У Х В А Л А

29 липня 2015 рокум. Київ
іменем україни

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В. І.,

суддів: Касьяна О. П., Наумчука М. І.,

Мостової Г. І., Остапчука Д. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому зазначав, що 09 вересня 2011 року на території Монастирищенського району Черкаської області на автодорозі Орадівка - Мошни 56 км + 150 м з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем ГАЗ 33023, д. н. з. НОМЕР_1, сталася ДТП, у результаті якої було пошкоджено належний йому на праві власності автомобіль «Nissan Almera», д. н. з. НОМЕР_2.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» (далі - ПрАТ «СК «Провідна»).

Посилаючись на зазначені обставини та з урахуванням уточнень, просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь 62 299 грн 15 коп. майнової шкоди, 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження його здоров'я та майна, 3 500 грн витрат на правову допомогу та судового збору та стягнути зі страхової компанії 4 378 грн пені за ухилення від виконання зобов'язань.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 12 березня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 62 299 грн 15 коп. майнової шкоди та 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Частково задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 62 299 грн 15 коп. майнової шкоди та 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що саме з вини ОСОБА_4 сталася ДТП, у якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль, тому саме відповідач має нести відповідальність за заподіяну позивачу шкоду.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_3 до ПрАТ «СК «Провідна», суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що згідно з висновком транспортно-трасологічних досліджень від 14 березня 2012 року № 09-03/2012 та від 25 квітня 2014 року № 737/14-52 характер механічних пошкоджень дослідженого автомобіля «Nissan Almera», д. н. з. НОМЕР_2, з технічної точки зору не відповідає та не міг утворитись за повідомлених учасниками ДТП обставин.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 09 вересня 2011 року на території Монастирищенського району Черкаської області на автодорозі Орадівка - Мошни 56 км + 150 м з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем ГАЗ 33023, д. н. з. НОМЕР_1, сталася ДТП, у результаті якої було пошкоджено належний ОСОБА_3 на праві власності автомобіль «Nissan Almera», д. н. з. НОМЕР_2.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2011 року ОСОБА_4 визнано винним у зазначеному ДТП та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/2674040 цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» (а. с. 31, т. 1).

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля від 25 листопада 2011 року № 30/11/11 матеріальний збиток, завданий позивачу як власнику автомобіля «Nissan Almera», д. н. з. НОМЕР_2, в результаті його пошкодження, становить 62 299 грн 15 коп. (а. с. 7-29, т. 1).

Згідно із заключенням експертного автотоварознавчого дослідження по питанню збитків, спричинених власнику колісно-транспортного засобу від 29 вересня 2011 року № 366/11, складеного експертом Лопатіним В. М. за замовленням ПрАТ «СК «Провідна», матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу «Nissan Almera», д. н. з. НОМЕР_2, у результаті ДТП, складає 63 891 грн 93 коп. (а.с. 140-158, т. 1).

Із наданого відповідачем ПрАТ «СК «Провідна» висновку від 14 березня 2012 року № 09-03/2012 транспортно-трасологічного дослідження механізму утворення пошкоджень автомобіля «Nissan Almera», д. н. з. НОМЕР_2, комплекс наявних у досліджуваному автомобілі пошкоджень з технічної точки зору не відповідає і не міг утворитися за обставин пригоди, викладених у поясненнях страхувальника ОСОБА_4 та потерпілої особи ОСОБА_3 (а. с. 123-124, т. 2).

Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи від 25 квітня 2014 року № 737/14-52, проведеної судовим експертом Биковим В. І., з технічної точки зору комплекс механічних пошкоджень деталей (вузлів) автомобіля «Nissan Almera», д. н. з. НОМЕР_2, перелічених у звіті від 25 листопада 2011 року № 30/11/11 оцінювача ОСОБА_8, не міг утворитися в рамках ДТП, яка сталася 09 вересня 2011 року за участю водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 12-26, т. 3).

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною другою цієї норми передбачено, що для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

За змістом ст. ст. 10 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1766/ed_2012_03_22/T041618.html?pravo=1> та 60 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2012_03_22/T041618.html?pravo=1> кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. ст. 58, 59 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_03_22/T041618.html?pravo=1> надані суду докази мають бути належними та допустимими.

Частиною 4 ст. 60 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2012_03_22/T041618.html?pravo=1> передбачено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 62 299 грн 15 коп. майнової шкоди та 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, суди виходили із доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні ДТП та заподіянні позивачу шкоди.

У той же час, посилаючись на те, що характер заподіяних автомобілю позивача пошкоджень не відповідає обставинам, за яких виникла ДТП за участю ОСОБА_4 та ОСОБА_3, суди дійшли висновку про відсутність підстав для стягнення такої шкоди із ПрАТ «СК «Провідна» відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування», п. 12.1.3 договору страхування.

При цьому в основу рішення про відмову в задоволенні позову до ПрАТ «СК «Провідна» суди поклали висновки транспортно-трасологічних досліджень від 14 березня 2012 року № 09-03/2012 та від 25 квітня 2014 року № 737/14-52, згідно з якими характер заподіяних автомобілю позивача пошкоджень не відповідає обставинам, про які зазначали учасники ДТП.

У той же час, на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України суди не врахували, що відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2011 року про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП має преюдиційне значення щодо обставин, за яких сталося ДТП, та відносно особи, винної у її настанні.

Таким чином, встановивши, що ОСОБА_4 винний у ДТП за обставин, викладених у цій постанові, суди за наявності поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності останнього дійшли протилежного висновку про відсутність підстав для відшкодування заподіяної шкоди у ДТП із ПрАТ «СК «Провідна», у зв'язку з поданням завідомо неправдивих відомостей про страхову подію. При цьому суди не врахували, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування був не факт відсутності страхової події, а інші обставини, які, зокрема, суперечать висновкам, наведеним у постанові Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2011 року.

Належної оцінки цим обставинам суди не надали.

Крім того, суди не надали будь-якої оцінки доводам позивача про те, що висновки транспортно-трасологічних досліджень, які були покладені в основу судових рішень, отримані з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема, зроблені на підставі лише фотознімків місця ДТП, які були зроблені представниками страхової компанії без участі інших учасників ДТП у 2011 році.

З огляду на зазначене, суди, належним чином не дослідивши наявність підстав для покладання обов'язку з виплати страхового відшкодування за заподіяну ОСОБА_3 внаслідок ДТП шкоду на ПрАТ «СК «Провідна», дійшли передчасного висновку про часткове задоволення позову до ОСОБА_4, на якого може бути покладена відповідальність за заподіяну позивачу шкоду, у разі коли розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування страховика.

Наведені судами порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть бути визнані законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 12 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Мартинюк

Судді: О. П. Касьян

Г. І. Мостова

М. І. Наумчук

Д. О. Остапчук