Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/26/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кіселик С. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

07.07.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Кіселика С.А.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

за участю секретаря судового засідання: Кравченко Я.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ТОВ «Долинські обєднані мережі» про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2014 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Долинські обєднані мережі» звернулося з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за надані послуги з централізованого опалення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ТОВ «Долинські обєднані мережі» створено за рішенням Долинської міської ради з метою задоволення потреб фізичних і юридичних осіб у теплопостачанні. Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» підприємство надає послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме надання послуг з централізованого опалення. 01.12.2007 року між підприємством та ОСОБА_3, який відповідно до рішення Долинського районного суду Кіровоградської області є власником ? частини квартири № 21 в будинку по вул. Інтернаціональна,30 в м. Долинська Кіровоградської області, укладено договір про надання послуг з централізованого опалення № 2668. Відповідно до п.14.1 вказаного договору відповідач зобовязаний своєчасно проводити оплату за надані послуги з теплопостачання. Квартира № 21 в будинку по вул.Інтернаціональна,30 в м.Долинська Кіровоградської області є чотирьохкімнатною, з опалювальною площею 81,30 м.кв. Співвласником даної квартири у розмірі ? частки є ОСОБА_5. За даною квартирою по особовому рахунку № 03030021 склалася заборгованість 15053,30 грн. Відповідачі жодного разу не зверталися до ТОВ «Долинські обєднані мережі» про незадовільну якість наданої послуги, з чого вбачається, що послуга надавалась згідно норм та в повному обсязі.

Просив стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 150053,30 грн., та пропорційно в рівних частках судовий збір.

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2014 року позов ТОВ «Долинські обєднані мережі» до ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Долинські обєднані мережі» заборгованості за надані послуги з центрального опалення в сумі 15053,3 грн.

Стягнуто пропорційно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Долинські обєднані мережі» понесені судові витрати у розмірі 243,6 грн. тобто по 121,8 з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_3, врахувати порушення строків давності щодо позову до нього, і повністю задовольнити позовні вимоги до ОСОБА_5

В скарзі апелянт зазначав, що при постановленні рішення суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалення незаконного рішення суду. Зокрема, суд незаконно стягнув борг з відповідачів солідарно.

Відповідач ОСОБА_3 02 жовтня 2014 року помер (т.2 а.с. 24).

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла його дочка ОСОБА_6 (т.2. а.с. 52).

Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області спадкоємця ОСОБА_6 залучено до участі у справі в якості відповідача.

Залучена до участі у розгляді справи відповідач ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала.

В судове засідання відповідачі та представник не зявилися, хоча про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення позивача, перевіривши в межах ст. 303 ЦПК України матеріали справи та наведені у скарзі доводи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Згідно вимог п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір суд першої інстанції встановив, що відповідно до рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 серпня 2008 року, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2008 року та ухвалою колегії суддів палати у цивільних справах Верховного Суду України від 30 грудня 2008 року, квартиру АДРЕСА_1 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_7. Поділено спільне сумісне майно подружжя та визнано за ОСОБА_4 право власності на ? частину спірної квартири. Визнано недійсним в ? частині свідоцтво на спадщину за законом видане 08.07.2008 року Долинською нотаріальною конторою ОСОБА_3 на спірну квартиру. Тобто, власниками квартири АДРЕСА_1 на час подачі позову є ОСОБА_3 та ОСОБА_4. ОСОБА_8 на ОСОБА_5 змінено у звязку із укладеним шлюбом. Кожному із співвласників належить по ? частині квартири. Відповідачі по справі є споживачами послуг з централізованого опалення, яке надається підприємством ТОВ «Долинські обєднані мережі» і зобовязані сплачувати за отримані послуги не пізніше 20 числа наступного місяця.

Однак відповідачі за отримані послуги оплату не проводили. Борг з грудня 2007 року по листопад 2013 року становить 15053 грн. 30 коп.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, вартість наданої відповідачам послуги підтверджується рішеннями виконкому Долинської міської ради, сума заборгованості підтверджується випискою із зворотної відомості по особовому рахунку. Суд першої інстанції також не знайшов підстав для застосування строку позовної давності і дійшов висновку про солідарне зобовязання відповідачів та стягнення із них боргу солідарно.

Проте з висновком суду першої інстанції в частині солідарного зобовязання відповідачів та стягнення із них боргу солідарно, погодитися не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду, в частині висновків щодо солідарного зобовязання відповідачів, не відповідає.

Мотивуючи обовязок відповідачів сплачувати за отримані ними послуги суд першої інстанції послався на положення ч. 1 ст. 68 ЖК України, не звернувши при цьому увагу на те, що даною нормою права регулюються правовідносини у сфері оплати наймачем комунальних послуг та квартирної плати в будинках державного і громадського житлового фонду.

При цьому суд не звернув уваги, що відповідачі є власниками квартири, а не наймачами і відносини, які виникли між сторонами регулюються іншими нормами матеріального права, зокрема ЦК України, Закону України « Про житлово - комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, договором.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» (далі по тексту Закон) централізоване опалення є видом комунальних послуг.

Пунктом 2 частини 3 статті 16 Закону передбачено, що зазначена комунальна послуга надається безперебійно, виключно за винятком перерв на міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами.

Згідно п.5 ч.3 ст. 20 Закону та п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. N 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (далі по тексту Правила) споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Зобовязання щодо укладення договору про надання комунальних послуг Законом покладено на обидві сторони виконавця послуг та споживача.

Із матеріалів справи вбачається, що 1 грудня 2007 року укладено договір про надання послуг з централізованого опалення між ТОВ «Долинські обєднані мережі» та ОСОБА_3.

Даних щодо укладання договору про надання послуг з централізованого опалення між ТОВ «Долинські обєднані мережі» та ОСОБА_4 матеріали справи не містять.

Пунктом 1 Правил визначено, що централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Таким чином, виробники послуги з централізованого опалення несуть витрати із забезпечення нормативної температури повітря у приміщенні незалежно від факту проживання у квартирі споживачів, а отже доводи апелянта, що вимоги позивача є безпідставними оскільки той в даній квартирі не проживав, не ґрунтуються на законі.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

А отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності заборгованості та щодо наявності у відповідачів зобовязання сплати цієї заборгованості.

В той же час, суд першої інстанції не звернувши увагу на заяву позивача про уточнення позовних вимог (т.1 а.с. 80) дійшов безпідставного висновку щодо стягнення із відповідачів заборгованості як із солідарних боржників.

Згідно ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Частиною 1 статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідачі не є членами однієї сім'ї. Кожен із них є власником ? частини квартири, а тому, у відповідності до положень ст. 360 ЦК України, кожен несе відповідальність пропорційно до своєї частки майна. Тобто, заборгованість кожного із відповідачів перед позивачем за надану комунальну послугу становить по 7526 грн. 65 коп.

Із матеріалів цивільної справи видно, що відповідач ОСОБА_3 під час розгляду справи у суді першої інстанції звертався до суду із заявою про застосування до правовідносин які існують між ним та позивачем позовної давності.

Розглянувши питання щодо позовної давності суд першої інстанції дійшов висновку, що строк позовної давності позивачем не порушено, оскільки цей строк переривався борговою угодою від 14 жовтня 2008 року № 37 та зверненням позивача до суду 08.07.2011 року про стягнення заборгованості у наказовому провадженні.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч.3 ст.267 ЦПК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Як роз'яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі , встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Позивачем предявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з грудня 2007 року по листопад 2013 року. Позовну заяву подано до суду 12.02.2014 року. Відповідно до боргової угоди № 37 від 14 жовтня 2008 року ОСОБА_3 фактично визнав заборгованість за теплопостачання станом на 01 жовтня 2008 року та зобовязався погасити її до 30 листопада 2008 року. Дана угода недійсною, у встановленому законом порядку, не визнавалась. Взяті зобовязання ОСОБА_3, до визначеної в угоді дати, не виконав. Трирічний строк позовної давності визнаного відповідачем, станом на 01.10.2008 року, боргу спливає 1 грудня 2011 року. Позивач до спливу зазначеного строку, в липні 2011 року звернувся до Долинського районного суду Кіровоградської області із заявою про видачу судового наказу для стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та пені, відсотків за період прострочки та інфляційних виплат.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-214 цс14.

Згідно ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином суд першої інстанції правильно відмовив відповідачу ОСОБА_3 та його представнику у застосуванні позовної давності.

Доводи апеляційної скарги, з посиланням на ст. 265 ЦК України, що відмова суду у видачі судового наказу не зупиняє перебігу позовної давності, не ґрунтуються на законі.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що позов ТОВ «Долинські обєднані мережі» до ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості підлягає задоволенню.

Згідно положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

Як пояснила представник позивача орієнтовна ринкова вартість чотирикімнатної квартири у м. Долинська становить не менше 10 000 доларів США.

Таким чином, враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що позов ТОВ «Долинські обєднані мережі» підлягає задоволенню. З відповідачів ОСОБА_6 спадкоємця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає стягненню, на користь ТОВ ««Долинські обєднані мережі» заборгованість за надану послугу з централізованого теплопостачання в загальній сумі 15053 грн. 30 коп., що становить по 7526 грн. 65 коп., з кожного.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.307, ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2014 року, скасувати.

Позов ТОВ «Долинські обєднані мережі» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Долинські обєднані мережі» борг за надані послуги з централізованого опалення по 7526 грн. 65 коп., з кожного та судовий збір по 121 грн. 80 коп., з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді: