АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/4335/15
Категорія: « сімейні правовідносини» Головуючий 1 інстанції: Григорєв Б.П.
Доповідач: Малінська С.М.
Ухвала

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді Малінської С.М.,

Суддів Бровченка І.О.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року по справі за позовом Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, збереження права на житло, стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернувся до суду з названим позовом , в обґрунтування якого зазначав, що малолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку служби у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова. Дитина влаштована до ЦСРД «Гармонія», де перебуває по цей час. Зазначаючи, що мати дитини ОСОБА_2 не піклується про сина, зловживає спиртними напоями та житлово-побутові умови в квартирі, де мешкає родина є несприятливими для дитини, з урахуванням уточненої позовної заяви позивач просив позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні її сина ОСОБА_3, зберегти за малолітнім сином право на житло за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 123 А, кв. 3, стягнути з відповідачки аліменти та утримання дитини в розмірі 25 % від усіх видів заробітку.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 150 Сімейного кодексу України, передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є матірю неповнолітнього ОСОБА_3.

Згідно характеристики голови правління ОСББ «Старт» ОСОБА_2 мешкає по вул. Ньютона, 123 а, кв. 3 у м. Харкові с грудня 1995 року. За час свого мешкання за вказаною адресою порушень суспільного порядку з її боку не було, скарг від мешканців будинку на неї не надходило, з мешканцями будинку спілкується ввічливо (а.с.33).

Дитина ОСОБА_3 навчався у Мелихівський загальноосвітній школі 1-ІІІ ступенів Нововодолазької районної ради Харківської області з 14 листопада 2008 року.

З 03 грудня 2008 року ОСОБА_3 був влаштований до Харківського обласного притулку для дітей «Гармонія». Родина та неповнолітній не перебували на внутрішкільному або іншому обліку. Пропусків занять без поважних причин за період навчання в ЗОШ не було (а.с.89).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, матері, так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків, а саме: бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім*ї необхідної допомоги, накладення адміністративної від повільності, відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав.

При вирішені спору судом першої інстанції повно та всебічно зясовані обставини справи, дано належну оцінку зібраним доказам , враховані пояснення свідків, допитаних в судовому засіданні, а саме ОСОБА_4, яка пояснила, що ОСОБА_2 знає як нормальну людину, раніше вона вживала спиртні напої, але все більше року вона перестала вживати спиртне. Її малолітній син ОСОБА_5 гарний хлопець, вона була вдома у відповідача та бачила, що там існують всі умови для проживання дитини, мається місце для навчання.

Свідок ОСОБА_6 в суді першої інстанції пояснювала, що знає сімю ОСОБА_2 з 1978 року, це нормальна родина, певний час відповідач вживала спиртні напої, але це було не часто. Знає, що мати та син люблять один одного. Вже більше року ОСОБА_2 зовсім не вживає спиртних напоїв. ОСОБА_5 добре спілкується з людьми, допомагав їй донести сумку. Мати та бабуся часто їздять до інтернату, щоб провідати ОСОБА_3.

Крім того і допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції сам ОСОБА_3 пояснив, що любить свою матір, бабусю, він ночував вдома, не «бомжував», вдома у нього є місце для навчання та відпочинку, від бажає повернутись додому та не хоче, щоб його матір було позбавлено батьківських прав.

За змістом ст.3,9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991р., у всіх діях щодо дітей, у тому числі коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, Декларація прав дитини від 20 листопада 1959 року містить принцип 6, за яким дитина може бути розлучена з матір'ю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради пояснила, що ОСОБА_2 на даний час спритними напоями не зловживає, часто відвідує свого сина ОСОБА_5 у ЦСРД «Гармонія», а стосунки в родині стали сплаченими.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обовязків.

Достатнііх доказів на підтвердження протиправної поведінки ОСОБА_2 або її хвороби з приводу алкоголізму чи наркотичного захворювання позивачем суду не надано.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини, врахував при цьому показання свідків та думку дитини ОСОБА_3 , який заперечував проти позбавлення його матері батьківських прав та бажає повернутись додому.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: