АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/827/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Суходольський О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоЮвшина В. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечна М.М.

позивача ОСОБА_6

представника позивача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «Авто Просто» про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що 30.09.2014 р. між ним та ТОВ «Авто Просто» в особі продавця консультанта ОСОБА_8 було укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля).

Згідно п.1 вказаного договору предметом даного правочину є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднання періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак.

Позивач стверджує, що в приміщенні автосалону він повідомив про намір придбати в кредит автомобіль ВАЗ 2115. Продавець - консультант ОСОБА_8 на власний розсуд в додаток №1 до договору в графу «Марка автомобіля» вписала автомобіль Шевроле Каптіва за ціною 345450 грн. На вимогу продавця консультанта позивач зробив перший платіж в сумі 12436,20 грн. Згодом ОСОБА_6 сплатив ще 5970,45 грн., так як ОСОБА_8 в телефонному режимі повідомила його про таку необхідність в рахунок договору. Проте на даний час позивач автомобіль так і не отримав. Звернувшись до відповідача в усній формі про повернення коштів позивач отримав необґрунтовану відмову.

Просив суд визнати договір, укладений 30.09.2014 р. між ОСОБА_6 та ТОВ «Авто Просто» недійсним.

30.01.2014 р. представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 18406,64 грн.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права та просить скасувати рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року і ухвалити нове рішення, яким заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6 до ТОВ «Авто Просто» про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не доведено та не надано належних доказів недійсності правочину внаслідок обману в обґрунтування зазначених ним підстав позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що 30.09.2014 р. між ОСОБА_6 та ТОВ «Авто Просто» в особі продавця консультанта ОСОБА_8 було укладено договір про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля).

Згідно з додатком №1 до зазначеного договору позивач отримав право на придбання автомобіля марки «Шевроле» модель «Каптіва», вартістю 345450 грн. (а.с. 12).

На виконання умов договору ОСОБА_6 на час виникнення спору сплачено 18406,65 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми".

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки:

а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації;

б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми;

в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України.

Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів.

Крім того, для віднесення схеми до пірамідальної необхідно врахувати й інші норми чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, оскільки діяльність ТОВ «Авто Просто» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга". Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Законом України від 2 червня 2011 року N 3462-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (набрав чинності 8 січня 2012 року) внесено зміни до частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено пунктом 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

Згідно з пунктами 3, 4 розділу VIII "Прикінцеві положення" цього Закону фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону (тобто до 8 січня 2013 року), а спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг зобов'язаний у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах.

На виконання ліцензійних умов 15.01.2013 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало ліцензію на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах «198421 від 15.01.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 із заявою про розірвання угоди до ТОВ «Авто Просто» не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма її умовами.

ОСОБА_6 в своїй заяві пояснив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника АВТО ПРОСТО, проінформований про всі можливі витрати у зв'язку із укладенням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Учасник свої підписом засвідчив факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтвердив свої права та обов'язки за договором, підтвердив здатність набувати права та обов'язки за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Також ОСОБА_6 підтвердив та засвідчив, що інформація, зазначена у частині другій ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» йому товариством надана. ОСОБА_10 своїм підписом засвідчив, що фінансова послуга а не кредит як він заявляє, що надається йому за цим договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав'язування з боку товариства (а.с.10).

Крім того, п. 12.1.5 договору ОСОБА_6 додатково надано 14 календарних днів на більш детельне ознайомлення з умовами договору та можливість розірвання договору за його заявою в односторонньому порядку та повернення внесених коштів, що спростовує твердження апелянта про те, що йому були незрозумілі умови договору та введення його в оману.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України, відповідає обставинам справи, з додержанням вимог закону і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Вірно встановивши факти і відповідно їм правовідносини, постановивши рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права на підставі наявних та наданих сторонами належних та допустимих доказів, суд першої інстанції ухвалив правильне та справедливе рішення.

Доводи апеляційної скарги ретельно перевірені судом апеляційної інстанції є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять підстав для скасування чи зміни правильного рішення.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року відхилити, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 17 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення, але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :