Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №234/9299/14-ц
Справа № 22-ц/778/3740/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бакуменко А.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_1,

При секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за опалення та підігрів води,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду із позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 3081,31 грн. заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.01.2009р. по 01.10.2012 р., які надавалися товариством за місцем проживання відповідачів в квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ "Краматорськтеплоенерго" борг за опалення та підігрів води за період з 01.01.2009 року і станом на 01.10.2012 рік в сумі 3081,31 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення в частині солідарного стягнення заборгованості за комунальні послуги ОСОБА_3 зазначає, що в квартирі, яка належить на праві власності її колишньому чоловіку ОСОБА_2, вона зареєстрована з лютого 2012 року, отже споживачем послуг з теплопостачання за період з 1 січня 2009 по лютий 2012 року вона не була, а тому і обовязку з їх оплати у неї не було. Крім того, якість наданих позивачем послуг з теплопостачання у 2012 році була незадовільною, температура у квартирі в зимовий період становила 13 градусів, у звязку з чим фактично в квартирі вона не проживала. За судовим наказом від 11.12.2012 року, який був скасований за її заявою ухвалою суду від 26 серпня 2014 року, протягом 2013-2015 року виконавчою службою здійснювалися відрахування із її пенсії на користь позивача на загальну суму 2520, 21 грн., проте вказані кошти судом першої інстанції при ухваленні судового рішення не враховані.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначена апеляційному суду Запорізької області.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від апелянта у справі надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції. Оскільки апелянт оскаржує рішення суду тільки в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3, у відповідності до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", рішення переглядається лише в цій частині.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду в оскаржуваній частині скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" і ст. 67 Житлового кодексу споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Встановлено, що ТОВ «Краматорськтеплоенерго» здійснює підприємницьку діяльність з постачання та транспортування тепло- та електричної енергії, включаючи комбіноване виробництво, використання нетрадиційних чи поновлювальних джерел. На виконання своїх статутних повноважень протягом 2009-2012 років позивач надавав послуги з теплопостачання в квартиру АДРЕСА_2 (а.с.6-7).

З витягу із особистого рахунку споживача №36395, відкритого товариством на імя ОСОБА_2 вбачається, що протягом січня 2009 вересня 2012 року оплата за теплопостачання вносилася останнім нерегулярно, внаслідок чого станом на вересень 2012 року утворилася заборгованість в загальній сумі 3 081,31 грн. (а.с.11).

Вказана сума заборгованості була стягнута з відповідачів судовим наказом від 11.12.2012 р., який ухвалою суду від 26.08.2014 р. скасовано в порядку ст.105-1 ЦПК України за заявою ОСОБА_3 (а.с.5).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі за надані житлово-комунальні послуги протягом 2009-2012 років проводили оплату частково, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість зі сплати за такі послуги, яка підлягає стягненню у солідарному порядку.

Проте суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач ОСОБА_3 у вищевказаній квартирі зареєстрована тільки з 18.02.2012 року (а.с.49 зворот) і саме із зазначеного часу вона стала споживачем послуг з теплопостачання. Оскільки апелянт до 18 лютого 2012 року була зареєстрована за іншою адресою, обовязку зі сплати послуг з теплопостачання за період з 1 січня 2009 року по 18 лютого 2012 року у неї не було.

За таких обставин в зазначеній частині рішення суду першої інстанції на підставі ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, а вимоги товариства про стягнення з ОСОБА_3 боргу за період з 1 січня 2009 по 18 лютого 2012 року залишенню без задоволення як безпідставні.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається що за період з 1 лютого 2012 року було нараховано до сплати: у лютому і березні 2012 року по 207 грн., у квітні 2012 року 103,50 грн. (а.с.30-31).

Зважаючи на те, що апелянт зареєстрована в квартирі за місцем надання послуг з 18 лютого 2012 року, за 12 днів лютого 2012 року вона повинна сплатити солідарно з ОСОБА_2 85 грн. 66 коп. (із розрахунку 207 грн.: 29 днів х 12 днів = 85,66 грн.), за березень 2012 року 207 грн., за квітень 2012 року 103 , 50 грн., а всього з апелянта на користь позивача підлягає стягненню 396, 16 грн. ( 85,66 грн. + 207 грн. + 103, 50 грн. = 396,16 грн.).

Доводи апеляційної скарги про те, що за місцем реєстрації апелянт з 2012 року фактично не проживала являються неспроможними.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу.

За змістом вказаної норми місцем проживання особи є її місце реєстрації за певною адресою.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та (або) членів його сім'ї при відповідному документальному оформленні.

Місцем реєстрації апелянта за даними її паспорту з 18 лютого 2012 року являється квартира, за якою позивачем надавалися відповідні послуги. Доказів про те, що апелянт з метою не проведення відповідних нарахувань письмово зверталась до житлового органу із заявою про її тимчасову відсутність за місцем реєстрації, надавала відповідні докази такої відсутності, остання суду не надала.

Оскільки апелянт з лютого 2012 року не зверталася до житлового органу для документального оформлення факту своєї відсутності, не зазначала час відсутності, не надавала документів на підтвердження цих фактів, підстав для звільнення її від сплати вартості житлово-комунальних послуг за вказаний період часу не має.

Довідка житлового органу про те, що з травня 2012 року ОСОБА_3 фактично проживала разом із сином ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 (а.с.62) не є підставою для звільнення її від оплати послуг за теплопостачання за період з 18 лютого по квітень 2012 року в загальній сумі 396,16 грн., оскільки з травня 2012 року і по вересень 2012 року нарахування за послуги з теплопостачання позивачем не проводилися, що підтверджується копією особистого рахунку споживача (а.с.4, 35-36, 30-32).

Доводи апеляційної скарги про неякісне надання позивачем послуг з теплопостачання за період з лютого по квітень 2012 року допустимими доказами не підтверджуються. Надані відповідачами акти про марнотратне використання теплової енергії і порушення режиму теплопостачання за 18 грудня 2009 року, 1січеня, 17 лютого,28 жовтня,1 грудня 2010 року, 29 березня,16 лютого, 29 листопада 2011 року не є підставами для висновку про недотримання температурного режиму теплопостачання у лютому-квітні 2012 року.

Посилання апелянта на те, що протягом 2014-2015 років виконавчою службою проводилися відрахування із її пенсії на виконання судового наказу, який згодом був скасований, не є підставою для відмови у стягненні вищевказаної суми заборгованості. Апелянт не позбавлена можливості повернути стягнуті з неї кошти за скасованим судовим наказом в порядку, передбаченому ст.380 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції не оскаржував, а тому судове рішення в частині стягнення заборгованості з останнього відповідно до ст.303 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядалося.

Керуючись ст. ст.307,309,313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16 грудня 2014 року по цій справі в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Краматорськтеплоенерго» заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 1 січня 2009 року по 1 жовтня 2012 року в загальній сумі 3081,31 грн. і судових витрат в сумі 243,60 грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ТОВ «Краматорськтеплоенерго» задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 як із солідарного боржника з ОСОБА_2 заборгованість за теплопостачання з 18 лютого по 1 вересня 2012 року в загальній сумі 396, 16 грн. (триста девяносто шість гривень 16 копійок), а також 3, 96 коп. (три гривні 96 коп.) компенсації судового збору. В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 відмовити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядалося.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: