Номер провадження: 22-ц/785/839/15
Головуючий у першій інстанції Виноградова Н. В.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку "НАДРА" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2014 року,

встановила:

В грудні 2010 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "НАДРА" (далі Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що на підставі кредитного договору від 24 лютого 2006 року Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 27 000 доларів США на строк до 20 лютого 2009 року зі сплатою 11% річних за користування кредитом. В забезпечення забов"язань за кредитним договором ОСОБА_3 уклав з Банком договір поруки від 24 лютого 2006 року.

Після уточнення позовних вимог Банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором, відсотки, комісію, пеню та штраф на загальну суму 68 950,08 доларів США, що еквівалентно 595 763,16 грн.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2014 року позов задоволений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі порушили забов"язання по поверненню кредиту, тому стягнув з них солідарно заборгованість за кредитним договором, відсотки, комісію, пеню та штраф.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду, оскільки вони не ґрунтуються на законі та не підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі кредитного договору від 24 лютого 2006 року Банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 27 000 доларів США на строк до 20 лютого 2009 року зі сплатою 11% річних за користування кредитом(а.с.4-6). В забезпечення забов"язань за кредитним договором ОСОБА_3 уклав з Банком договір поруки від 24 лютого 2006 року(а.с.7).

З уточненого розрахунку Банку вбачається, що заборгованість за кредитним договором, відсотки, комісія та неустойка складають загальну суму 68 950,08 доларів США, що еквівалентно 595 763,16 грн.(а.с.103-104).

Стягнувши зазначену заборгованість з відповідачів в солідарному порядку, суд першої інстанції не звернув уваги на підстави припинення поруки, передбачені ч.4 ст.559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного забов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного забов"язання не встановлений або встановлений моментом пред"явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред"явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договору поруки від 24 лютого 2006 року вбачається, що строк дії цього договору не встановлений(а.с.7). Строк погашення кредиту за кредитним договором встановлений - 20 лютого 2009 року(а.с.4-6).

Позов пред"явлений Банком 29 грудня 2010 року, тобто після спливу передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного забов"язання - 20 лютого 2009 року. Тому порука ОСОБА_3 є припиненою, і з цих підстав він не може нести передбачену ч.1 ст.554 ЦК України солідарну відповідальність з ОСОБА_2 за порушення умов кредитного договору. Тому з цих підстав в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Аналогічна позиція міститься в правових висновках Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-48цс11, від 21 травня 2012 р. у справі № 6-68цс11, від 23 травня 2012 р. у справі № 6-33цс12, від 29 січня 2014 р. у справі № 6-155цс13).

Встановивши, що внаслідок порушення позичальником ОСОБА_2 умов кредитного договору виникла заборгованість на загальну суму 68 950,08 доларів США, що еквівалентно 595 763,16 грн., суд першої інстанції не врахував, що позивач пропустив строк позовної давності для стягнення цієї заборгованості, про застосування якого просив представник відповідачів (а.с.124-125).

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частина 1 статті 261 передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З уточненого розрахунку Банку на а.с.103-104 вбачається, що останній платіж по погашенню кредиту здійснений позичальником ОСОБА_2 13 вересня 2006 року. В подальшому погашення заборгованості не здійснювалося, чим порушено право банка на погашення кредиту, отримання відсотків, комісії та пені.

Колегія суддів вважає, що з цього часу у Банка виникло передбачене п.4.2.4. кредитного договору право вимоги від позичальника дострокового виконання забов"язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та штрафних санкцій. Однак позов пред"явлений Банком 29 грудня 2010 року, тобто після спливу передбаченого ст.257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Тому в задоволенні позовних вимог про стягнення з позичальника ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 68 950,08 доларів США, що еквівалентно 595 763,16 грн. необхідно відмовити за спливом строку позовної давності.

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом не правильно застосовані норми матеріального права, рішення суду на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Понесені апелянтом витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 гривень (а.с.140,152) підлягають стягненню на його користь з позивача на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.3, 4, 314 ч.2 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 14 серпня 2014 року скасувати.

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку "НАДРА" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 68 950,08 доларів США, що еквівалентно 595 763 гривень 16 копійок - відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку "НАДРА" на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1827 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

А.А.Калараш