Справа № 524/184/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.15 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого - судді - Предоляк О.С.

при секретарі - Коваль Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ТОВ «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожно - транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року до суду звернулося ТОВ «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» з вказаним позовом до ОСОБА_1 Зазначає, що постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 жовтня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним в скоєнні 16 жовтня 2014 року дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля НОМЕР_1. Так, ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, не витримавши безпечну дистанцію допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2, що рухався попереду та який в свою чергу, отримавши прискорення зіткнувся з автомобілем Toyota Fighlander. Після чого вже автомобіль Ford Transit зіткнувся з автомобілем Toyota Fighlander.

Внаслідок ДТП автомобіль НОМЕР_4 отримав механічні пошкодження, в результаті чого, підприємством понесені матеріальні збитки в розмірі 186 383, 76 грн.

З врахуванням збільшення позовних вимог просить стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди 186 383,76 грн., суму витрат на проведення експертизи 2000 грн., а також у повернення сплаченого судового збору.

Представник позивача ТОВ «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» позов підтримує, просить задовольнити. Пояснив, що ремонт автомобіля проведено за рахунок підприємства. Сума матеріальних збитків підприємства, визначені авто товарознавчою експертизою від 29.05.2015 року.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повдомляся належним чином.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2014 року близько 07 год. 00 хв. водій ОСОБА_1 в м. Кременчуці по вул. Московській, керуючи автомобілем Ford Transit д.н.з.. ВІ 9679 ВІ, не витримав безпечну дистанцію, допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_2, що рухався попереду, який отримавши прискорення зіткнувся з автомобілем НОМЕР_5, що рухався попереду автомобіля Renault Duster. Після чого автомобіль Ford Transit зіткнувся з автомобілем Toyota Fighlander. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 жовтня 2014 року, яка набрала законної сили, у справі про адміністративне правопорушення № 524/9729/14-п, № провадження 3/524/2036/14 за ст. 124 КУпАП, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП і притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави, який сплачено відповідачем ОСОБА_1 29 жовтня 2014 року.

ОСОБА_3 ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, обставини щодо місця дій та їх вчинення відповідачем ОСОБА_1, як водієм, за обставин, встановлених судом повторному доказуванню не підлягають.

Внаслідок ДТП автомобіль ТОВ «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» Renault Duster отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою відділу ДАІ з обслуговування м. Кременчука від 16 жовтня 2014 року, протоколом огляду транспортного засобу від 17 листопада 2014 року за № 321, висновком експертного автотоварознавчого дослідження, проведеним спеціалістом - автотоварознавцем ОСОБА_4

ОСОБА_3 висновку автотоварознавчого дослідження за № 321, складеного спеціалістом - автотоварознавцем ОСОБА_4 17 листопада 2014 року, вартість відновлюваного ремонту Renault Duster становить 145689,94 грн. Величина ВТВ становить 13 107, 11 грн. Розмір матеріального збитку становить 158 797, 05 грн.

У відповідності до доповнення висновку автотоварознавчого дослідження, спеціаліст - автотоварознавець ОСОБА_4 29.05.2015 року визначив вартість матеріального збитку, з врахуванням втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля позивача на суму 236 128, 76 грн.

Оскільки розмір матеріальних збитків за шкоду, заподіяну позиву, перевищує страхову виплату в розмірі 49 745 грн. отриману від ПАТ «СК «Брокбізнес» за договором обовязкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів різницю між матеріальним збитком та сплаченими коштами

ОСОБА_3 № АС-8525471 від 10 грудня 2013 року обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу Ford Transit 06 січня 2015 року була здійснена третьою особою ПАТ «СК «Брокбізнес» страхова виплата в рахунок страхового відшкодування заподіяних збитків пошкодженого автомобіля в розмірі 49745 грн.

ОСОБА_3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Відповідно ч. 1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями та бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_3 п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина пята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобовязана відшкодувати шкоду.

У п. 5 цієї Постанови Пленуму встановлено, що відповідно до частини першої статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, повязану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

ОСОБА_3 п. 6 вказаної Постанови Пленуму особою, яка зобовязана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України).

У п. 8 Постанови Пленуму розяснено, що шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності).

Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємоповязаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190 ЦК). У такому самому порядку відповідають особи, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, за шкоду, завдану внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Спір про відшкодування шкоди, завданої при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожним із їх володільців перед іншим із них, вирішується за правилами статті 1188 ЦК, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного); у разі відсутності вини володільців у взаємному завданні шкоди жоден із них не має права на відшкодування.

Відповідно п. 9 Постанови Пленуму визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не відповідає за шкоду, завдану цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб (наприклад, у разі незаконного заволодіння транспортним засобом), внаслідок непереборної сили (наприклад, у разі стихійного лиха), а не з його вини.

ОСОБА_3 п. 14 Постанови Пленуму при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

На час ДТП відповідач ОСОБА_1 у власних потребах на законних підставах керував автомобілем НОМЕР_6.

Відповідач ОСОБА_1 не подав суду належні і допустимі докази на спростування позову та відсутності його вини у вчиненні ДТП, заподіянні матеріальної шкоди позивачеві у вигляді механічних пошкоджень автомобіля Renault Duster, непереборної сили, умислу та/або грубої необережності в діях водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_2 під час ДТП, яка мала місце 16 жовтня 2014 року.

На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що матеріальна шкода у вигляді механічного пошкодження автомобіля Renault Duster, належного позивачеві, була заподіяна позивачу з вини відповідача внаслідок його неправомірних дій, що полягали у порушенні правил дорожнього руху, котрі перебували у безпосередньому причинному звязку з наслідками ДТП заподіянням механічних пошкоджень автомобіля позивача.

Суд вважає, що за даних обставин обовязок відшкодувати завдану матеріальну шкоду повинен нести відповідач з вини якого відбулася дорожно - транспортна пригода.

Тому, з відповідача на користь позивачанеобхідно стягнути у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожно-транспортної пригоди 186 383, 76 грн., кошти у повернення витрат по оплаті: - вартості автотоварознавчого дослідження 2000 грн., судового збору 1863, 84 грн. При цьому, суд враховує, що відповідач, як заподіювач шкоди, не подавав одночасно заяву про передачу йому позивачем майна у вигляді цінних запчастин, вузлів, деталей, які були замінені під час ремонту автомобіля Renault Duster, після відшкодування збитків за шкоду.

Керуючись ст. ст. 16, 22, 1166, 1188 ЦК України, ст. ст. 14, 57 61, 208, 209, 212 215, 218, 223, 224-228, 233 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ТОВ «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Єристівський гірничо-збагачувальний комбінат» у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожно-транспортної пригоди 186 383, 76 грн. ( сто вісімдесят шість тисяч триста вісімдесят три грн. 76 коп. ), кошти у повернення витрат по оплаті: - вартості автотоварознавчого дослідження у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн., судового збору у розмірі 1863, 84 (одна тисяча вісімсот шістдесят три, 84) грн.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя