Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/3182/15 Головуючий у 1 інстанції: Рибалко Н.І.
ЄУ № 335/1429/15 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3, звернувся з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів. В позові зазначено що 22.04.2014 року уклав з відповідачем договір банківського вкладу №005-07876-220414, згідно якого розмістив в банку відповідача грошові кошти в розмірі 3 000 Євро, строком до 19 жовтня 2014 року, під 8,75% річних. Крім цього 22.04.2014 року позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу №004-07876-220414, згідно якого розмістив в банку відповідача грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, на строк до 19 жовтня 2014 року, зі сплатою 10,75% річних. Після спливу строку дії договору, позивач звернувся до банку з заявою про повернення суми вкладів. Однак відповідач не повернув грошові кошти. Позивач просить суд стягнути з відповідача суми неповернених вкладів у розмірі 3 000 Євро та 5 000 доларів США.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ « Дльта Банк» на користь ОСОБА_3 суму вкладу у розмірі 3000 Євро, що еквівалентно 70440 грнн та 5000 доларів США, що еквівалентно 111200 грн., а всього 181640 грн. та судові витрати в розмірі 1816 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ «Дельта Банк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (ч. 2 ст. 1060 ЦК України ).

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч. 1 ст. 1060 ЦК України ). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються всі нараховані до цього моменту проценти (ч. ч. 1, 5 ст. 1061 ЦК України ).

Згідно п. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, за змістом наведених норм права зобов'язання банку полягає у виплаті вкладнику грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Судом встановлено, що 22.04.2014 року позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу №005-07876-220414, згідно якого розмістив в банку відповідача грошові кошти в розмірі 3 000 Євро, строком до 19 жовтня 2014 року, під 8,75% річних.

22.04.2014 року позивач уклав з відповідачем договір банківського вкладу №004-07876-220414, згідно якого розмістив в банку відповідача грошові кошти у розмірі 5 000 доларів США, на строк до 19 жовтня 2014 року, зі сплатою 10,75% річних.

Після спливу строку дії договору, позивач 20.10.2014 року, 21.10.2014 року 24.10.2014 року звернувся до банку з заявою про повернення суми вкладів ( а.с. 6-8)..

Однак відповідач не повернув грошові кошти послався на постанову Правління Національного банку України № 540 від 29.08.2014 року « Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України», зобов"язало уповноважені банки обмежити видачу ( отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнта через каси та банкомати банків у межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України ( а.с. 9-11).

В запереченнях на позв Банк зазначає, що відповідно до п. 1.10 умов договору вклад виплачується вкладнику по закінченні строку розміщення вкладу за цими договорами шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за якими можуть здійснюватися із використанням картки електтронних платіжних засобів НОМЕР_1, відкритий на ім."я позивача в установі Банку. Підстав для звернення до суду у позивача не має, оскільки кошти, згідно умов договору, тарифами та Правилами до договору знаходяться на поточному рахунку позивача. Банк також послався на існування обмежень видачі готівкових коштів з поточних та депозитних рахунків клієнтів, щодо ведення в в ПАТ « Дельта Банк» тимчасової адміністрації.(а.с. 17-18)..

Відкриття поточних банківських рахунків з огляду на на п 1.10 договорів банківського вкладу від 22.04.2014 року та перенесення на них грошових коштів позивача по закінченню строку розміщення вкладу узгоджується з Правилами відкриття та обслуговування вкладних та поточних рахунків фізичних осіб в ПАТ «Дельта Банк, та з положеннями ч.1 ст.1066 ЦК України, згідно яких за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

Вирішуючи даний спір суд обґрунтовано виходив положень ч.І-3 ст.1066 ЦК України, які передбачають, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахуванню і видачі відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Між тим у порушення вказаних вимог закону, та ігноруючи вимогу ОСОБА_3, викладену у заявах від 20.10.2014 року, від 21.10.2014 року, 24.10.2014 року , за якими останній бажав отримати всі власні кошти (а.с.6-8)), ПАТ «Дельта Банк», переніс грошові кошті з депозитного рахунку на поточні, але у видачі готівки відмовив.

Нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

Тобто, посилання ПАТ « Дельта Банк» на постанову Правління Національного банку України № 758 від 01.12.2014 року "Про врегулювання ситуації на грошово- кредитному та валютному ринках України», п. 1 якої передбачено зобов'язання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 тис. грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, є безпідставним, оскільки зазначена постанова цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Отже, суд прийшли до правильного висновку, про те, що відмова банку у поверненні грошових коштів з банківського вкладу (рахунку) позивача суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 319 ЦК України, що грошові кошти позивача зараховані на його банківські рахунки, є власністю позивача, якою він має право вільно розпоряджатися, зокрема отримати одночасно всі власні кошти з рахунку, а банк згідно ст.1066 ЦК України не має права його обмежувати в цьому.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, доказам, наданим сторонами та правильно оціненим судом, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, отже, підстав для зміни або скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Таким чином, зважаючи на положення ст. 303 ЦПК України, правильне застосування ст. 88 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: