Номер провадження: 22-ц/785/5646/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Троїцької Л.Л.,

суддів Таварткіладзе О.М., Оверіної О.В.,

при секретарі Швець В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження відомостей про батьківство за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 24 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

20.01.2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про оспорювання свого батьківства щодо неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та виключення відомостей про його батьківство з актового запису про народження цієї дитини.

Позов обґрунтований тим, що з ОСОБА_3 він перебував у шлюбі, який був розірваний 15 березня 2006 року. За час перебування у шлюбі 10 травня 1999 року у них народився син ОСОБА_6, при реєстрації якого він був записаний батьком дитини.

Після народження дитини із розмов його знайомих дізнався, що він не є біологічним батьком дитини, тому просив виключити з актового запису про народження відомості про його батьківство на підставі ст.136 СК України.

Посилаючись на викладене позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 24 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено (а.с.35-37).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої

інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, який виклав зміст рішення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, заперечень на неї, вважає, що підстав для скасування рішення суду не встановлено.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 15 березня 2006 року, що підтверджується актовим записом про розірвання шлюбу №26.

Свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ЖД №0399620, видане 09.04.2007 року Відділом ДРАЦС Кодимського районного управління юстиції.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис про народження №07 від 29.06.1999 року).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд виходив з того, що позивач після народження сина особисто звертався в органи реєстрації актів цивільного стану як батько дитини з заявою про реєстрацію народження сина, тобто знав про проведення такого актового запису з часу його вчинення з 1999 року. Сумніви щодо батьківства відносно вказаної дитини у нього виникли майже одразу після її народження, про що він зазначив у своїй позовній заяві.

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку про те, що до правовідносин, що виникли між сторонами, повинні застосовуватися норми ст.56 КпШС України і позивач пропустив встановлений вказаною нормою права строк звернення до суду з вимогами про оспорювання свого батьківства.

Крім вказаної норми права, суд керувався п.1 розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України та розясненнями, викладеними в п.п.1-3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», правовою позицією , викладеною в ухвалі Верховного Суду України від 15.02.2012 року у справі №6-4981вов10 і відповідними норами цивільно-процесуального законодавства.

Колегія погоджується з висновками суду і вважає, що вони відповідають фактичним обставинам справи та вказаним нормам матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що підстави для оспорювання батьківства, зазначені у ст.136 СК України істотно відрізняються від підстав, передбачених у ст.56 КпШС України, і, на думку позивача, на правовідносини розповсюджуються норми ст.136 СК України, є без підставні, суперечать висновками суду 1-ої інстанції та нормам п.1 розділу VII «Прикінцеві положення» Сімейного кодексу України.

Інші доводи скарги колегією до уваги не приймаються, оскільки їх обґрунтування повязані з вимогами ст.136 СК України, а в позові позивачу відмовлено за пропуском строку звернення до суду, встановленого ст.56 КпШС України.

З урахуванням викладеного, колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду 1-ої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кодимського районного суду Одеської області від 24 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

Копія вірна ОСОБА_7