Справа № 524/4893/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2015 року, м.Кременчук

Суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1Д, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ та Управління СБ України у Львівській області про усунення перешкод у користуванні майном та звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з вказаною позовною заявою.

Однак, дійсна заява була складена з порушеннями вимог, передбачених ст. 119 ЦПК України.

Ухвалою Автозаводського районного суду від 12.06.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ та Управління СБ України у Львівській області про усунення перешкод у користуванні майном та звільнення майна з-під арешту було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Вказану ухвалу суду позивач ОСОБА_2 отримав 23.06.2015 року, що підтверджується розпискою про отримання документів, яка міститься в матеріалах справи.

На усунення недоліків позивачем було подано заяву на усунення недоліків.

Однак позивачем в повному обсязі не виконано вимоги ухвали суду від 12.06.2015 року, а саме не обґрунтовано підсудність даної справи Автозаводському районному суду м. Кременчука.

Відповідно до ВСУ №6-26цс13 від 15 травня 2013 року вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5».

Враховуючи вищевикладене, позивач не надав підтвердження того, що майно знаходиться на території Автозаводського району м. Кременчука.

Також, ОСОБА_2 сплатив судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в розмірі 224,40 грн., хоча ціну позову визначив у розмірі 46800 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати

Отже, позивач також не виконав вимоги ухвали суду від 12.06.2015 року в частині сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Враховуючи те, що позивач не виконав вимоги ухвали суду від 12.06.2015 року, суддя вважає за необхідне у відповідності до ч.2 ст. 121 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_2 визнати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу право повторно звернутися до суду із заявою, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ та Управління СБ України у Львівській області про усунення перешкод у користуванні майном та звільнення майна з-під арешту - визнати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу право повторно звернутися до суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: