АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 761/4810/15-ц Головуючий у 1 інстанції - Фролова І.В..
Апеляційне провадження № 22-ц/796/8030/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Слащуку А.С.

за участю позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

представника відповідача Хмирова Е.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» про визнання договору поруки припиненим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «КБ «Надра» про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що 17 вересня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та ЗАТ «Макарово» укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №53/КЛ/2007-978, відповідно до якого банк встановлює ліміт заборгованості за кредитною лінією в сумі, яка не може перевищувати 1 000 000,00 євро, з терміном користування кредитною лінією з 17 вересня 2007 року по 17 вересня 2012 року. У той же день між сторонами укладено кредитну угоду 52/КЛ/2007-978 на суму 2 398 465,00 євро, що складає 70% від загальної вартості Імпортного Контракту та премію ЕКА, терміном до 13 вересня 2012 року.

Також встановлено, що 17 вересня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та ЗАТ «Макарово» укладено кредитний

договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №51/ КЛ/2007-978/980, відповідно до умов якого банк встановлює ліміт заборгованості за кредитною лінією в сумі, яка не може перевищувати еквівалент 1 969 660,94 євро, терміном користування кредитною лінією з 17 вересня 2007 року по 17 вересня 2012 року.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за вищевикладеними кредитними Договорами 17 вересня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 (поручитель) укладено договір поруки, відповідно до умов якого позивач поручився за виконання зобов'язання ЗАТ «Макарово» за наступними кредитними договорами: Кредитний договір №51/КЛ/2007-978/980 від 17 вересня 2007 року; Кредитний договір №52/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року Кредитний договір №53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року.

Виходячи з того, що у зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитних договорів, банк звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ЗАТ «Макарово» та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, і рішення по суті у даній справі не ухвалено, а також що ухвалою Господарського суду Київської області від 26 травня 2011 року ОСОБА_3 залучено до участі у якості третьої особи на стороні відповідача у справі № 26/064-11 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ЗАТ «Макарово» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, що мають значення для справи, дійшов висновків, які відповідають встановленим обставинам справи, та правильно застосував норми матеріального права.

Предметом спору у даній справі є визнання договору поруки припиненим.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Правильно встановлено, що 17.09.2007 між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та ЗАТ «Макарово» укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №53/КЛ/2007-978. В той же день між ВАТ «КБ «Надра» (правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра») та ЗАТ «Макарово» укладено кредитний договір про відкриття кредитної лінії з вільним режимом кредитування №51/ КЛ/2007-978/980. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевикладеними кредитними договорами 17.09.2007 між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого останній поручився за виконання зобов'язання ЗАТ «Макарово» за кредитними договорами.

Сторони узгодили всі істотні умови договорів при укладенні, передбачили, що у відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Встановлено, що згідно до п. 3.3.8 (договір №53/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року), п. 5.2.6 (договір №52/КЛ/2007-978 від 17 вересня 2007 року), п. 3.3.8 (договір №51/КЛУ2007- 978/980 від 17 вересня 2007 року) банк має право вимагати дострокового погашення траншів, виданих в межах кредитної лінії і нарахованих відсотків за ними у випадку хоча б одноразового порушення позичальником строку повернення відсотків за кредитом та/або кредиту (його частини), а також у разі порушення позичальником будь-яких інших умов цього договору та договорів, що забезпечують виконання зобов'язань позичальником за цим договором. Крім того, право дострокового стягнення також передбачено умовами договору поруки.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк не використав свого права на дострокове розірвання договору та стягнення заборгованості, не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитних договорів, банк, скориставшись правом дострокового стягнення, передбаченого п.п. 3.3.8, 5.2.6 кредитних договорів (ас. 15, 35) та договору поруки (ас. 6 - 9), 03.12.2009 звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ЗАТ «Макарово» та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (ас. 171). На даний час справа перебуває в провадженні Солом'янського районного суду м. Києва та рішення по суті у даній справі не ухвалено.

Відповідно до п.п. 22, 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Також з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Київської області від 10.05.2011 (ас. 140 - 142) ОСОБА_3 було залучено у якості третьої особи на стороні відповідача у справі № 26/064-11 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ЗАТ «Макарово» про стягнення заборгованості.

З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав вважати договір поруки від 17 вересня 2007 року припиненим, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'явив вимоги до поручителя шляхом звернення до суду з позовом до основного позичальника та поручителя з вимогами про дострокове стягнення заборгованості, що не суперечить вимогам ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване ч. 4 ст. 559 ЦК України «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки розуміється як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 був позбавлений можливості реалізувати свої права шляхом подачі заперечень щодо правомірності нарахованого обсягу заборгованості у справі № 26/058-11 за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ЗАТ «Макарово» про стягнення заборгованості, оскільки дані правовідносини не є предметом розгляду у даній справі та не мають правового значення для розгляду справи по суті.

Інші доводи апеляційної скарги, на які посилаються позивач та його представник як на підстави своїх доводів та заперечень, не заслуговують на увагу, оскільки в порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються встановленими судом обставинами.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І.Шкоріна