У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Комсомольської міської ради про визнання права проживання у гуртожитку,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право на проживання у гуртожитку, а саме у кімнаті АДРЕСА_1

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що спірне житлове приміщення надавалось її сину - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, для тимчасового проживання у зв'язку із роботою у ВАТ «ПГЗК». Вказувала, що у зв'язку із тривалим часом проживання у кімнаті АДРЕСА_1 позивач як член сім'ї наймача, набула право на проживання у гуртожитку.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 02 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_2 не набула права користування спірним жилим приміщенням у гуртожитку, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження вселення та проживання у гуртожитку на законних підставах.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Комсомольської міської ради про визнання права проживання у гуртожитку, за касаційною скаргою на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 червня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак