У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.

з участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду від 14 травня 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_2 на незаконні рішення, дії, бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А:

З матеріалів справи вбачається що, у відділі ДВС Рівненського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 34746034 з виконання виконавчого листа № 2-2455 виданого 08.10.2012 року Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в розмірі 47 610,60 грн., пені за невиконання умов договору в розмірі 11 426,54 грн. та судових витрат сплати державного мита в розмірі 590,75 грн. та 30 грн. витрат на ІТЗ, а всього 59 657,89 грн.

Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження 19 березня 2014 року та вважаючи свої права боржника при здійсненні виконання рішення суду порушеними, ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотання про поновлення строку на оскарження дій виконавця та просив їх визнати незаконними.

Ухвалою Рівненського міського суду від 14 травня 2015 року скаргу ОСОБА_2 на незаконні рішення, дії, бездіяльність державного виконавця задоволено частково. Визнано незаконною та скасовано постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 від 24.10.2012 року ВП №34746034 про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 5965,79 грн. В решті вимог скарги відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, в частині відмови в задоволенні решти заявлених ним вимог, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій він покликався на незаконність та необґрунтованість ухвали суду через порушення норм матеріального та процесуального права.

Просив скасувати ухвалу Рівненського міського суду від 14 травня 2015 року в частині відмови в задоволенні скарги та задовольнити скаргу повністю.

В апеляційній скарзі вказував, що судом першої інстанції помилково вказано про підтримання ним скарги частково оскільки це спростовується його поясненнями, також не вирішено питання про зупинення виконання судового рішення у цій справі.

Стверджував, що не відповідають дійсності мотиви суду, що постанови, акти, повідомлення винесені згідно з вимогами законодавства, а разом з тим такі оскарженню не підлягають, оскільки це спростовується самими документами, які складені з порушенням вимог законодавства внаслідок чого прийнято незаконне судове рішення.

Вказував, що судом в порушення ст.ст.201, 202 ЦПК України не зупинено розгляд скарги до вирішення інших за якими відкрито провадження.

Крім того, вказував, що у вступній частині ухвали не зазначено сторін, які брали участь в справі та спростування поданих доказів, чим порушено вимоги ст.210 ЦПК України.

__________________________________________________________________________________________________________

Справа 569/5245/15-ц Головуючий у 1-й інст. Доля В.А.

Провадження №22-ц/787/1214/2015р. Доповідач Боймиструк С.В.

Стверджував також, що оскаржувані рішення, дії, бездіяльність є незаконними і підлягають скасуванню з наступних підстав: оскаржувані постанови судового виконавця не мотивовані і не надіслані в строк, а акти складені з порушеннями. Виконавче провадження відкрито не по місцю реєстрації боржника і не направлено належні документи по місцю реєстрації боржника, а оскаржувані документи сфальшовані.

Акти складено з порушенням вимог щодо змісту і порядку їх складання та доведення до відома, не враховано, що адресат переїхав у м. Дніпропетровськ.

ОСОБА_2 зазначав також, що судом першої інстанції не допитано заявлених свідків, та не враховано при постановленні оскаржуваної ухвали, що ВДВС не розглянуто в строк його заяви, скарги і клопотання, не надано відповіді і не повідомлено відповідними постановами.

Зауважував, що порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права призвели до неправильного вирішення справи.

ОСОБА_2 у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду не зявився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Представник ДВС ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Частково задовольняючи скаргу на рішення, дії, бездіяльність державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець не впевнившись про отримання повідомлення боржником про добровільне виконання рішення суду, виніс постанову про стягнення виконавчого збору, а щодо актів та повідомлень державного виконавця, то вони окремому оскарженню не підлягають.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

В частині скасування місцевим судом постанови про стягнення виконавчого збору ОСОБА_2 ухвалу суду не оскаржував, а тому його посилання в апеляційній скарзі на відсутність перевірки коли і ким доставлена пошта на його адресу та повернута в ДВС з відміткою про його виїзд в м. Дніпропетровськ не заслуговує на увагу, оскільки не стосується предмету апеляційного оскарження.

Виконавче провадження, відповідно до ст.20 Закону України „Про виконавче провадження, відкрито державним виконавцем відділу ДВС Рівненського МУЮ за місцем реєстрації боржника в м. Рівне.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Твердження апелянта про необхідність зупинення місцевим судом провадження в даній справі до вирішення інших справ не доведено і не обґрунтовано, що це якимось чином вплинуло на законність винесеної ухвали.

29 листопада 2012 року державним виконавцем вже зупинялось виконавче провадження (зворот а.с. 21) на підставі ухвали № 6-31681ск12 від 03.09.2012 року Вищого спеціалізованого суду України.

25 квітня 2013 року, оскільки відпали обставини, що зумовили зупинення виконавчого провадження, відповідно до ч.5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», воно було відновлено (зворот а.с.33) на підставі ухвали того ж суду від 27 лютого 2013 року. Зазначені постанови державним виконавцем були надіслані сторонам виконавчого провадження (а.с.а.с.21,33).

Отже, підстав для скасування зазначеної постанови місцевий суд обґрунтовано не знайшов.

Не було в суду першої інстанції і підстав для скасування постанови про привід та призначення експерта.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ.

Оскільки, боржник систематично не являвся до державного виконавця та причини поважності неявки не повідомляв, то ним відповідно до своїх повноважень була винесена постанова про його привід від 30.10.2013 року та надіслана для виконання в той же день (а.с. 41 та зворот аркуша справи).

Згідно ч.1 ст. 13 Закону, для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Місцевий суд обґрунтовано відмовив в скасуванні постанови про призначення експерта від 03.11.2014 року (зворот а.с. 74), оскільки зазначений документ відповідає, встановленим вимогам Закону, Інструкції та винесений у відповідності до ст. 13 Закону та його копія направлялась ОСОБА_2 (а.с.75).

Посилання на незаконність постанов державного виконавця, оскільки виконані не загальноприйнятим шрифтом та не на бланку встановленого зразка, не заслуговує на увагу. Апелянт не зазначив, що він розуміє під поняттям "загальноприйнятий шрифт", його найменування, розмір та яким нормативно-правовим актом передбачено його застосування та як його не використання вплинуло на законність винесених державним виконавцем постанов.

Крім того, апелянт не зазначив, які його права порушуються згаданими постановами. Зокрема, постановою про привід на 15 листопада 2013 року винесеною майже за півтора року до звернення ОСОБА_2 до суду (а.с.1).

Щодо оскарження актів складених державним виконавцем, то вони не є діями, бездіяльністю чи його рішеннями в розумінні процесуального документу, а тому місцевий суд дійшов вірного висновку, що акти та повідомлення окремому оскарженню не підлягають.

Такий висновок місцевого суду є вірним, оскільки ці документи носять інформаційний характер, щодо здійснення провадження.

Крім того, відповідно до п. 1.7 Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої Наказом МЮУ № 74/5, 15 грудня 1999 року, та зареєстрованої за № 865/4158, складені акти про виходи по місцю знаходження майна боржника та його відсутність не складаються з використанням бланків встановленого зразка, а постанови про привід боржника, призначення експерта, поновлення виконавчого провадження також в цьому переліку відсутні.

Посилаючись на порушення державним виконавцем при виконанні судового рішення та судом першої інстанції при розгляді скарги норм матеріального та процесуального права, апелянт не зазначив в чому це конкретно виразилось та не навів відповідних доказів на обґрунтування своїх тверджень, а обмежився значним кількісним їх переліком.

Оскільки ухвала місцевого суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ній, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.2 ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Рівненського міського суду від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: