Справа № 345/2334/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2015 року

Калуський міськрайонний суд Івано Франківської області

в складі : головуючого судді Галущак Л.О.

секретаря Назарчук І.П.

розглянувши подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції - ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі держави боржника ОСОБА_2 до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Калузького міськрайонного суду про стягнення в користь держави 4227 грн. боргу , -

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 Подання обґрунтовує тим, що на виконанні в відділі ДВС Калуського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавче провадження стосовно боржника ОСОБА_2 по примусовому виконанню постанов №345/5212/14-п від 24.12.2014 року та № 345/3368/13-п Калуського міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь держави 3750 грн. боргу , на користь відділу ДВС 375 грн. судового збору та 102 грн. виконавчих витрат. Боржник ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду , тому слід встановити йому заборону виїзду за кордон.

У судове засідання представник відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції не з'явився, однак подав суду заяву, де просить справу розглянути в їх відсутність.

Зі змісту ст. 377-1 ЦПК України вбачається, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, вивчивши матеріали справи за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції вважає, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що відділом державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції порушено виконавче провадження на примусове виконання постанови судді Калуського міськрайонного суду від 24.12.2014 року про визнання ОСОБА_2 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України з накладанням адміністративного стягнення в вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 3400 гривень та виконання постанови судді Калуського міськрайонного суду від 21.06.2013 року про визнання ОСОБА_2 винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України з накладанням адміністративного стягнення в вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 350 гривень ( а.с. 4,6) й 03.02.2015 року та 19.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ( а.с.5,7)постанову . Однак , із матеріалів справи не вбачається які дії проводилися державною виконавчою службою для примусового виконання рішення суду з червня 2013 року та відсутні відомості про те , чи боржник перетинає кордон.

Про те, в порядку ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України до суду внесено подання про заборону виїзду боржника за зардон.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Проте, виконавче провадження за ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначається, як завершальна стадія судового провадження. Якщо судове провадження у справі здійснювалось в порядку цивільної юрисдикції, то, відповідно, судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється також в порядку цивільного судочинства, що прямо встановлено Розділом VII ЦПК України. Якщо виконавче провадження було відкрито на виконання судових рішень судів загальної юрисдикції при розгляді кримінальних, господарських, адміністративних справ (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») чи рішень інших органів (посадових осіб) суду необхідно вирішити питання щодо можливості розмежування цивільної, кримінальної, господарської чи адміністративної юрисдикції при розгляді справ про обмеження права боржника на виїзд за межі України.

Процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за кордон прямо встановлений виключно нормами ЦПК України (ст. 377-1 ЦПК України). Застосування процесуальних норм по аналогії при здійсненні судочинства не допускається, а тому обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише в порядку цивільної юрисдикції на підставі ст. 377-1 ЦПК України, якщо здійснюється виконання судових рішень у цивільних справах.

Розділ VІ ЦПК України «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в цивільних справах та інших органів (посадових осіб)» передбачає вирішення судами в порядку цивільної юрисдикції процесуальних питань пов'язаних з виконанням судових рішень виключно у цивільних справах. Відповідно, вирішення процесуальних питань, в тому числі обмеження права на виїзд боржника за кордон, пов'язаних з виконанням рішень, ухвал, постанов в господарських та адміністративних справах та постанов органів в порядку цивільного судочинства не допускається.

Враховуючи те, що на виконанні відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції перебуває постанова судді по справі про адміністративне правопорушення від 21 червня 2013 року та від 24.12.2014 року відносно адмінправопорушника ОСОБА_2, тому питання, які виникли в процесі виконання вказаного судового рішення не можуть бути вирішені в порядку ст. 377-1 ЦПК України.

Пунктом 1 частини 1 ст. 205 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Оскільки подання державного виконавця ВДВС Калуського міськрайонного управління юстиції щодо тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні за постановою по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 205 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Провадження у справі за поданням відділу державної виконавчої служби Калуського міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 5-ти днів з часу її проголошення.

Суддя