Справа № 344/8504/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1581/2015
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Бойчука І.В., Проскурніцького П.І.,

секретаря Драганчук У.М.,

з участю представників ОПНЛ та прокуратури,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою лікаря-психіатра ОСОБА_2 про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 18 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

12.06.2015 року лікар-психіатр Івано-Франківської обласної психоневрологічної лікарні №3 ОСОБА_2 подав заяву про проведення психіатричного огляду ОСОБА_3 у примусовому порядку.

В заяві зазначено, що по відомостях, одержаних стосовно ОСОБА_3 є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона може завдати значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.

Своє припущення про наявність тяжкого психічного розладу у ОСОБА_3 заявник обґрунтував на інформації про її поведінку на підставі її звернень до директора Департаменту охорони здоровя Івано-Франківської ОДА.

Оскільки ОСОБА_3 відмовилась дати згоду на її огляд у добровільному порядку, заявник просив про задоволення заяви.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 18 червня 2015 року заява задоволена.

Постановлено надати Івано-Франківській обласній психоневрологічній лікарні №3 дозвіл на психіатричний огляд громадянки ОСОБА_3 без її згоди чи згоди законного представника.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на незаконність рішення суду. Рішення суду мотивоване тим, що вона вперше була оглянута лікарями-психіатрами ОПНЛ №3 08.12.2014 року. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення лікарями такого огляду.

Апелянт вказує на те, що після її звернення до міського голови 08.12.2014 року до неї прийшли невідомі особи і повідомили, що вони від мера міста та предявили написане нею звернення на адресу міського голови. При цьому у неї зясували прізвище, імя по батькові та чи писала вона звернення до міського голови. Жодного обстеження чи огляду проведено не було і згоди на такий огляд вона не давала.

ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до ч.8 ст. 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» лікар-психіатр перед проведенням психіатричного огляду зобов'язаний відрекомендуватися особі, яка підлягає огляду, або її законному представнику як лікар-психіатр, назвати своє прізвище, місце роботи та викласти мету огляду.

Таким чином, висновок суду про наявність медичного огляду не є обґрунтованим.

Не погоджується апелянт і з висновком суду про те, що вона потребує примусової госпіталізації та лікування у психіатричному стаціонарі, оскільки вона страждає важким психічним захворюванням, не може самостійно задовольнити свої фізіологічні потреби, потребує стороннього догляду, нагляду, а в разі ненадання кваліфікованої медичної допомоги буде нанесена суттєва шкода її здоровю.

Такий висновок суду нічим не обґрунтований, оскільки вона проживає в квартирі сама та може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби та не потребує сторонньої допомоги.

ОСОБА_3 зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обгрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або

завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.

В матеріалах справи відсутні докази того, що вона вчиняє чи може вчинити будь-які дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, неспроможна задовольняти свої основні життєві потреби чи спроможна завдати шкоди своєму здоровю.

Крім того, суд в поручення ч.4,5 ст. 22 ЗУ «Про психіатричну допомогу» розглянув справу без її участі.

Судом проігноровано положення ст. 3 ЗУ «Про психіатричну допомогу» про те, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Враховуючи вищенаведене, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про місце і час розгляду справи.

Представник ОПНЛ , ОСОБА_2 та представник прокуратури апеляційну скаргу не визнали.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОПНЛ, прокуратури та ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що на підставі звернення Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 21.11.2014 року до головного лікаря ОПНЛ №3 щодо виявлення дивної поведінки ОСОБА_3 за місцем проживання та проханням вжити заходи стосовно примусового обстеження ОСОБА_3, 08.12.2014 року лікарями ОПНЛ №3 був проведений комісійний огляд ОСОБА_3 за місцем проживання.

Наведене підтверджено копією листа Департаменту соціальної політики та копією медичної карти амбулаторного хворого.

Згідно даних комісійного обстеження, яке проводилось з 17-00 год. до 17-35 год. за місцем проживання ОСОБА_3, лікарі-психіатри констатували наявність у неї психічного розладу та запропонували пройти обстеження та лікування в ОПНЛ №3.

Від добровільного обстеження ОСОБА_3 відмовилась, а підстав для примусової госпіталізації на час огляду не було.

Також встановлено, що адміністрація ОПНЛ №3 неодноразово організовувала виїзди дільничних лікарів-психіатрів за місцем проживання ОСОБА_3, однак повторний огляд не був проведений за відсутності ОСОБА_3 за місцем проживання.

Наведене підтверджено записами у медичній карті амбулаторного хворого про виїзди лікаря-психіатра 30.12.2014 року, 02.01.2015 року, 19.01.2015 року та 13.05.2015 року.

Також встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово зверталась в різні інстанції щодо «припинення дії невідомими людьми невідомого експерименту іонною системою на її організм», що підтверджено копіями наявним в матеріалах справи звернень.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або

завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги.

Рішення про проведення психіатричного огляду особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника приймається лікарем-психіатром за заявою, яка містить відомості, що дають достатні підстави для такого огляду. Із заявою можуть звернутися родичі особи, яка підлягає психіатричному огляду, лікар, який має будь-яку медичну спеціальність, інші особи.

Оскільки за результатами комісійного огляду ОСОБА_3 та на підставі її неодноразових звернень щодо «проведення над нею невідомими людьми невідомого експерименту іонною системою» були достатні припущення про наявність у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона може завдати значної шкоди своєму здоровю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про обґрунтованість вимог заявника.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 18 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_4

ОСОБА_5