Провадження № 2/0202/2592/2015
08 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.
за участю секретаря - Фісун К.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.10.2005 року у розмірі 59 578,58 грн.; з ПАТ Акцент банк, ОСОБА_1 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн., з ОСОБА_1 стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3 200,00 грн. та судовий збір.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору № б/н від 12.10.2005 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. зі сплатою за користування ним відсотків 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, який співпадає з строком дії картки. Проте, в порушення умов договору відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконала, що стало підставою для звернення до суду.
Вимоги до відповідача ОСОБА_1, що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ А-Банк договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у звязку з чим вони є солідарними відповідачами за предявленим до стягнення боргом.
Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2013 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованостібула задоволена частково.
Ухвалою суду від 18 лютого 2014 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 червня 2013 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПРИВАТБАНК до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіскасовано, в заяві про перегляд заочного рішення суду заявником було зазначено про те, що позивачем не надано розгорнутого (детального) розрахунку заборгованості. Вказала, що з жовтня 2007 року позивач дізнався про виникнення заборгованості за кредитним договором та до моменту звернення позивачем із позовом до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська минуло більше пяти років, позивачем пропущено строки позовної давності строк позовної давності, та зазначив, що розмір заборгованості не відповідає дійсності. , як загальний так і спеціальний, що передбачені ст..257, ч.2 ст.258 ЦК України, та у межах яких позивач може звернутися до суду з вимогою про стягнення з відповідачів суми заборгованості, неустойки ( штрафів, пені).
При новому розгляді справи представник позивача, відповідно до заяви від 08.06.2015 року, просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. Про час і місце слухання справи повідомлялася належним чином, про свідчать повідомлення про вручення.
Представник відповідача ПАТ «Акцентбанк» в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.
Представник позивача не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд вважає за можливим розглянути справу за наявними доказами.
Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до Договору № б/н від 12.10.2005 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, який співпадає з строком дії картки.
З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ «Акцент Банк» взяв на себе зобовязання у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за зазначеними кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником як солідарні боржники (п. 4 Договору поруки), з розміром відповідальності поручителя перед кредитором 10 000 грн.
Згідно п.9.12 умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.
Як вказує у своїй позовній заяві позивач, узвязку з неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 умов договору заборгованість за нею станом на 28.02.2013 р. склала 69 578,58 грн., в тому числі 20 371,39 грн. заборгованість за кредитом; 43 667,73 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 750,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3 289,46 грн. штраф (процентна складова).
Аналізуючи спірні правовідносини, суд приходить до наступного.
Згідно ст. 1054 ЦК України, обовязком Позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.
Згідно ст. ст. 549, 611 ЦК України однією із форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки.
Відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
З урахуванням положень ст. 257 ЦК України у зв'язку зі спливом позовної давності до вимог слід застосувати позовну давність.
Відповідно до пунктів 3.1.1,5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки ( місяць і рік) указано в ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного в картці (поле MONTH). Як зазначає відповідачка на день завершення строку дії кредитної картки в жовтні 2008 року заборгованість за кредитом нею погашена не була, тобто позивачу стало відомо про виникнення заборгованості принаймні в жовтні 2008 року, а з позовом до суду позивач звернувся після спливу 3 річного строку позовної давності, а саме 05.04.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, оскільки позивачем не надано жодного доказу щодо зміни тривалості позовної давності, зупинення перебігу позовної давності чи переривання перебігу позовної давності, тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі, та вимушений в позові відмовити звязку зі сплавом строку позовної давності.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 549, 551, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 224-226 ЦПК України, -
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар