Справа № 369/4107/15-ц
Провадження № 2/369/2118/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

22.06.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Котляр А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та товариства з обмеженою відповідальністю «Страхова компанія «НАСТА» про відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 15 вересня 2014 року біля 07 години 30 хвилин на авто дорозі Київ-Чоп поблизу села Стоянка, Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої мій власний автомобіль марки «SКОDА ОСТАVІА А5 1,6», реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав значні механічні пошкодження.

Згідно висновку експертного дослідження №757 від 30 січня 2015 року внаслідок пошкодження автомобіля при ДТП мені завданий збиток у розмірі 174968,05 гривень.

Вказана сума є ринковою вартість автомобіля на момент його пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 193794,49 гривень, що значно більше його ринкової вартості, а тому відновлювати даний автомобіль економічно не доцільно.

Даний автомобіль залишається у позивача, а тому відповідно до висновку експертного дослідження №757/2 від 06 лютого 2015 року його утилізаційна вартість складає 62793.78 гривень.

Отже, враховуючи викладене, позивачу внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом механічного пошкодження мого автомобіля завдано прямих збитків у розмірі 112174,27 гривень, які були встановлені шляхом віднімання утилізаційної вартості автомобіля від його ринкової вартості.

Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на його користь 63 874 (шістдесят три тисячі вісімсот сімдесят чотири ) гривень в якості відшкодування завданих збитків, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «НАСТА», на його користь 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень в якості відшкодування завданих збитків, стягнути з ОСОБА_2 на його користь сплачений у справі судовий збір у розмірі 638 (шістсот тридцять вісім) гривень 75 копійок., стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «НАСТА», на його користь сплачений у справі судовий збір у розмірі 500 (п'ятсот ) гривень.

В судове засіданні представник позивача не з»явився. Надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, позов підтримав. Просив суд задовольнити.

Відповідачі та їх представники в судове засідання, не зявилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомляли. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 15 вересня 2014 року біля 07 години 30 хвилин на авто дорозі Київ-Чоп поблизу села Стоянка, Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої мій власний автомобіль марки «SКОDА ОСТАVІА А5 1,6», реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав значні механічні пошкодження.

Даний факт підтверджується постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року, відповідно до якої винним у вчиненні вище вказаної пригоди визнано ОСОБА_2, водія автомобіля марки «ГАЗ 2705», реєстраційний номер НОМЕР_2, який керуючи вказаним автомобілем не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з моїм автомобілем , чим грубо порушив вимоги пунктів 13.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно висновку експертного дослідження №757 від 30 січня 2015 року внаслідок пошкодження автомобіля позивача при ДТП йому завданий збиток у розмірі 174968,05 гривень.

Вказана сума є ринковою вартість автомобіля на момент його пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 193794,49 гривень, що значно більше його ринкової вартості, а тому відновлювати даний автомобіль економічно не доцільно.

Даний автомобіль залишається у позивача, а тому відповідно до висновку експертного дослідження №757/2 від 06 лютого 2015 року його утилізаційна вартість складає 62793.78 гривень.

Отже, враховуючи викладене, позивачу внаслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди шляхом механічного пошкодження мого автомобіля завдано прямих збитків у розмірі 112174,27 гривень, які були встановлені шляхом віднімання утилізаційної вартості автомобіля від його ринкової вартості.

Окрім цього, позивачем було сплачено за проведення вище вказаних експертних досліджень 1700 гривень, що підтверджується банківськими квитанціями №N1А3Н57387 від 10.02.2015 року та № N0Х6Е56079 від 29.01.2015 року.

Автомобіль відповідача ОСОБА_2 «ГАЗ 2705», реєстраційний номер НОМЕР_2 був застрахований згідно договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом №АС/ 6221620 від 03.12.2013 року, який виданий страховою компанією «НАСТА».

Згідно вказаного страхового полісу, страхова сума (ліміт відповідальності страховика) за шкоду, заподіяну майну становить 50000 гривень.

Однак, неодноразові звернення позивача до страхової компанії про страхове відшкодування залишилися без відповіді.

Відповідач ОСОБА_2 також відмовляється добровільно сплатити позивачу в якості відшкодування збитків різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яка складає 63 874 гривень.

Згідно до ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода , завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Стаття 1188 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суб'єктами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальник, страховики, особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, МТСБУ та потерпілі.

Відповідно до пн..4. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Відповідно до пн..6. Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пн..14 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про задоволення позову.

Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Враховуючи вищевикладене відповідно до ст. 23, 1166, 1187, 1192 ЦК України, Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 63 874 (шістдесят три тисячі вісімсот сімдесят чотири ) гривень в якості відшкодування завданих збитків .

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «НАСТА», на користь ОСОБА_1 50 000 (п'ятдесят тисяч) гривень в якості відшкодування завданих збитків.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений у справі судовий збір у розмірі 638 (шістсот тридцять вісім) гривень 75 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «НАСТА», на користь ОСОБА_1 сплачений у справі судовий збір у розмірі 500 (п'ятсот ) гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Д.Д.Усатов