ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/500/15-ц
провадження № 2/691/225/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2015 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Подороги Л.В., при секретарі Брандальській Х.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, моральної шкоди та судових витрат та зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку та стягнення заборгованості за договором оренди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп., згідно розписок від 17.09.2013 року та 26.03.2014 року. Також, просить стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральну шкоду в сумі 5000 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп..

В обґрунтовування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначає, що між нею та ОСОБА_2 було досягнуто усної домовленості щодо купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1. За домовленістю, ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 завдаток у загальній сумі 10 000 грн., а остання, в свою чергу, зобов'язана була підготувати документи для укладення договору купівлі - продажу житлового будинку.

На початку липня 2014 року, ОСОБА_2 повідомила, що наміри її змінилися, за оговорену суму вони будинок не продають. У ході розмови, позивач зрозуміла, що у відповідача ОСОБА_2 є інші покупці на вказаний будинок. На пропозицію повернути назад сплачені кошти, ОСОБА_1 отримала відмову, що і стало підставою для звернення до суду.

Позивач ОСОБА_1 також стверджує, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 завдали їй моральну шкоду, що пов'язана з тривалим не поверненням боргу, поширення про позивача пліток, застосування щодо неї погроз, нецензурної лексики.

У свою чергу, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, звернулися до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_1, в якому зазначили, що відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_4, у 2012 році, винайняла для проживання належний їм житловий будинок, що по АДРЕСА_1, за кошти в сумі 250 грн. на місяць. Пізніше туди вселилася і ОСОБА_1.

08.03.2012 року до них звернулася ОСОБА_4 з пропозицією придбати даний будинок. На дану пропозицію вони погодилися та обумовили суму вартості будинку в розмірі 56000 грн., що еквівалентно 7000 дол. США.

Враховуючи те, що позивачі не мали коштів на проведення оцінки житлового будинку та приватизації земельної ділянки, за спільною домовленістю, ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 завдаток у загальній сумі 10 000 грн..

01.04.2014 року технічна документація на вказаний будинок була виготовлена, однак, з моменту укладення усної домовленості, пройшов значний проміжок часу та курс долара США до гривні змінився, в зв'язку з чим, відповідачі були повідомлені про те, що вартість будинку буде становити 74 000 грн..

Оскільки, на збільшений розмір вартості будинку, ОСОБА_4 не погодилася, ОСОБА_3 попросила звільнити будинок, проте ОСОБА_4 написала скаргу до сільського голови та просила не виселяти її з помешкання до зібрання урожаю. Однак, перед 01.09.2014 роком, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 самостійно покинули помешкання, не сплативши за проживання в будинку орендну плату, за останній рік проживання, в сумі 3000 грн.

У зв'язку з викладеним, позивачі за зустрічним позовом просили визнати дійсним договір, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо купівлі-продажу будинку по АДРЕСА_1, за еквівалент 7000 дол. США, в розмірі 56000 грн.; стягнути з ОСОБА_4, на користь ОСОБА_3, 3000 грн. в рахунок плати за проживання в будинку; визнати завдатком сплачені ОСОБА_1 кошти в сумі 10 000 грн. та відмовити в їх стягненні, оскільки порушення зобов'язання сталося з вини останньої.

У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_5, зустрічні вимоги змінили просили визнати дійсним укладений усний договір від 18.05.2012 року купівлі-продажу житлового будинку…. Інші вимоги залишили без змін та підтримали їх у повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 визнала позовні вимоги за первісним позовом про повернення авансу в сумі 10 000 грн.. У іншій частині, відповідачі за первісним позовом просили відмовити.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

На початку 2012 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (яка представилася власником об'єкта нерухомості), було досягнуто усної домовленості, про орендування для проживання житлового будинку, що по АДРЕСА_1. Навесні цього ж року, між даними особами було укладено усну домовленість про купівлю-продаж даного будинку для матері ОСОБА_4 - ОСОБА_1. Через деякий час, до зазначеного будинку, вселилася й сама ОСОБА_1. У травні 2012 року, сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 домовилися про те, що вартість даного будинку, буде становити 56000 грн., що, на час укладення домовленості, було еквівалентно 7000 дол. США. При цьому, в зв'язку з тим, що сім'я ОСОБА_2 не мала коштів на проведення оцінки будинку, виготовлення технічного паспорта та на приватизацію земельної ділянки, ОСОБА_1 передала, а ОСОБА_2 отримала кошти в розмірі 5000 грн., що підтверджується розпискою від 17.09.2013 року (а.с. 11). 26.03.2014 року, ОСОБА_1 знову передала ОСОБА_2 кошти в сумі 5000 грн., оскільки, за повідомленням останньої, попередньо наданих коштів виявилося недостатньо для оформлення необхідної для купівлі-продажу документації.

Вказані обставини визнані сторонами, а тому, доказування не потребують.

У подальшому, між сторонами виникло непорозуміння, яке пов'язане з тим, що сім'я ОСОБА_2 вимагала виплати їм частини коштів, яка залишилася, а сім'я ОСОБА_1 відмовлялася сплачувати кошти, оскільки їм не було надано документації, що підтверджує право власності на будинковолодіння.

Допитаний судом свідок ОСОБА_6, який являється головою Старосільської сільради, повідомив, що він, за зверненням ОСОБА_1, намагався вирішити спір між сторонами у справі в позасудовому порядку. Однак, сторони між собою порозумітися не змогли. При цьому, свідок зазначив, що сім'я ОСОБА_2 не змогла надати для огляду документи, що підтверджують право власності на будинок. Свідчення даного свідка підтверджуються й листом на ім'я ОСОБА_1 № 411а/02-10 від 30.07.2014 року (а.с. 15)

Лише в судовому засіданні, відповідачі за первісним позовом надали суду договір купівлі-продажу жилого будинку від 22.12.2003 року, що по АДРЕСА_1 (а.с. 39) та технічну документацію на будинок (а.с. 42-55). Відповідно вказаних документів, власником зазначено будинку, є відповідач за первісним позовом ОСОБА_3. Також, суду надано довіреність від 10.01.2014 року (а.с. 96), за якою, ОСОБА_3 уповноважує свою матір ОСОБА_2 представляти її інтереси в державних органах та установах. Тобто, при отриманні авансу за будинок 17.09.2013 року, ОСОБА_2 взагалі не була уповноважена на вчинення таких дій.

Доводи ж представника позивача за первісним позовом ОСОБА_4 про те, що вона мала намір придбати будинок для своєї матері - позивача у справі ОСОБА_1 та, з цією метою, вживали дії по отриманню коштів для сплати всієї вартості будинку, також підтверджуються кредитним договором № 70#2 від 29.09.2013 року, договором про надання споживчого кредиту № НОМЕР_1 від 030.07.2013 року та додатком до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 22.07.2013 року (а.с. 97-103).

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно вимог ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу, і способом забезпечення виконання зобов'язання. У разі, коли сторони лише домовилися укласти договір, але, відповідно його не оформили, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в такому розмірі, в якому вони надавалися.

Враховуючи вище зазначені обставини, а також визнання позову відповідачем ОСОБА_2 в цій частині, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом у частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 000 грн. сплаченого авансу підлягають до задоволення.

Позовні ж вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. до задоволення не підлягають, оскільки позивачем за первісним позовом не надано суду підтверджень спричинення такої шкоди. Саме лише одноразове звернення позивача до медичної установи зі скаргами на головний біль, слабкість, запаморочення, не може бути підставою для стягнення моральної шкоди. При цьому, суд враховує, що позивач добровільно передавала кошти та, при цьому, фізичний та психічний тиск до неї не застосовувався. Доводи ж про те, що відповідачі за первісним позовом, у подальшому, вчиняли психічне насильство над позивачем, належними доказами не підтверджені, зокрема, позивачем не надано підтверджень про притягнення відповідачів до відповідальності за вчинення неправомірних дій. Саме лише зазначення в листі сільського голови (а.с. 15) про те, що «На їхні погрози та нецензурну лексику, приниження щодо Вас, їм було зроблено зауваження,…», не є належним доказом спричинення моральної шкоди, в тому числі, з урахуванням не зазначення дати, часу, обставин, події, зазначення дій кожного з осіб. Даний лист не є допустимим доказом спричинення хуліганських дій та завдання моральної шкоди, також з урахуванням неможливості його оскарження стороною відповідача та позбавленням можливості довести свою невинуватість.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо визнання дійсним договору від 18.05.2012 року купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1, за еквівалент 7000 доларів США, в розмірі 56000,00 грн., суд вважає не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 статті 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За положеннями ч. 1 ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно зі ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Таким чином, договір купівлі-продажу, предметом якого є нерухоме майно, має бути обов'язково нотаріально посвідченим.

Як установлено судом, сторонами не було дотримано вказані норми Закону, зокрема про письмову форму договору та його нотаріальне посвідчення, в зв'язку з чим, їх вимоги є безпідставними.

Вимоги за зустрічним позовом, в частині стягнення з ОСОБА_7 грошових коштів у розмірі 3000 грн. 00 коп., в рахунок оплати за проживання в будинку по АДРЕСА_1, з вересня 2013 року до серпня місяця 2014 року, також до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Частина 1 статті 810 ЦК України визначає, що за договором найму (оренди) житла, одна сторона - власник, передає або зобов'язується передати другій стороні житло для проживання у ньому на певний час за плату. Відповідно до ст. 811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі. Договір оренди житла з викупом підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Статтею 158 ЖК України визначено, що наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків звільнення від доказування.

Враховуючи те, що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не надала суду доказів про укладення договору найму (оренди) житла, її вимоги про стягнення з ОСОБА_4 3000 грн. за проживання в будинку, є безпідставними.

Позовні вимоги в частині визнання завдатком, грошових коштів, сплачених ОСОБА_1 17.09.2013 року та 26.03.2014 року, в загальній сумі 10 000 грн. 00 коп., до задоволення не підлягають, оскільки, в самій розписці, дана сума коштів визначена як аванс, інший же правовий режим її не визначено та не обумовлено.

На підставі вище викладеного, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову слід відмовити повністю.

Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 11, 23, 509, 526, 570, 610, 810, 811 ЦК України, ст. 158 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, ч. 4 ст. 174, ст.ст. 208, 209, 212, 215, 223, 294, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, моральної шкоди та судових витрат - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. сплаченого авансу та судові витрати в сумі 162 (сто шістдесят дві) грн. 40 коп..

В іншій частині позову - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, про визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку та стягнення заборгованості за договором оренди - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області, через суд першої інстанції, протягом 10 днів, з дня його проголошення.

Повне рішення суду складено 27.07.2015 року.

Суддя Л. В. Подорога