РІШЕННЯ

Іменем України

22 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючий- суддя Богун О.О.

при секретарі Хлус Ю.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, де третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, де третя особа - ОСОБА_5 дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності, в обґрунтування позову посилаючись на те, що 22 жовтня 2008 року на імя ОСОБА_1 ОСОБА_6 складено заповіт. Разом з тим, після смерті останнього, ОСОБА_1 не може отримати спадщину у передбачений законом спосіб, оскільки відповідач ОСОБА_4 утримує правовстановлюючи документи на спадкове майно квартиру №38 по проспекту ім. газети «Правда», 11 в м . Дніпропетровську.

11 травня 2011 року між позивачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого позивач ОСОБА_2, виступав в якості представника позивача ОСОБА_1 у справі про отримання останнім спадщини після смерті ОСОБА_6 і за свої послуги у разі позитивного вирішення справи повинен був отримати 50% отриманих майнових прав у спадщині отриманою ОСОБА_1

У звязку з тим, що відповідач ОСОБА_4 не дає можливості отримати спадщину ОСОБА_1,останній не може виконати умови договору укладеного з ОСОБА_2

На підставі викладеного позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети «Правда» в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер 24 жовтня 2008 року; визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети «Правда» в м.Дніпропетровську; зобовязати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети «Правда» в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер 24 жовтня 2008 року; зареєструвати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети «Правда» в м. Дніпропетровську та стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь ОСОБА_2 у розмірі 243,60 грн. та на користь ОСОБА_1 в розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року позовні вимоги позивача задоволені частково.

Ухвалою суду від 28 квітня 2015 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою суду від 22 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 у частині визнання за ним право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети Правда у м. Дніпропетровську за його заявою залишені без розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим що вказані в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник - адвокат ОСОБА_3 у судовому засідання проти позову заперечували, підтримавши надані суду письмові заперечення на позов.

Представник відповідача реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надавши суду письмові заперечення проти позовних вимог позивачів.

Третя особа - ОСОБА_5 дніпропетровська державна нотаріальна контора у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просили винести рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24 жовтня 2008 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1901 від 03 листопада 2008 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.13).

За життя ОСОБА_6 склав заповіт, яким заповідав усе належні йому майно на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що він, на день смерті, за законом матиме право ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина у вигляді квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені газети «Правда» в м.Дніпропетровську. Спадкоємцем згідно з заповітом є ОСОБА_1

Судом також встановлено, що відповідачем ОСОБА_4 оскаржувався заповіт складений ОСОБА_6 на імя ОСОБА_1

Так, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 січня 2012 року закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним та визнання права власності (а.с.10).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2012 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_5 дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання удаваного правочину було залишено без розгляду.

З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 12 вересня 2014 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину на ? частину спірної квартири, яке було зареєстровано у державному реєстрі права власності.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1, через свого представника ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з питання оформлення спадщини. Постановою державного нотаріуса ОСОБА_5 Дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_7 від 13 листопада 2012 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру №38 в будинку №11 по проспекту імені газети «Правда» в м. Дніпропетровську відмовлено.

В постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.11.2012 державним нотаріусом ОСОБА_5 дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину на квартиру, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Правда, 11/38, яка належить ОСОБА_6, померлого 24 жовтня 2008 року не може бути видане в звязку з тим, що ОСОБА_1, не надано правовстановлюючий документ на зазначені квартиру.

Правом на звернення до суду за захистом наділена кожна особа у випадку порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, принцип чого закріплений ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до положень статей 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Обовязок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень.

Однак всупереч ст. 60 ЦПК України позивачем не надано жодного доказу щодо звернення його до відповідних органів з заявою про видачу йому правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Щодо вимог ОСОБА_1 про зобовязання реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати за ним право власності на ? частину квартири №38 в будинку №11 по проспекту імені Газети «Правда» в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6, який помер 24 жовтня 2008 року, то суд вважає їх передчасно поданими, оскільки саме на реєстраційну службу покладено обовязок державної реєстрації права власності. Питання щодо реєстрації спадкового майна за ОСОБА_1 не було предметом розгляду реєстраційної служби. Крім того, у разі неправомірних дій з боку реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції позивач ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити такі дії у встановленому чинним законодавством порядку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачу у повному обсязі.

Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 169, 212, 214, 215, 218, 222, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, де третя особа - ОСОБА_5 дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності відмовити у повному обсязі.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: