Справа № 728/593/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року Бахмацький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді - Приліпка В.М.

при секретарі - Петренко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмачі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Бахмацька районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи на те, що рішенням народного суду Бахмацького району від 23.11.1983 року їй надана квартира АДРЕСА_1. З цього часу вона проживає в цій квартирі разом з донькою ОСОБА_3. Позивачка зареєстрована в квартирі за адресою м. Бахмач, вул. Петровського, 78/2 з 26.01.1984 року. В цій квартирі також проживали ОСОБА_4, яка померла 07.08.2013 року, та ОСОБА_5, який помер 31.08.2014 року. Після смерті ОСОБА_5 позивачка дізналася, що її чоловік ОСОБА_2, який є спадкоємцем майна померлих, має намір продати квартиру, в якій вона проживає. 16.02.2015 року позивачка дізналася про наявність договору купівлі-продажу від 15.06.1992 року, згідно з яким ОСОБА_4 купила 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями і в її належність перейшли окремі кімнати в цій квартирі. Ні позивачка, ні її донька, яка на момент продажу квартири була неповолітньою, не давали ні письмової, ні усної згоди на придбання спірної квартири у власність ОСОБА_4. Позивачка просить поновити строк позовної давності, оскільки про наявність договору купівлі-продажу дізналася лише 16.02.2015 року, та визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою м. Бахмач, вул. Петровського, 78/2, укладений між Бахмацьким ремонтно-транспортним підприємством та ОСОБА_4 15.06.1992 року.

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали, а також подали заяву про збільшення позовних вимог, в якій просять визнати недійсним також свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 26.03.2015 року ОСОБА_2 державним нотаріусом Бахмацької районної державної нотаріальної контори, згідно якого ОСОБА_2 успадкував 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою м. Бахмач, вул. Петровського, 78. Виклали обставини, зазначені у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позову не визнав та пояснив, що квартира була придбана на законних підставах, тому обидва договори є законними. Також вважає, що позивачкою був пропущений строк позовної давності для звернення до суду і підстав для його поновлення не вбачається оскільки позивачка знала, що його батьки купили даний будинок.

Представник третьої особи Бахмацької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надіслав до суду пояснення, в якому просить розглянути справу у його відсутність та просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що угода про відчуження майна була посвідчена нотаріусом з дотриманням діючих на 1992 рік норм Цивільного кодексу 1963 року та Закону Української РСР „Про державний нотаріат. Сторонами угоди були надані всі необхідні для цього документи, договір підписано сторонами власноручно, що свідчить про досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору. Що стосується ущемлення особистих та майнових прав неповнолітніх дітей, то така норма була б доцільна при відчуженні нерухомого майна від імені неповнолітніх дітей, а не при його набутті на ім`я наймача житлового приміщення, членом сім`ї якого були неповнолітні діти. До того ж, така норма була зазначена Цивільним кодексом України з 2004 року і обов`язок її застосування нотаріусом здійснюється з 2004 року. Що стосується свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім`я ОСОБА_2 26.03.2015 року, тобто після смерті ОСОБА_5, то при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусу були надані сподкоємцем всі необхідні для цього документи. Відомості про обтяження нерухомого майна, а саме 1/4 частини житлового будинку по вул. Петровського, 78, були відсутні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що проживав по сусідству з ОСОБА_2 і знав про те, що ОСОБА_4 у 1992 році купила квартиру за адресою м. Бахмач, вул. Петровського, 78/2, в якій на той час проживала. Чи знала про це позивачка ОСОБА_1, йому невідомо, але коли Бахмацьким ремонтно-транспортним підприємством почали продаватись квартири, оголошення про це висіли на будинках, всі їх бачили і знали, що квартири продаються.

Аналогічні пояснення дали в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона була подругою ОСОБА_1 і знає про те, що остання разом з дитиною проживала з 1983 року в квартирі за адресою м. Бахмач, вул. Петровського, 78/2, яка була надана їй рішенням Бахмацького суду.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню із наступних підстав:

Як встановлено в судовому засіданні, що рішенням народного суду Бахмацького району від 23.11.1983 року позивачці була надана квартира АДРЕСА_1.

Згідно реєстраційного посвідчення від 08.06.1992 року власником домоволодіння № 78 в м.Бахмач по вул.Петровського було Бахмацьке ремонтно-транспортне підприємство.

15 червня 1992 року між Бахмацьким ремонтно-транспортним підприємством та ОСОБА_4, що проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено договір купівлі-продажу 1/4 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою м. Бахмач, вул. Петровського, 78/2. Даний договір був посвідчений державним нотаріусом Бахмацької державної нотаріальної контори.

Відповідно до ст.ст. 2, 4 Закону України «Про власність», що був чинним на момент укладення спірного договору, право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.

Згідно ч. 2, 3 ст. 15 Закону України «Про власність» наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім»ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦК України (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов»язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов»язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків, примусового продажу, належить власникові.

Ст. 227 ЦК України (1963 року) вказує, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що даний договір купівлі продажу 1/4 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою м. Бахмач, вул. Петровського, 78/2 був укладений на законних підставах. Він посвідчений нотаріально і зареєстрований 13.10.1992 року в Прилуцькому МБТІ за № 6663. Договір підписано власником і покупцем власноручно, що свідчить про досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору. Посилання ж позивача на ст. 48 ЦК України (1963 року) суд вважає безпідставними і такими, що суперечать нормам на той час діючого законодавства. У справі відсутні докази, що ОСОБА_1 та її донька були членами сім»ї ОСОБА_4 і тому підстав для визнання даного договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями недійсним немає, так як при укладенні договору ніяких порушень законодавства, які б давали підстави для визнання договору недійсним, в судовому засіданні не встановлено.

Крім цього, відповідно до ст. 71 Цивільного кодексу України (1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно ст. 76 вищевказаного Кодексу перебіг строку позовної давності виникає з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Статтею 257 Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, також передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень чинного Цивільного кодексу України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк предявлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

ОСОБА_1 звернулася до суду 06 березня 2015 року, просить поновити строк позовної давності, оскільки про наявність договору купівлі-продажу від 15.06.1992 року вона дізналася лише 16.02.2015 року.

Відповідач підстав для поновлення строку позовної давності не вбачає і вважає за необхідне застосувати його.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши думку сторін, суд вважає, що позивач без поважних причин пропустив строк позовної давності.

Згідно ч.1 ст.80 ЦК України (1963 року) закінчення строку позовної давності до пред»явлення позову є підставою для відмови в позові.

Також суд вважає, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача щодо визнання недійсним також свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.03.2015 року ОСОБА_2 державним нотаріусом Бахмацької районної державної нотаріальної контори, згідно якого ОСОБА_2 успадкував 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою м. Бахмач, вул. Петровського, 78.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

26.03.2015 року Бахмацькою державною нотаріальною конторою на підставі договору купівлі-продажу 1/4 частини жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою м. Бахмач, вул. Петровського, 78/2, посвідченого Бахмацькою держнотконторою, на ім»я ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім»я ОСОБА_2 після смерті батька ОСОБА_5, який помер 31.08.2014 року, який прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_4

Доказів того, що при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом були порушені норми чинного законодавства у судовому засіданні позивачем не надано.

Керуючись ст.ст.47, 48, 71, 76, 80, 224, 225, 227 ЦК України (1963 року), Законом України «Про власність», ст..ст.257, 267, 1261-1223, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 61, 213 - 215, 218 ЦПК України, , суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Бахмацька районна державна нотаріальна контора про визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ______________