справа № 278/1390/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Пісківської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просив винести рішення про визнання за ним права власності на житловий будинок № 50, що розташований за адресою: с. Піски Житомирського району Житомирської області по вул. Мануїльського, як за спадкоємцем за заповітом після смерті баби ОСОБА_2, яка померла 23 квітня 2002 року.

В судове засідання сторони не з'явились, проте як від позивача так і від представника відповідача надійшли заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивач заявлений позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач позов визнав.

Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини.

23 квітня 2002 року померла баба позивача (а.с.14-16) ОСОБА_2 (а.с.4). На день її смерті та протягом шести місяців з дня її смерті з нею були зареєстровані: ОСОБА_3 зять померлої; ОСОБА_4 онука померлої; ОСОБА_5 дочка померлої; ОСОБА_1 онук померлої і позивач у даній справі (а.с.18). 2 березня 1993 року ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу придбала у ОСОБА_6 спірний у справі житловий будинок (а.с.10). За життя, а саме 29 листопада 1994 року ОСОБА_2 залишила заповіт (а.с.5), яким все своє майно заповіла позивачу. Згідно довідки КП "ЖОМБТІ" Житомирської обласної ради № 2194 від 23 квітня 2015 року (а.с.6) право власності на спірне у справі майно житловий будинок № 50, що розташований за адресою: с. Піски Житомирського району Житомирської області по вул. Мануїльського, зареєстрованим не значиться. Відповідно до довідки виданої відповідачем 28 квітня 2015 року за № 416 (а.с.11) вбачається, що згідно погосподарської книги за вищевказаний будинок рахувався за нею. 30 листопада 2010 року померла мати позивача ОСОБА_5 (а.с.13). Лист нотаріуса від 18 червня 2015 року за № 1128/01-16 свідчить про те, що позивач єдиний хто подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2, інші спадкоємці із такими заявами не звертались (а.с.42). Постановою нотаріуса від 24 квітня 2015 року № 772/02-31 (а.с.22) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього.

За таких обставин, позивач вказує, що вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки іншим чином визнати право власності на належне йому спадкове майно не має змоги.

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального права, що були чинні в момент виникнення спірних правовідносин. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави (ст. 524 ЦК УРСР). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 Кодексу). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 526 Кодексу). Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч. 1 ст. 534 Кодексу). Спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу) (ст. 553 Кодексу).

Аналіз вищезазначених норм права та обставин справи у своїй сукупності дає підстави суду дійти висновку, що спадкодавець за життя була фактичним власником спірного житлового будинку, однак належним чином документи на право власності за життя нею оформленні не були, що позбавляє в даний час спадкоємця прийняти спадщину. Також, судом встановлено, що позивач має законне право на отримання у власність даного нерухомого майна, і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття права власності позивача, як спадкоємця за заповітом, чітко передбачено законом.

Отже, враховуючи вищевикладене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена позивачем.

Водночас, розглядаючи питання щодо судових витрат по справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються з судового збору в розмірі 481,44 гривня, з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 524-526, 534, 553 ЦК УРСР ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 50, що розташований за адресою: с. Піски Житомирського району Житомирської області по вул. Мануїльського, як за спадкоємцем за заповітом після смерті баби ОСОБА_2, яка померла 23 квітня 2002 року.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 481,44 гривня.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян