Справа № 234/4029/15-ц
Провадження № 2/234/2392/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року м. Краматорськ
Краматорський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Кравченко О.Ю., при секретарі Каліберді А.О., розглянувши у відритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання втратившим право користування житловим приміщенням, -
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання втратившим право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що на підставі біржового договору купівлі-продажу № 1871 Н від 04.08.2000 року підтверджене рішенням Краматорського міського суду від 06.12.2005 року вона є власником квартири АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстрована та постійно проживає позивачка по справі, а відповідачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, також зареєстрована в цій квартирі, але не проживає з моменту реєстрації, особистих речей у квартирі немає. На теперішній час місцезнаходження відповідачки невідомо. Позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, але надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася по невідомій суду причині, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала.
Відповідно до вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі біржового договору купівлі-продажу № 1871 Н від 04.08.2000 року, підтверджене рішенням Краматорського міського суду від 06.12.2005 року, належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.3,4).
Як вбачається з адресної довідки (а.с.21) ОСОБА_2 зареєстрована з 21.11.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 за паспортом НОМЕР_1 виданий Краматорським МВ ГУМВС України в Донецькій області 11.04.2002 року.
Згідно акту ЖБК «Україна» б/н від 20.03.2015 року, в квартирі квартири АДРЕСА_1 зареєстрована відповідачка ОСОБА_2, але не проживає за вказаною адресою з моменту прописки (а.с.5).
Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ст. ст. 150, 155 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено право користування жилим будинком (квартирою).
Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
При таких обставинах, відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 150, 155 ЖК України, ст. 391 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та визнання втратившим право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення Краматорського міського суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд.

Суддя О. Ю. Кравченко