РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 414/999/13-ц

Провадження № 2/414/12/2015

26 лютого 2015 року

Кремінський районний суд Луганської області в складі головуючого:

судді Акулова Є.М.

при секретарі: Дегтяренко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судуза адресою площа Красна 5 в м. Кремінна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, АТ "СК "АХА Стахування" про стягнення коштів у зв'язку зі смертю годувальника

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів у зв'язку зі смертю годувальника. При цьому посилається на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, помер її чоловік ОСОБА_3 Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 08.04.2013 року відповідача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Син потерпілого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, є інвалідом дитинства, потребує сторонньої допомоги, тому позивач просить суд стягнути із відповідача 1/3 частину мінімальної заробітної плати, що складає 382, 33 грн. на утримання неповнолітнього сина та 1/3 частину мінімальної заробітної плати, що складає 382,33 грн. на своє утримання. Також по 3000 грн. щорічно на санаторно-курортне лікування дитини щорічно.

В ході розгляду справи позивачкою були збільшені позовні вимоги, відповідно позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в сумі 60 000 грн. у рахунок компенсації завданої моральної шкоди, пов'язаної із моральними стражданнями та переживаннями з приводу загибелі чоловіка та додатковими зусиллями для організації свого життя. Стягнути також з ОСОБА_2 600 грн. судових витрат.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Представник відповідача, - АТ "СК "АХА Стахування" вказав, що позивачка взагалі ні яких позовних вимог до страховика не висувала.

В запереченнях проти позову посилається на те, що оскільки ДТП за участі забезпеченого за Полісом автомобіля НОМЕР_1, сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 року, має застосовуватись Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 08.01.2012 року, відповідно до ст.35 якого, для отримання страхового відшкодування потерплий чи інша особа має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Позивач взагалі не звертався до АТ "СК "АХА Стахування" із заявою про страхове відшкодування, в зв'язку з чим у Староховика відсутні правові підстави для прийняття рішення за вищезазначеним заявленим випадком.

Що стосується вимог про стягнення заподіяної позивачу моральної шкоди в розмірі 60 000 грн., то представник вважає, що відповідно до ст.23 ЦК України потерпілому відшкодовується моральна шкода у встановленому судом розмірі, при цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою , яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 51 000 грн. на одного потерпілого. Таким чином, в будь-якому випадку із страхової компанії за полісом не може бути стягнуто моральну шкоду більше ніж 5% від 51 000 грн., тобто 2 550 грн.

Суд вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку,встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті.

Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

У відповідності до ч. 1 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більше як за три роки наперед.

Положення ст. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка були чинною на момент смерті потерпілого) визначає підстави відшкодування страховиком шкоди, заподіяної смертю потерпілого. За змістом указаної норми, право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають соби, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання.

У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; непрацездатна вдова (вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності, а також працездатна вдова (вдовець), якщо у сім'ї є діти віком до восьми років; інші члени сім'ї, які знаходилися на утриманні потерпілого. Страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати.

За умовами договору або за поданням одержувачів страхового відшкодування та за погодженням із страховиком таке відшкодування може бути виплачено у вигляді одноразової компенсації.

Згідно п. п. 1, 6 Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2004 року № 1776, розрахунок розміру страхового відшкодування, що виплачується утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, проводиться у межах визначеного законодавством ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, який діяв на дату укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або за письмовою заявою (заявами) осіб, які мають право на страхове відшкодування, і за погодженням із страховиком страхове відшкодування може виплачуватися одноразово або регулярно, послідовно (щомісяця, щокварталу, щороку).

Підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) відповідно до пункту 37.1.4.ст. 37 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року сталося ДТП, внаслідок якого ОСОБА_3 помер від отриманих травм, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7).

Вироком Кремінського районного суду Луганської області від 08.04.2013 року винним у вчиненні ДТП визнано ОСОБА_2 (Том 1 а. с. 9-11).

У відповідності до ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Також встановлено, що на утриманні померлого ОСОБА_3 перебували його дружина, позивач по справі та син - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом дитинства та потребує сторонньої допомоги (а.с.6-8)., що підтверджується свідоцтвом про народження та довідкою-характеристикою про склад сім'ї.

З пояснень представників позивача встановлено, що позивачка до Страховика за отриманням відшкодування шкоди в загалі не зверталася та ніяких позовних вимог до нього не пред'являє.

Оскільки позивачка до Страховика за отриманням відшкодування не зверталася, ніяких позовних вимог до АТ "СК "АХА Стахування" не висувала протягом строку, передбаченого законодавством та в період судового розгляду, тому залучений судом співвідповідач не може відповідати за заявленими вимогами.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що дружина та дитина перебували на утриманні померлого ОСОБА_3, у зв'язку з цим мають право на відшкодування шкоди із втратою годувальника, і така шкода підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, на утриманні якої в даний час перебуває дитина-інвалід, яка потребує сторонньої допомоги.

При вирішенні спору суд враховує приписи пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», згідно яким суми на відшкодування шкоди (страхові виплати) мають присуджуватись особам, які мають право на виплати у зв'язку зі смертю годувальника, - з дня смерті потерпілого.

Враховуючи наведені приписи законодавства і встановлені судом обставини та приймаючи до уваги, що позовні вимоги ОСОБА_5 в інтересах невістки ОСОБА_1 та її онука за вироком суду залишені без розгляду (а.с.11), суд вважає, що потрібно стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на його утримання до досягнення дитиною чотирнадцяти років та аліменти на утримання дитини до досягнення нею повноліття з дня смерті потерпілого, а саме з 28.02.2012 року.

Вказаним особам відповідно до ч. 2 ст. 1200 ЦК України шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні. Оскільки ОСОБА_3 не працював, то відповідно до ч. 2 ст. 1195 ЦК України у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, розмір якої визначається Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік та з урахуванням заявлених позивачем вимог.

Позовні вимоги в частині стягнення 3000 грн. щорічно на санаторно-курортне лікування, задоволенню не підлягають, оскільки не передбачені наведеними нормами законодавства.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги роз'яснення надані в пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 (з наступними змінами) визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Окрим того і приписи Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 08.01.2012 року, щодо ліміту відшкодування.

В даному випадку, враховуючи наведені роз'яснення та обставини справи суд вважає, що позивачеві в результаті загибелі чоловіка та втрати годувальника нанесена моральна шкода. Суд вважає доцільним в цій частині позов задовольнити частково в розмірі 57 450 грн., за вирахуванням ліміту відповідальності Страховика (2550 грн.) та стягнути її саме з ОСОБА_2

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 1168,1195,1200,1202 Цивільного кодексу України, ст.ст. 27,37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 10,60,88,212-215, ч1ст.294, ст.296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати, починаючи з 28.02.2012 року з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, відшкодування на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 1/3 частини мінімальної заробітної плати щомісячно, що складає 382,33 грн. до повноліття дитини.

Стягувати, починаючи з 28.02.2012 року з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, відшкодування в зв'язку з доглядом за дитиною інвалідом дитинства ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 - у розмірі 1/3 частини мінімальної заробітної плати щомісячно, що складає 382,33 грн. до досягнення дитиною чотирнадцяти років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, в рахунок відшкодування моральної шкоди 57 450 грн. та 574,50 грн. судових витрат у справі.

В частині стягнення з ОСОБА_2 3000 грн. щорічно на санаторно-курортне лікування відмовити за необґрунтованістю.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до АТ "СК "АХА Стахування" про стягнення коштів у зв'язку зі смертю годувальника відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення, протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.М. Акулов