АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі Хоменку О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Перший український експертний центр», третя особа: ОСОБА_2, про зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

26 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Перший український експертний центр», третя особа: ОСОБА_2, у якому просив зобовязати відповідача демонтувати металеві двері і комору в приміщенні сміттєприймача на 4 поверсі в будинку АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є власником квартири НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1. На 4 поверсі вказаного будинку знаходиться приміщення загального користування. З моменту його вселення в будинок, вказане приміщення відгорожене металевими дверима, власником яких являється ОСОБА_2

На думку позивача встановлені третьою особою у справі ОСОБА_2 металеві двері, без погодження з ним, перешкоджають доступу до сміттєприймача.

Незважаючи на неодноразові звернення до ТОВ «Перший український експертний центр», яке є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1, жодних дій щодо демонтажу самостійно встановлених третьою особою дверей, здійснено не було.

Оскільки викладене порушує його права, передбачені ч.2 ст. 382 ЦК України, посилаючись на положення Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», позивач вважав, що ТОВ «Перший український експертний центр» повинен демонтувати металеві двері та комору.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Справа № 753/6260/15 25044
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8083/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Цимбал І.К.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Гаращенко Д.Р.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції 07 травня 2015 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, а також неповного зясування обставин, що мають значення для справи, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

В обґрунтування заявлених вимог апелянт вказав, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки доводам позовної заяви про порушення вимог, передбачених положеннями Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», відповідно до якого зведення комор в допоміжних приміщеннях забороняється, оскільки є порушенням правил пожежної безпеки, а тому відповідач, як балансоутримувач, який за вказаним Законом повинен утримувати приміщення, на думку позивача, зобовязаний усунути порушення. Крім того, на його думку, судом першої інстанції було порушено норми цивільного процесуального законодавства, що виразилось в тому, що в супереч ст.ст.129,130 ЦПК України, судом першої інстанції були недотриманні строки призначення попереднього засідання та воно взагалі не було проведено.

У судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представник ТОВ «Перший український експертний центр» за довіреністю Тарасенко Ю.Д., та представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_6 заперечували проти апеляційної скарги, просили її відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є власником квартири НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1.

На четвертому поверсі вказаного будинку, де знаходиться і квартира позивача, у допоміжному приміщенні для сміттєзбірника обладнано комору, яка зачиняється металевими дверима. Вказаною коморою почергово користуються власники квартир, які розташовані на 4-му поверсі вказаного будинку, а саме власники квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 60 ЦПК України та ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та виходив з того, що відповідач не повинен нести відповідальність за встановлення залізних дверей, які належать третій особі і якими користуються мешканці поверху у будинку, як дверима від комори, оскільки відповідач за дії, в тому числі неправомірні, власників квартир будинку, що призвели до порушень прав чи інтересів інших осіб, відповідальності не несе, оскільки це не входить до повноважень балансоутримувача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Пунктами 3.1.13, 3.1.14, 3.7.18 Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» встановлено, що використання допоміжних приміщень для розміщення майстерень, комор та інших завдань; розміщення в них побутових речей, обладнання, інвентарю та інших предметів не допускається.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. А відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересів.

Як вбачається із матеріалів справи, металевими дверима та коморою в приміщенні сміттєзбірника на 4 поверсі в будинку АДРЕСА_1 почергово користуються мешканці четвертого поверху вказаного будинку, а саме власники квартир НОМЕР_2 та НОМЕР_3, що, на думку позивача, порушує його права, передбачені ст.ст. 382, 369 ЦК України.

Але позивач вважав, що його право порушується відповідачем по справі, як балансоутримувачем будинку в якому проживає позивач.

Положенням ч.1 ст. 33 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов предявлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Клопотань в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України в суд першої інстанції не надходило, а тому суд правомірно розглянув справу в рамках предявленого позову та прийшов до правильного висновку про те, що ТОВ «Перший український експертний центр» як балансоутримувач будинку, згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є юридичною особою, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом, але не несе відповідальності за дії, в тому числі неправомірні, власників квартир.

Виходячи з матеріалів справи ТОВ «Перший український експертний центр» попереджали письмово ОСОБА_2 про неправомірне встановлення металевих дверей місці загального користування, що перекриває доступ систем централізованого опалення будинку (а.с. 22), але вказані порушення третьою особою с усунуті не були.

Колегія суддів вважає, що відповідач по справі ТОВ «Перший український експертний центр» не порушує прав позивача оскільки встановлення металевих дверей відбулося самовільно без відповідних погоджень і дозволу усіх співвласників будинку.

Судова колегія враховує доводи апеляційної скарги щодо не дотримання судом першої інстанції норм цивільного процесуального закону ст. ст.129,130 ЦПК України, однак вказані недоликі не є підставою для скасування правильного по суті рішення відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч.3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене колегія судів вважає, що рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року ухвалено з додержанням вимог матеріального законодавства. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції не впливають, підстав для його зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, ч. 1 п. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді