Справа № 473/2070/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Висоцької Г.А.,

при секретарі Радєвій Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенськ Миколаївської області із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 07.10.1993 року за договором дарування нерухомого майна ОСОБА_2 отримала в дар від своєї матері ОСОБА_3 37/100 частки житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області. Право власності на 37/100 частки житлового будинку було зареєстровано за нею у КП Вознесенське МБТІ 15.10.1993 року.

Проте, право власності на 37/100 частки земельної ділянки наданої для обслуговування вказаної частки житлового будинку вона на своє ім'я не оформила, а формальним власником земельної ділянки в цілому залишилася її матір ОСОБА_3

01.03.2008 року їх матір померла, після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли 63/100 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0660 га., призначеної для обслуговування житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області.

Ще за свого життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно якого все належне їй рухоме та нерухоме майно заповідала ? частку ОСОБА_2, а ? частку ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частках.

При зверненні до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, позивачам було відмовлено у звязку з тим, що за життя спадкодавцем ОСОБА_3 не було здійснено відчуження частки земельної ділянки та в предявленому державному акті на землю останній належить ціла земельна ділянка площею 0,0660 га., хоча в дійсності в праві власності на житловий будинок на час відкриття спадщини їй належало 63/100 часток.

На підставі викладеного, просили суд, визнати за ОСОБА_2 право власності на 37/100 часток земельної ділянки площею 0,0660 га., призначеної для обслуговування житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області, визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частці за кожною, на 63/100 вказаної земельної ділянки.

Позивач ОСОБА_2 І,П. в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, повне підтримання позовних вимог, просила суд позов задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини справи, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 міської ради Миколаївської області в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення позовних вимог залишив на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на наступне.

Відповідно до договору дарування ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 37/100 частки житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області. Договір був посвідчений старшим державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 07.10.1993 року за № 1892 (а.с.14 ).

Право власності на 37/100 частки житлового будинку було зареєстровано за ОСОБА_2 у КП Вознесенське МБТІ 15.10.1993 року за реєстровим номером 3652.

Однак, право власності на земельну ділянку, надану для обслуговування житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області площею 0,0660 га. на даний час зареєстровано за ОСОБА_3, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 28.09.1993 року за № 1548, витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.10.2008 року (а.с.24, 26).

ОСОБА_3 померла 01.03.2008 в м. Вознесенську Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП від 04.03.2008 року (а.с.39).

Відповідно до чинної на час укладення правочину редакції ст. 30 ЗК України (1990 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Що також узгоджується з п.п. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою №2 від 19 березня 2010 року).

Згідно зазначеної постанови при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалося у договорі відчуження.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_2 є власником 37/100 частки житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області, згідно договору дарування від 07.10.1993 року, до неї згідно ст. 30 ЗК України (1990 року) повинно перейти право власності на 37/100 часток земельної ділянки площею 0,0660 га, на якій розміщений зазначений будинок.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 37/100 часток спірної підлягають задоволенню.

Крім того, позивачами заявлено вимогу про визнання за ними право власності по 1/2 частці за кожною, на 63/100 спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3.

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої увійшла - до складу якої увійшли 63/100 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0660 га., призначеної для обслуговування житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області.

Позивачі є спадкоємцями за заповітом, які у встановленому порядку прийняли спадщину, проте нотаріус відмовляє їм в оформленні спадкових прав щодо частки спірної земельної ділянки у звязку з тим, що за життя спадкодавцем ОСОБА_3 не було здійснено відчуження частки земельної ділянки та в предявленому державному акті на землю останній належить ціла земельна ділянка площею 0,0660 га, хоча в дійсності в праві власності на житловий будинок на час відкриття спадщини їй належало 63/100 часток ( а.с. 29 ).

Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом.

Матеріали справи вказують на те, що позивачі належним чином прийняли спадщину.

В матеріалах справи є достатні докази належності спадкодавцю 63/100 часток спірної земельної ділянки, а тому це майно вважається таким, що ввійшло до складу спадщини.

Враховуючи вказані обставини та те, що позивачі не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що їх цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 37/100 часток земельної ділянки площею 0,0660 га., призначеної для обслуговування житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області( кадастровий номер :06:026:0021).

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по 1/2 частці за кожною, на 63/100 земельної ділянки площею 0,0660 га., призначеної для обслуговування житлового будинку № 49 по вулиці Карла Маркса в місті Вознесенську Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 01.03.2008 року в м. Вознесенську.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Висоцька Г.А.