Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві, в залі суду № 3 справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «Приватбанк» звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 18.09.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, був укладений кредитний договір № KIA3AK05780001, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 29959,52 долара США, на термін до 18.09.2014 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядок, встановлений кредитним договором. Відповідач належним чином умови договору не виконує. Станом на 20.11.2014 року має заборгованість за договором в розмірі 59673,03 долара США, з яких: 18842,17 долара США заборгованість за кредитом; 14091,70 долара США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1413,65 долара США заборгованість по комісіям за користування кредитом; 22468,22 долара США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 16,51 долара США штраф (фіксована частина); 2840,79 долара США штраф (процентна складова). Виходячи з цього, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ „ПриватБанк заборгованість за кредитним договором на загальну суму 59673,03 долара США, що за курсом 15,15, відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.11.2014 року складає 903811,75 грн. та судові витрати в сумі 3654,00 грн..

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи, аналогічні наведеним у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, направив до суду свого представника, згідно довіреності. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ, вимоги позивача щодо звернення стягнення на заставне майно, були задоволенні, за рахунок чого заборгованість відповідача перед позивачем була погашена. В звязку з наведеним, вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновків, які мотивує наступним чином.

Судом встановлено, що 18.09.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого з усіма правами та обов»язками являється ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1, був укладений кредитний договір № KIA3AK05780001, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 29959,52 долара США на строк до 18.09.2014 року, а відповідач зобов»язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та порядок, встановлений кредитним договором. Копія вказаного договору міститься в матеріалах справи.

Як вбачається з позовної заяви та з наданого позивачем розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 20.11.2014 року позивач має заборгованість за договором в розмірі 59673,03 долара США, з яких: 18842,17 дол.США заборгованість за кредитом; 14091,70 дол.США заборгованість по процентам за користування кредитом; 1413,65 дол.США заборгованість по комісіям за користування кредитом; 22468,22 дол.США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором; 16,51 дол. США штраф(фіксована частина); 2840,79 дол. США штраф (процентна складова). Підставою для проведення такого розрахунку, є невиконання, на думку позивача, своїх зобовязань відповідачем. Суд не може погодитись з такою позицією позивача з огляду на таке.

Відповідно до п.1.1 кредитного договору, банк зобовязався надати позичальникові кредитні кошти, шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в п.7.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором, зазначені у розділі 7 договору.

Відповідно до п.1.2 кредитного договору, позичальник доручає банку провадити погашення заборгованості по даному кредитному договору, в передбачені даним договором строки, за рахунок коштів, розмішених на рахунку позичальника, що відповідає платіжній картці, емітованої Приватбанком. Номер рахунку зазначений у п.7.2 договору. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком у випадку пред'явлення позичальником документа, що підтверджує сплату заборгованості іншим способом. Кредит надавався в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди, в зазначені даним договором строки.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору, забезпечення виконання позичальником зобовязань за даним договором зазначено в п.7.3 договору, а також всі інші види, застави, поруки й т.п., надані банку з метою забезпечення зобовязань за даним договором.

Відповідно до п. 2.1.1 кредитного договору банк зобовязався надати кредит шляхом й у межах сум, зазначених у п. 7.1 даного договору.

Позичальник зобовязувався відповідно до п.2.2.1 кредитного договору використати кредит на цілі зазначені в п.7.1 даного договору.

Позичальник зобовязувався відповідно до п. 2.2.2 кредитного договору сплатити відсотки за користування кредитом, відповідно до п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 3.1, 3.2, 7.1 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Відповідно до п 2.2.3 кредитного договору, позичальник зобовязувався сплатити банку винагороду, згідно п.п.3.7, 6.2 та 7.1 даного договору. Відповідно до п 2.2.4 погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п.7.1 та п. 2.3.3 цього договору.

Відповідно до п 2.2.7 кредитного договору, позичальник надає банку належним чином оформлені, згідно п. 7.3 цього договору, договору застави, поруки й т. ін. для забезпечення виконання зобовязань за даним договором, договір страхування заставного майна. Під "оформленням договорів застави/поручительства належним чином" сторони розуміють: укладання позичальником й/або іншими заставодавцями/поручителями договору застави, їх нотаріальне посвідчення (за згодою сторін або відповідно до законодавства).

Банк має право відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору, в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюнктури ринку, грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ).

Відповідно до п. 3.1 кредитного договору, за користування кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному в п. 7.1 даного договору.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору у випадку несвоєчасного повернення заборгованості за кредитом, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 7.4 договору за кожний день прострочки.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, у випадку невиконання банком зобов'язань по видачі кредиту, згідно п. 2.1.1 даного договору за умови виконання позичальником зобов'язань, передбачених п. 2.2.7 даного договору, банк сплачує позичальникові пеню в розмірі 0,1% від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожний день прострочення виконання даного зобов'язання (за винятком випадків, передбачених п.2.3.6 даного договору). Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн.+5% від суми позову.

Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, даний договір у частині сплати винагороди за надання фінансового інструменту, згідно п. 7.1 набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами, в інших частинах - з моменту надання позичальником розрахункових документів або оформления касових документів з метою використання кредиту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі виданих позичальникові коштів до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором.

Відповідно до п. 5.2 кредитного договору, договір може бути змінений у встановленому даним договором порядку.

Відповідно до п. 5.3 кредитного договору, припинення дії даного договору здійснюється відповідно до діючого законодавства України.

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору банк зобовязувався надати позичальникові кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок №0252 на строк з «18» 09.2007 р. по «18» 09.2014 р. включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 29959,52 дол. США на наступні цілі : на оплату автомобіля 19078,16 дол. США, а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 1.2 та у розмірі 9014,43 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, а також 1,00% - 190,78 дол. США від суми кредиту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,93 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 0,14 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати відсотків за дострокове погашення кредиту.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що в рахунок забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, між сторонами 18.09.2007 року був укладений договір застави рухомого майна, відповідно до якого відповідачем в заставу був переданий автомобіль марки HYUNDAI, модель SONATA, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова: VIN 71, KMHET41BP7A408254, державний номер НОМЕР_1. Представником позивача надано копію вказаного договору зі зробленими ручкою виправленнями щодо розміру наданого кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розміру щомісячного платежу для погашення кредиту, заставної вартості предмету застави та інше, які як вбачається зроблені державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що вказані виправлення на його думку зроблені державним нотаріусом. Підстави проведення даних виправлень представник позивача в судовому засіданні не зміг пояснити. Разом з тим, екземпляр вказаного договору з мокрою печаткою, який був наданий відповідачу під час оформлення договору застави, жодних виправлень не містить. Вказаний екземпляр договору з мокрою печаткою був оглянутий судом в судовому засіданні. Крім того, в копії договору застави рухомого майна, наданого до суду представником позивача та копії даного договору, наданого до суду представником відповідача маються значні розбіжності, також, до внесення виправлень в екземпляр договору, наданого до суду представником позивача, а саме в розділі даного договору особливі умови, в тому числі вказана і різна вартість заставного майна 149289, 31 грн. (з виправленнями 119000,00 грн.) та відповідно 29952,52 долара США, що еквівалентно 151295,60 грн..

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачу було видано 19078,16 долари США, згідно ордеру розпорядження про надання кредиту від 20.09.2007 року, однак, кошти за оплату автомобіля, згідно договору № КР-01/06/09/07 купівлі-продажу від 06.09.2007 року були перераховані банком в гривневому еквіваленті, в розмірі 119000,00 грн.. З поданих до суду представником позивача доказів не можливо встановити яким чином, згідно договору та коли та кому перераховувалася інша сума кредиту в розмірі 9014,43 дол. США на сплату страхових платежів. Представник відповідача зазначив в судовому засіданні, що перший страховий платіж відповідач проводив з своїх коштів, а не з суми кредитних коштів. Представник позивача в судовому засіданні не зміг пояснити куди поділася решта кредитних коштів, згідно поданого кредитного договору та розрахунків заборгованості.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Як передбачено законодавцем в ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

23.10.2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з цивільним позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

27.05.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис № 791, за яким звернуто стягнення на автомобіль марки HYUNDAI, модель SONATA, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова: VIN 71, KMHET41BP7A408254, державний номер НОМЕР_1.

09.06.2010 року заступником начальника Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого напису.

11.08.2010 року заступником начальника Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про зупинення виконавчого провадження, в звязку з розшуком майна боржника.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Вказаним рішенням передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_1 належного йому на праві власності заставленого майна легкового автомобіля марки HYUNDAI, модель SONATA, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан-В, № кузова: VIN 71, KMHET41BP7A408254, державний номер НОМЕР_1. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KIA3AK05780001 від 18.09.2007 року станом на 21.07.2009 року в розмірі 145822 грн. 70 коп. з яких: заборгованість за кредитом 18148,34 дол.США, заборгованість по відсоткам у розмірі 758,87 дол.США, заборгованість по комісіям за користування кредитом у розмірі 86,55 дол.США, а разом було еквівалентом 19031,44 дол.США, звернуто стягнення на предмет застави. Крім того, вказаним рішенням знято заборону на відчуження вищевказаного транспортного засобу з метою забезпечення виконання рішення суду.

14.01.2012 року ОСОБА_1 передав вищевказаний автомобіль в заклад ПАТ КБ «ПривтаБанк», що підтверджується відповідним актом.

24.04.2013 року заступником начальника Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в звязку з тим, що майно боржника, розшук якого здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлене протягом року з дня оголошення розшуку.

12.11.2014 року, згідно довідки-рахунку, автомобіль марки HYUNDAI, модель SONATA, 2007р.в. тип ТЗ легковий седан-В, № кузова:VIN 71, KMHET41BP7A408254, було реалізовано. Кошти в сумі 128 000,00 грн. від його реалізації, як зазначає представник позивача, було направлено на погашення заборгованості по кредитному договору. Згідно наданих розрахунків по кредитному договору не вбачається коли саме кошти в сумі 128000,00 грн. були зараховані банком в рахунок погашення заборгованості. Зі слів представника позивача та наданих розрахунків заборгованості за кредитним договором, вказані кошти були зараховані 12.11.2014 року в розмірі 8127,18 долара США, що еквівалентно 128 000,00 грн..

Крім того, представником позивача до суду надано три розрахунки кредитної заборгованості, відповідно до яких встановлені значні розбіжності в датах проведених нарахувань, розмірах поточних та прострочених заборгованостей по кредитному договору, в зв»язку з чим не можливо встановити яка заборгованість виникла у відповідача перед позивачем в результаті невиконання умов кредитного договору.

Відповідно до ч.2 ст.589 ЦК України, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості позивач надає розрахунки заборгованості, які не відображають фактичних обставин по справі, адже рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17.02.2011 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. За таких обставин, суд вважає, що позивач скористався своїм правом на задоволення своїх вимог, шляхом звернення стягнення на предмет застави, а відповідачем погашено заборгованість перед позивачем в сумі 128 000,00 грн. з 145822,70 грн.(в тому числі тіло кредиту), яка існувала на час задоволення вимог позивача. Таким чином, безпідставними є розрахунки заборгованості, подані позивачем, адже вони не відображають реальну суму наявної заборгованості, бо не враховують виручені кошти від заставного майна.

Як передбачено п. 25 Договору застави, у випадку, коли суми, вирученої від продажу предмету застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, останній має право одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення своїх вимог з іншого майна заставодавця, у першу чергу перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про заставу», у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст. 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості, відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

За викладених обставин, враховуючи, що заявлені позовні вимоги не підтверджено належними та допустимими доказами, а надані розрахунки суперечать обставинам по справі і не відображають суми від реалізації заставного майна, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд залишає, понесені судові витрати за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 20, 24 Закону України «Про заставу» ст.ст. 509, 526,579, 582, 610, 611, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, відмовити.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4