АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

30 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.,

при секретарі: Калініній Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2014 року позивач звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути з відповідача заподіяну внаслідок ДТП майнову шкоду у розмірі 80 327,01 грн., а також моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 21 216,01 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій зазначила, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказувала на те, що судом не враховано, що отримавши страхове відшкодування, позивач погодилась з розміром матеріальної шкоди, який був визначено страховою компанією. Суд безпідставно взяв до уваги висновок судової експертизи, який є неналежним доказом.

Просила рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечувала, просила відхилити.

Третя особа ПрАТ «СК «Провідна» належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи в судове засідання свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 11 листопада 2013 року, о 20 год. 00 хв., на перехресті нерівнозначних доріг бульвару Вернадського та вулиці Депутатській в м. Києві, ОСОБА_1 не надала дорогу автомобілю Фольксваген, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3, який рухався головною дорогою, та здійснила зіткнення із автомобілем відповідача, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Актом огляду ТЗ від 13.11.2013 № 8724 було встановлено, що передні праві, задні праві двері підлягають заміні та фарбуванню, задня частина правого порогу - ремонту, заднє праве крісло - заміні і фарбуванню, задня частина правого порогу - ремонту, фарбуванню, диск задній правий, покришка колісна задня права, холдинг правого порогу, airpac в спині переднього правого сидіння, шторка airpac права бокова, обшивка стелі, ремінь безпеки правий - заміні, накладна стойка «В» передня - ремонту, фарбуванню, усунення перекосу отвору задніх правих дверей.

Після додаткового огляду в автосалоні ТОВ «Автосоюз» встановлені додаткові порушення ТЗ, а саме: підлягає заміні з/б передніх важелів передньої підвіски, задні розвальні тяги (ліва і права), відбійники задніх амортизаторів, задня права ступиця з заднім правим поворотним кулаком, задній правий нижньопоперечний важіль, про що зазначено в акті огляду ТЗ від 22.11.2013.

Разом з цим, ТОВ «АВТОСОЮЗ» було надано рахунок № НОМЕР_2 від 26.11.2013 року, за яким після остаточного огляду машини автомобіля Фольксваген - державний номерний знак НОМЕР_1, для комплексного і повного його ремонту необхідно сплатити 65110,74 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «СК «Провідна» за Договором страхування № АС/1501577/1021/13 від 21.05.2013 з лімітом страхового відшкодування у розмірі 50 000,00 грн.

Відповідно до повідомлення про виплату від 09.12.2013 р. № 17-05/19488 ПрАТ «СК «Провідна» повідомила позивача про здійснення страхової виплати у сумі 24 430,03 грн.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що позивач погодилась з розміром завданої матеріальної шкоди, визначеної страховою компанією, оскільки факт звернення позивача до суду з позовом свідчить про незгоду з визначеним розміром завданої шкоди.

13.05.2014 суд першої інстанції, за клопотанням позивача призначено у справі автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту ТОВ «Український центр судових експертиз».

Згідно з Висновком експерта № 1-11/07 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, що був складений 11.07.2014 року, вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача складає 104 757,04 грн., при цьому розмір матеріальних збитків, які були заподіяні ОСОБА_3, внаслідок пошкодження її автомобіля у результаті ДТП, яка сталась 12.11.2013 року, складає 71 216,01 грн.

Суд першої інстанції, врахувавши, що ліміт страхового відшкодування за полісом ПрАТ «СК «Провідна» становить 50 000,00 грн., дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення зі ОСОБА_1 на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди 21 216,01 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його правильним.

Згідно ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, заподіяна внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ст. 22, 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодження транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до абз. 3 п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що висновок судового експерта, у якому відсутні відомості щодо включення або не включення до ринкової вартості суми податку на додану вартість, є неналежним доказом.

Як вбачається з матеріалів справи, для роз'яснення висновку, за клопотанням представника апелянта в судове засідання був викликаний експерт, який в судовому засіданні 16.12.2014 року роз'яснив, що сума ПДВ не враховувалась під час проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Посилання апелянта на те, що на час проведення експертизи та встановлення вартості шкоди відбулося значне коливання курсу валют не заслуговують на увагу суду, оскільки згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Крім того, у разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням кошти, збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджено, потерпілий з цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після збільшення цін і тарифів, як це зазначено у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору про відшкодування матеріальної шкоди.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, - відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/3820/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8506/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Борденюк В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.