Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Максимчук З.М.,

суддів - Григоренка М.П., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» та виконавчого комітету Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», Житлово-комунального підприємства "Галицьке", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення окремих особових рахунків співвласникам квартири на оплату житлово-комунальних послуг та зобов»язання на укладення окремих договорів про надання житлово-комунальних послуг,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені повністю.

Зобов»язано виконавчий комітет Рівненської міської ради, ЖКП «Галицьке», ТОВ «Рівнетеплоенерго» укласти окремі договори про надання житлово-комунальних послуг по квартирі за адресою АДРЕСА_1 із співвласниками ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та виділити окремі особові рахунки кожному співвласнику.

Зобов»язано ЖКП «Галицьке», ТОВ «Рівнетеплоенерго» розділити оплату за надання житлово-комунальних послуг між співвласниками з 26 лютого 2015 року.

Зобов»язано співвласників, відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укласти окремі договори про надання житлово-комунальних послуг із ЖКП «Галицьке», ТОВ «Рівнетеплоенерго» відповідно до часток у спільному майні.

В апеляційних скаргах ТОВ «Рівнетеплоенерго» та виконавчий комітет Рівненської міської ради посилаються на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права за неповно з»ясованих обставин справи.

________________________________________________________________________________

Справа № 569/3064/15-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_4

Провадження № 22-ц/787/1287/2015 Суддя-доповідач - ОСОБА_5

ТОВ «Рівнетеплоенерго» вказує, що задовольняючи позов, судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що відповідний договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання було укладено між ОСОБА_1 та ТОВ «Рівнетеплоенерго» ще 12.03.2010 року за № 111325. Крім того, ще у листопаді 2009 року для ОСОБА_1 було виділено окремий особовий рахунок № 111325 на загальну площу 29,25 м.кв. відповідно до її частки- ? від загальної площі квартири 58,5 м.кв., по якому позивачка здійснює оплату послуг.

Стверджує, що за даних умов право позивачки на сплату вартості наданих послуг пропорційно належній частці у праві спільної власності на квартиру, як і право на укладення відповідного договору з виконавцем послуг не є порушеним, а отже позовні вимоги є безпідставними.

Зазначає, що судом першої інстанції не було надано належної правової оцінки межам правових повноважень ОСОБА_1 як позивача у справі. Звертаючись з відповідним позовом ОСОБА_1 вимагала зобов»язання ТОВ «Рівнетеплоенерго» укласти аналогічні окремі договори з іншими співвласниками квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3, для яких уже відкрито особовий рахунок № 111521 та виділення їм окремих особових рахунків. Тобто заявлено вимогу, яка належить до виключної компетенції цих осіб, оскільки прямо пов»язана з узгодженням між ними порядку сплати спожитих послуг по їхньому спільному особовому рахунку.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог щодо зобов»язання ТОВ «Рівнетеплоенерго» вчинити дії відмовити.

Виконавчий комітет Рівненської міської ради зазначає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не враховано того, що виконавчий комітет не може укласти договір про надання житлово-комунальних послуг по квартирі за адресою АДРЕСА_1, тому що не є виконавцем послуг чи власником приміщення. Крім того, договір про надання житлово-комунальних послуг укладається на приміщення, а не на частку у спільному майні.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані /пропущення строку позовної давності тощо/, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі є співвласниками квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка складається із трьох житлових кімнат, загальною площею 62,6 кв.м. та розташована на п"ятому поверсі дев»ятиповерхового будинку. Співвласникам квартири належать частки: ОСОБА_1- 1/2, ОСОБА_3 1/4, ОСОБА_2 1/4 .

В листопаді 2006 року КТП РМР «Комуненергія», організація, яка обслуговувала житловий будинок позивачки до листопада 2009 року, здійснила розподіл особового рахунку № 19739 відкритого за даною адресою на ім»я ОСОБА_6, який помер 05.11.2002 році на два рахунки: на ім»я ОСОБА_1 на загальну площу 29,25 м.кв./№ рахунку 111325/, та на ім»я ОСОБА_3 та ОСОБА_7В / № рахунку 111521//а.с. 28-38/.

В судовому засіданні апеляційного суду, позивачка ОСОБА_1 пояснила, що особовий рахунок на вказану квартиру розділено і відкрито окремий особовий рахунок по наданню комунальних послуг на її ім»я та на ім»я ОСОБА_3 та ОСОБА_7 і в ЖКП «Галицьке».

Таким чином, судом встановлено, що на ім»я позивачки ОСОБА_1, якій належить ? частина квартири, з ТзОВ «Рівнетеплоенерго» та ЖКП «Галицьке» вже відкриті окремі особові рахунки, по яким здійснюється нарахування за користування комунальними послугами.

30.12.2008 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу позивачці присвоєно дошлюбне прізвище ОСОБА_2 /а.с.13/.

За положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права.

Відповідно до ст. ст. 355, 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із чч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 жовтня 2014 року у зв»язку з неможливістю виділу частки ОСОБА_2 в натурі квартири, їй виділено ідеальну частку в розмірі ? частини в квартирі АДРЕСА_2 та визнано за нею право власності на 1/4 ідеальну частку квартири за вказаною адресою.

Рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене, є чинним.

Пленум Верховного Суду України в п. 14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз"яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Проте, всупереч вимогам ст.ст. 10,60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, позивачка не надала доказів на обґрунтування своїх позовних вимог та яким чином відповідачі порушують її права.

Судом також встановлено, що відповідачі по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є співвласниками квартири, з позовом до суду про визначення порядку користування жилим приміщенням та про розподіл особових рахунків не звертались.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості /ст. 627 ЦК України/.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що висновок суду першої інстанції стосовно того, що виконання обов»язку позивача щодо оплати житлово-комунальних послуг та послуг з теплопостачання утруднюється відмовою ЖКП «Галицьке» та ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснити поділ особового рахунку між співвласниками квартири за відсутності відповідного судового рішення, а також відсутності згоди між співвласниками щодо порядку поділу оплати житлово-комунальних послуг, тому позов підлягає задоволенню, суперечить викладеним вимогам чинного законодавства та порушує права відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 як співвласників квартири.

За таких обставин слід визнати, що рішення суду не може бути визнано законним та обґрунтованим, а тому на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Згідно ч.5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в матеріалах справи документально не підтверджено, що позивач ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору відповідно до п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», як зазначено в тексті позовної заяви, то відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню підлягають судові витрати, понесені відповідачами та документально підтверджені.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» та виконавчого комітету Рівненської міської ради - задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Рівненської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», Житлово-комунального підприємства «Галицьке», ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виділення окремих особових рахунків співвласникам квартири на оплату житлово-комунальних послуг та зобов»язання на укладення окремих договорів про надання житлово-комунальних послуг скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» судовий збір у розмірі 121,80 гривень за подання апеляційної скарги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Рівненської міської ради судовий збір у розмірі 121,80 гривень за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий: З.М.Максимчук

Судді: М.П.Григоренко

ОСОБА_8