Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ провадження22-ц778/1703/15 Головуючий у 1 інстанції: Скляров В.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.

суддів Гончар М.С.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову, зазначивши зацікавлену особу: АТ «ОТП Багнк».

В заяві зазначав, що ухвалою Кіровського районного суду м. Макіївка від 26 лютого 2010 року по справі № 2-3-10/10 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором CM-SME № 106/241/2007 в сумі 205 440,04 доларів США та 150 515 грн. 68 коп. задоволено заяву позивача та з метою забезпечення позовних вимог тимчасово обмежено право виїзду за межі України ОСОБА_4 та його.

20 лютого 2012 року ухвалою Кіровського районного суду м. Макіївка у справі № 2-3-526/16/12 захід забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України скасовано.

Зазначає, що незважаючи на те, що судом визнано невідповідність вимогам закону застосування обмеження у виїзді особи за межі України, суд в ухвалі від 20.02.1012 року помилково зазначив про скасування заходів забезпечення позову тільки у відношенні ОСОБА_4

Проте. щодо нього до теперішнього часу обмежено у виїзді за межі України, йому стало відомо лише при зверненні до Державної прикордонної служби.

Вважає, що він неправомірно позбавлений права вільно пересуватися та зокрема виїжджати за межі України.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд скасувати захід забезпечення позову у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, застосований до нього ухвало Кіровського районного суду м. Макіївка Донецької області від 26.02.2010 року по справі № 2-з-10/10.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 20 листопада 2014 року у задоволені заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати ухвалу суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити його заяву про скасування заходів забезпечення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судове засідання 14 травня 2015 року сторони, належним чином повідомлені про час та місце розгляд справи, не з'явилися. У відповідності до вимог ст. 305 ЦПК України справа розглянута за їх відсутності.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3, про скасування заходів забезпечення позову суд першої станції, виходив з того, що ОСОБА_3 не довів обставини на які він посилається, та немає відомостей про виконання ним зобовязання перед ПАТ „ОТП Банк на користь якого винесене рішення.

Однак з зазначеними висновками не можна погодитись з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Кіровського районного суду м. Макіївка від 26 лютого 2010 року з метою забезпечення позовних вимог ПАТ „ОТП Банк до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором тимчасово обмежено право виїзду за межі України ОСОБА_3

Підставою для застосування вказаних заходів суд зазначив ч. 3 ст. 151, п. 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України та ст. ст. 1, 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України.

Однак із зазначеними висновками не можна погодитись із таких підстав.

Закон України „Про судоустрій і статус суддів визначає правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріпленим ст.8 Конституції України.

Відповідно до ст. ст. 1, 2 цього Закону судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом, і реалізується шляхом здійснення суддями правосуддя в рамках відповідних судових процедур та у межах наданих повноважень.

Стаття 7 цього Закону гарантує кожному захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обовязків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2 , 8 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін "суд встановлений законом" поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року та "Лавентс проти Латвії" від 7 листопада 2002 року).

Повноваження судів першої та апеляційної інстанцій при вирішенні цивільних справ визначені Цивільним процесуальним кодексом України, у тому числі повноваження щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову .

Перелік заходів забезпечення позову визначено в ст. 152 ЦПК України.

Серед видів такого забезпечення ст. 152 ЦПК України не передбачає вжиття судом тимчасового обмеження особи у виїзді за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежене лише законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України „Про порядок виїзду з України і в вїзду в Україну громадян України.

Стаття 6 цього закону передбачає, що при наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Таким чином, ураховуючи, що в Цивільному процесуальному кодексі України відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому ст. ст. 151-153 ЦПК України, застосувати такий захід забезпечення позову як тимчасове обмеження у виїзді за межі України у звязку з порушенням у суді цивільної справи, слід дійти висновку про те, що суд застосував зазначений спосіб забезпечення позову з порушенням норм Цивільного процесуального кодексу України виходячи за межі своїх процесуальних повноважень. Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції зазначених вимог закону не врахував та безпідставно відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_3

Порушення судом зазначених вимог є порушенням принципу верховенства права, проголошеного Конституцією України, та вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо вирішення справи судом, встановленим законом, оскільки ухвала про забезпечення позову прийнята судом поза межами його компетенції, тому в розумінні цих норм не можна визнати, що ухвала постановлена "судом, встановленим законом".

Відтак, ураховуючи те, що основним принципом судочинства, закріпленим Конституцією України, є законність і що відповідно до

ст. 2 Закону України "Про судоустрій України" суд, здійснюючи правосуддя, на засадах верховенства права забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів суспільства і держави, при постановленні зазначених ухвал суди діяли всупереч нормам процесуального законодавства та поза межами своїх процесуальних повноважень, колегія суддів вважає, що відсутність законодавчого закріплення можливості касаційного оскарження таких ухвал не є перешкодою для їх перегляду в касаційному порядку, тому що заборона такого перегляду стосується ухвал, постановлених судом у межах своїх повноважень.

Таким чином, оскільки ухвала щодо відмови в скасуванні помилково застосованого способу забезпечення позову постановлені судом першої інстанції з перевищенням передбачених законом процесуальних повноважень, вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви щодо скасування заходів забезпечення позову шляхом обмеження громадянину України ОСОБА_3 права виїзду за кордон України до закінчення провадження у справі відмовити.

Керуючись ст.ст.307,311,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 20 листопада 2014 року скасувати.

У задоволенні заяви публічного акціонерного товариства " ОТП Банк про забезпечення позову шляхом обмеження громадянину України ОСОБА_3 права виїзду за кордон України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: