Провадження № 2/369/485/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Нікушина В.В.

За участю секретаря Сокиран І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_1, ПАТ «Київський страховий дім», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Експрес 1», Моторно (транспортне) бюро України про застосування наслідків недійсного правочину, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року позивач приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - позивач) звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач), треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Експрес 1», Моторно (транспортне) бюро України про застосування наслідків недійсного правочину.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22.01.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АС номер 8836621 (надалі-Договір страхування), згідно якого застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1.

02.06.2015 року ПП «Тандем» на адресу заявника було подано заяву про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для страхового відшкодування, окрім того 04.06.2015 року аналогічна заява була надіслана позивачу від відповідача ОСОБА_1

Згідно поданої відповідачем зави, позивача, було повідомлено про те, що 31.05.2015 року в м.Києві по вул. Кайсарова трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, що належить ПП «Тандем», яким керував ОСОБА_3

Звернувшись до Моторно (транспортного) страхового бюро України в процесі страхового розслідування позивачем було зясовано, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Богдан», д.н.з АІ 1299 ВМ на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім» у відповідності до договору обовязкового страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АС №6991925.

06.10.2014 року позивачем було надіслано потерпілому листа, згідно якого у виплаті страхового відшкодування відмовлено у звязку із тим, що поліс №АС/883621 від 21.01.2014 року є нікчемним, через що було запропоновано останньому звернутись до ПрАТ «Київський страховий дім» для виплати страхового відшкодування.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ПАТ «Київський страховий дім» надав суду заперечення в яких зважаючи на те, що позовні вимоги є безпідставними, та необґрунтованими просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі та просив відмовити в його задоволенні.

Представники третіх осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Експрес 1», та Моторно (транспортне) бюро України в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили.

Вислухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ПАТ «Київський страховий дім» повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з копії довіреності № 3539 від 18.10.2013 року, ОСОБА_1 уповноважив експлуатувати безоплатно у своїх інтересах ОСОБА_4 належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії САТ 364286, виданий органом ДАІ 8005, 08.10.2013 року автомобіль марки «Богдан» А-09202, 2007 року випуску (а.с.53). В свою чергу ОСОБА_4 на підставі вищевказаної довіреності користуючись правом передоручення уповноважила ТОВ «Київ-Експрес-1» експлуатувати безоплатно в своїх інтересах вищевказаний автомобіль марки «Богдан».

З копії полісу №АС/8836621 слідує, що 22.01.2014 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно якого була застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Богдан», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.7).

За приписами ст. 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страхування може бути добровільним або обов'язковим (ст. 5 Закону України "Про страхування"). Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Як і будь-яке зобов'язання, страхове зобов'язання може виникати з договору або з інших підстав, які передбачені законом.

Поняття договору страхування закріплено в ст. 979 ЦК України, ст. 354 ГК України та в ст. 16 Закону України "Про страхування". Так, згідно з наведеною статтею Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Отже, договір страхування є двостороннім, оплатним, строковим, консенсуальним.

Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст. 982 ЦК України).

Ст. 981 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). У разі недодержання письмової форми договору страхування такий договір є нікчемним.

Як вбачається із матеріалів справи, 31.05.2014 року в м. Києві по вул.Кайсарова відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Богдан» д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3, який належить ПП «Тандем».

Відповідно до постанови Соломянського районного суду м.Києва від 18.06.2014 року ОСОБА_2 притягнено до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, 02.06.2014 року ПП «Тандем» було подано заяву (повідомлення) за вх.№ЦВ -9851, якою останнє повідомило позивача про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування.

Разом з тим із копії заяви за вх.№9517 від 04.06.2014 року слідує, що відповідачем ОСОБА_1 також було направлено на адресу позивача повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування.

Як стверджував представник позивача, цивільно-правова відповідальність відповідача на дату дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена в ПрАТ «Київський страховий дім» за договором обовязкового страхування серії АС №6991925, а тому на підставі ч.17.3. ст.17 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в зв'язку з чим до договору обовязково страхування серія АС №8836621 від 22.01.2014 слід застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину.

Однак суд не може погодитись з такими висновками позивача зважаючи на наступне.

Так, з матеріалів справи слідує, що 04.06.2014 року ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» звернулась до ПрАТ «Київськи страховий дім» із запитом №5033 щодо надання інформації стосовно полісу №АС/6991925 (вхід.№431 від 10.06.2014 р.).

Згідно листа Вих. №798 від 25.07.2014 року ПрАТ «Київський страховий дім» повідомило ПрАТ «Українська-охоронна страхова компанія», що цивільно-правова відповідальність водія ТЗ «Богдан» д.н.з. НОМЕР_4 у ПрАТ «Київський страховий дім» станом на 31.05.2014 року застрахована не була, оскільки договір ОСЦПВВНТЗ №АС/6991925 від 21.10.2013 року виписаний на ТОВ «Київ-Експрес-1», був розірваний 02.04.2014 року на підставі листа ТОВ «Київ-Експрес-1», вих. №22-1 від 02.04.2014 року, окрім того ПрАТ «Київський страховий дім» повідомлення /заяви та документи по даній події не отримувало.

Так враховуючи ті обставини, що договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/6991925, укладений між ПрАТ «Київський страховий дім» та ТОВ «Київ-Експрес-1» (строком дії з 21.10.2013 року до 20.10.2014 року) - 02.04.2014 року був розірваний за заяво страхувальника, тобто станом на дату вчинення ДТП 31.05.2014 року діяв лише поліс №АС/6991925 від 21.10.2013 року виданий позивачем, суд не знаходить підстав для застосування наслідків недійсності правочину.

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Ч. 2 ст. 998 ЦК України визначені додаткові підстави для визнання недійсним договору страхування. Так, за змістом цієї норми договір страхування визнається судом недійсним, якщо: його укладено після настання страхового випадку; об'єктом договору страхування є майно, яке підлягає конфіскації. Наслідки недійсності договору страхування визначаються відповідно до положень про недійсність правочинів, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмовити Приватному акціонерному товариству «Українська охоронно-страхова компанія» у задоволенні його позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 203, 206-208, 638, 979, 980-984, 998 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст.4, 10, 11, 60, 79, 86, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» до ОСОБА_1, ПАТ «Київський страховий дім», треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Київ Експрес 1», Моторно (транспортне) бюро України про застосування наслідків недійсного правочину залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя