Провадження №2/331/14/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05. 2015 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

при секретарі Богач А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю та поділ спільно нажитого майна, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та поділ спільно нажитого майна. В обґрунтування позовних вимог вказано, що з квітня 2008 року по грудень 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільно проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу в квартирі позивача, між ними склалися стосунки, що притаманні подружжю, вони були пов'язані спільним побутом. З вказаного часу сторони проживали разом однією сім'єю, вели спільний побут, мали спільний сімейний бюджет, мали взаємні права та обов'язки, що притаманні подружжю. Під час фактичних шлюбних відносин, сторонами було набуте наступне майно. Так, було придбано майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності, а саме: 06.12.2009 р. нежитлове приміщення першого поверху №4 площею 150,9 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 46а , 23.12.2009 р. нежитлове приміщення підвалу і першого поверху № І площею 202,1 кв.м., нежитлове приміщення першого і другого поверхів № ІІ площею 413 кв.м., нежитлове приміщення підвалу ІІІ площею 36,9 кв.м., нежитлове приміщення першого поверху ІV площею 23,2 кв.м. за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 46а, 21.05.2010 року обєкт незавершеного будівництва торговельний павільйон за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 22а, 21.05.2010 р. обєкт незавершеного будівництва торговельний павільйон літ. А, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 8а. Позивач зазначає, що в добровільному порядку відповідач ухиляється здійснювати поділ вищевказаного майна, тому він вимушений звернутись до суду з цим позовом. Домовленості щодо володіння та користування придбаним під час фактичних шлюбних відносин майном, яке є спільною сумісною власністю, сторони не досягли. Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд , встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квітня 2008 р. по грудень 2012 р. без реєстрації шлюбу, поділити майно, набуте під час спільного сумісного проживання однією сім'єю, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на обєкти незавершеного будівництва недобудовані торговельні павільйони, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду № 8а та № 22а.

У судовому засіданні позивач , посилаючись на обставини, викладені в позові, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Її не неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в матеріалах справи доказів достатньо для вирішення її по суті. Суд у зв'язку з їх неявкою та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, яка не з'явилася, у порядку заочного розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 , суд приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стосовно вимог позивача про встановлення факту спільного сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квітня 2008 р. по грудень 2012 р. без реєстрації шлюбу, суд зазначає, що вони підлягають задоволенню виходячи з наступного

Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд має захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 п. 5 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу .

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , Калініна ОСОБА_6, ОСОБА_5 пояснили, що сторони мешкали разом однією сім'єю приблизно із початку весни 2008 року та по кінець 2012 року, вели спільне господарство, спочатку проживали разом у Жовтневому районі міста Запоріжжя по вул. Гоголя, при цьому в цей час позивач в основному займався підприємницькою діяльністю, а відповідачка вела домашнє господарство та допомагала позивачеві у здійсненні підприємницької діяльності й організовувала проведення ремонту у квартирі №20 по вул. Рекордній у м. Запоріжжі. Приблизно у вересні 2011 року ремонт було завершено, тому сторони разом переїхали мешкати у квартиру №20 по вул. Рекордній у м. Запоріжжя , де і мешкали разом до кінця 2012 року. Також, свідки пояснили, що у вказаний період часто бували в квартирі, де проживали сторони із метою узгодження певних виробничих моментів та забирали необхідні документи, які при відсутності їм віддавала саме відповідачка, також свідки підтвердили, що відповідачка часто майже щодня приходила до офісу , в якому працював позивач , допомагала йому проводити переговори , часто допомагала оформлювати необхідну документацію, а також у випадку відсутності позивача в офісі забирала необхідні документи для того, щоб відповідач підписав їх у дома. Крім того, свідки пояснили суду, що сторони розказували їм про проведений спільний відпочинок за кордоном, спільно відпочивали, їздили у відпустки, у них склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, позивачем до матеріалів справи долучено фотографії , з яких судом встановлено , що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом однією сім'єю у 2008 -2012 рр. , і між ними склалися стосунки, що притаманні подружжю, вони були пов'язані між собою спільним побутом.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги пояснення свідків , судом встановлено, що з квітня 2008 р. по грудень 2012 р. позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, спільно вели господарство, здійснювали інші обовязки, що притаманні подружжю, тобто сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Стосовно позовних вимог про поділ та визнання за позивачем права власності на обєкти незавершеного будівництва недобудовані торговельні павільйони, що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду № 8а та № 22а, суд вважає, що вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що спірні обєкти , що знаходяться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду № 8а та № 22а, є обєктом спільної сумісної власності подружжя, і, як наслідок, включаються до спільного сумісного майна при поділі майна подружжя.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу .Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях .

Судом встановлено, що 06.12.2009 р. відповідач ОСОБА_2 придбала нежитлове приміщення №4 площею 150,9 кв.м. розташоване за адресою: м. Запоріжжя, пр.Леніна, буд.46а, яке набуто у власність на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу , посвідченого 06.12.2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого за номером №6389.

23.12.2009 р. відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого за номером 6653 придбала у власність нежитлове приміщення ІІІ підвалу площею 36,9 кв.м., та нежитлове приміщення ІV першого поверху площею 23,2 кв.м., що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, просп. Леніна, буд.46а.

Також, 23.12.2009 р. відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого за номером 6656 придбала нежитлове приміщення І підвалу та першого поверху площею 202,1 кв.м. та нежитлове приміщення ІІ першого і другого поверху площею 413,0 кв.м. , що розташовані за адресою: м. Запоріжжя, просп. Леніна, буд.46а.

Крім того, 21.05.2010 р. відповідач ОСОБА_2 придбала на підставі договору купівлі продажу який посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого у реєстрі за номером 536 недобудований торгівельний павільйон літ.А, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, буд.8а.

21.05.2010 р. відповідач ОСОБА_9 придбала на підставі договору купівлі продажу посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого у реєстрі за номером 539 , недобудований торгівельний павільйон розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, буд.22а.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 СК України.

Таким чином, законодавством передбачено можливість набуття права спільної власності на майно осіб, які не перебувають у шлюбі, в разі коли вони проживають однією сім'єю, між ними склалися стабільні відносини, що притаманні подружжю.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що ст. 74 СК України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї.

Зокрема, ст. 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки .

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21 грудня 2007 року роз'яснив, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними (ч. 1 ст. 74 СК України). Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбане спірне майно. Така позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 20.02.2012 року № 6-97 цс 11 та яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для застосування судами України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що майно зареєстроване за відповідачем у період спільного проживання сторін є спільною сумісною власністю подружжя і в силу приписів закону 1/ 2 частина вказаного майна незважаючи на оформлення його за відповідачем належить позивачеві.

Враховуючи, уточненні позовні вимоги за якими позивач просить визнати за ним право власності на два обєкти незавершеного будівництва вартість яких відповідно до договорів купівлі продажу складає 96 723 грн., та залишити за відповідачем пять нежитлових приміщень вартість яких відповідно до договорів купівлі продажу складає 311 383,00 грн., тобто частка майна на яке позивач просить визнати право власності майже у три рази менша ніж частка майна яке залишиться у власності відповідача, тому суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 59, 60, 88, 208, 209, 212, 214-215,224-226, 292, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Встановити факт спільного сумісного проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квітня 2008 року по грудень 2012 року без реєстрації шлюбу.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на недобудований торговельний павільйон літ.А , що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, буд. 8 А.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на недобудований торговельний павільйон, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, буд. 22 А .

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3532, 20 грн. в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Світлицька В. М.