Справа 165/1318/15-ц
Провадження 2/165/425/15
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Галушки О.Г.

при секретарі Дячук С.Л.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення розміру часток у спільній сумісній власності, -

встановив:

22 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток у спільній сумісній власності.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що після смерті батька ОСОБА_3, який помер 25 вересня 2014 року, відкрилась спадщина на його майно, а саме на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка на праві приватної спільної сумісної власності належить йому та відповідачу ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 18.11.2003 року, виданого органом приватизації житлово-комунального обєднання Нововолинської міської ради. Право приватної спільної сумісної власності підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.11.2003 року та випискою з інвентаризаційних матеріалів від 23.03.2015 року. Відповідач ОСОБА_2 на час смерті ОСОБА_3 з ним в шлюбі вже не перебувала, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 19 лютого 1997 року, тому він є спадкоємцем першої черги після свого померлого батька. Вказує, що він не може отримати спадщину у формі частки квартири, так як нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки відповідач ОСОБА_2 не подала заяву про згоду на визначення частки вказаної квартири. Тому змушений звернутися з позовом до суду та просить визначити, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить кожному по 1/2 частині квартири, що знаходиться за адресою: вул.Св.Володимира, 17/35 м.Нововолинськ Волинської області.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, пояснила, що позивач не доглядав свого батька і ніякого відношення до квартири не має, вказана квартира залишилась їй від колишнього чоловіка.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення у звязку з наступним.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №162463 ОСОБА_3 помер 25 вересня 2014 року (а.с.5).

Як слідує з копії свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 18.11.2003 року органом приватизації житлово-комунального обєднання Нововолинської міської ради, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.6).

Як вбачається із копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано 19 лютого 1997 року (а.с.9).

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Статтею 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі.

Відповідно до ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитись своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Таким чином, враховуючи норми діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити та встановити, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить кожному по 1/2 частині квартири, що знаходиться за адресою: вул.Св.Володимира, 17/35 м.Нововолинськ Волинської області.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,174, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 316, 317, 361 ЦК України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визначити, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належить кожному по 1/2 частині квартири, що знаходиться за адресою: вул.Св.Володимира, 17/35 м.Нововолинськ Волинської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Г. Галушка