16.06.2015 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді - Задорожної А.М.,
за участю секретаря судового засідання - Тугайбей В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення,
Позивач 09.02.2015р. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила усунути перешкоди в користуванні її квартирою №10, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Поштовий, буд. 8, шляхом виселення відповідачів та зняти їх з реєстрації за вказаною адресою.
В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що вона є власником квартири №10, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Поштовий, буд. 8. Попередніми власником вказаної квартири була ОСОБА_2, яка зареєстрована у вказаній квартирі разом з мамою ОСОБА_3 В п. 8 Договору купівлі-продажу вказано, що продавець зобовязаний звільнити квартиру, сплатити заборгованість по всім комунальним платежам, зняти всіх зареєстрованих осіб з реєстрації місця проживання до 29.05.2014р. На даний час вже минуло більше півроку з того моменту як відповідачі повинні були знятися з реєстраційного обліку та звільнити квартиру, але вони відмовляються це робити, всіма своїми діями ігнорують його законні вимоги звільнити квартиру.
Позивачка в судове засідання не зявилася. Представник позивачки ОСОБА_4 подав заяву, в якій зазначив, що на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, просив справу розглядати за їхньої відсутності.
Належним чином повідомлені відповідачі повторно в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомилися, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавала.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.
У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачів, повідомлених належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи - Московський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, який виконує функції сектору у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Московського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, в судове засідання не зявився.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 29.04.2014 року, власником квартири №10, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Поштовий, буд. 8 є ОСОБА_5 Продавцем квартири була ОСОБА_2 Право власності за позивачкою зареєстровано 29.04.2014р.
Згідно п. 8 вищевказаного договору продавець зобовязана була звільнити квартиру, зняти всіх зареєстрованих осіб з реєстрації місця проживання до 29 травня 2014 року.
Відповідачі проживають та зареєстровані у квартирі №10, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Поштовий, буд. 8.
Частиною 1 статті 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.48 Закону України "Про власність").
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Частиною 1 ст. 7 цього ж Закону передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, суд вважає, що правові підстави для користування житлом відповідачів у даній квартирі відсутні, не користуються нею і взагалі не з'являються за вказаною адресою, хоча продовжують перебувати на реєстраційному обліку у Московському РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та необхідність його задоволення.
Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 391 Цивільного Кодексу України, ст. 109 ЖК України, ст.41 Конституції України, ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -
Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні належній ОСОБА_1 квартирою №10, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Поштовий, буд. 8 шляхом виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вказаної квартири, та зняти їх з реєстрації за даною адресою.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 по 121 (сто двадцять одній) грн. 80 коп., а всього 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий А.М. Задорожна