10.2012 р.

З умов кредитного договору вбачається, що процентна ставка 15 % річних за користування кредитними коштами передбачена на строк дії договору, будь-яких умов щодо продовження нарахування процентів після закінчення строку його дії та в разі неповернення суми кредиту договір не містить. Тому нарахування відсотків після 12.10.2012 р. суперечить умовам договору, а також вимогам норм матеріального права, оскільки у разі несвоєчасного повернення коштів за кредитом можливе нарахування тільки неустойки, інших фінансових санкцій або збитків, правова природа яких відрізняється від процентної ставки за користування кредитними коштами.

Відповідно до умов кредитного договору та графіку платежів за користування кредитом сторони узгодили погашення кредиту щомісячними платежами по 245 доларів США по тілу кредиту, починаючи з листопада 2007 р., та щомісячні суми на погашення відсотків. Тобто, сторони встановили як строк дії договору до 12.10.2012 р., так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів по тілу кредиту до 05 числа кожного місяця (включно) і по відсотках до 05 числа кожного місяця (включно), наступного за місяцем нарахування відсотків (п.п. 1.1, 1.2, 3.4, 4.1 договору).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ч.2 ст.1050 ЦК України, згідно якої якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Таким чином, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобовязання відповідно до ч.3 ст.254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок (ст.253 ЦК).

Згідно вимог ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК).

У відповідності з вимогами ч.ч. 1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 19.03.2014 р у справі № 6-20цс14, яка згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, відповідно до якої у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 29.10.2014 р. у справі № 6-169цс14.

Судом встановлено, що відповідач перестав виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом після 05.11.2008 р., коли вніс останній платіж на погашення кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.13-74, зокрема, а.с.22, зв.ст.).

У свою чергу позивач, до якого як до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, звернувся до суду з позовом до відповідача 01.08.2014 р. (а.с.98), направивши позовну заяву до суду.

Виходячи з графіку платежів за користування кредитом (а.с.9 зв.ст.-10), суд визначає розмір заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача у межах трьохрічного строку загальної позовної давності, починаючи з 01.08.2011 р. до 12.10.2012 р. включно, у сумі 4154,79 доларів США (245 дол. х 14 міс. = 3430 + 300 за жовтень 2012 р. = 3730 доларів США по тілу кредиту + 382,79 доларів США по відсотках (з урахуванням відсотків у розмірі 49,73 доларів США, нарахованих з 30.07. до 30.08.2011 р.) + 42 долари США комісії), що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 24.07.2014 р. (100 доларів США = 1168,2867 грн.) 48539,86 грн.

У решті позову слід відмовити за спливом позовної давності та за необґрунтованістю.

З відповідача слід стягнути у користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволеного позову.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 256, 257, 261, 267, 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», , 4105 (чотири тисячі сто пять) доларів 06 центів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ станом на 24.07.2014 р. 47958 (сорок сім тисяч девятсот пятдесят вісім) грн. 87 коп. заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 479 (чотириста сімдесят девять) грн. 58 коп. судових витрат.

У решті позову відмовити за спливом позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд.

Головуюча М.М.Хоминець