АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

Головуючого - судді Гаращенка Д.Р.

суддів - Ратнікової В.М. . Лапчевської О.Ф.

при секретарі - Кутц А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 р. у справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей Колект» за довіреністю -Лукяненка Костянтина Григоровича про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 р. задоволено заяву ТОВ «Кей-Колект» та замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, на ТОВ «Кей-Колект», та поновлено строк на пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції 09 лютого 2015 р. представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви «Кей Колект»

Свої вимоги обґрунтував тим, що його довіритель не була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, а також вважає, що суд неправомірно замінив сторону у виконавчому проваджені яке не було відкрито, та безпідставно поновив строк для звернення стягнення заборгованості.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України судова колегія вважає, за можливе розглянути справу у відсутності осіб які не з'явились.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., вислухавши пояснення апелянта, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції було вірно встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2011 р. з ОСОБА_5, ОСОБА_2 стягнуто солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 568 553,98 грн. та судові витрати у сумі 1 820 грн.

Рішення набрало законної силі 24 лютого 2011 р.

12.12.2011 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу № 1, відповідно до якого права вимоги заборгованості (включаючи суму наданого кредиту, проценти, комісії, штрафні санкції та інші можливі платежі) договором про надання споживчого кредиту № 0 від 04.12.2007 р. відступлені ТОВ «Кей-Колект». 12.01.2013 р.

Задовольняючи заяву ТОВ «Кей-Колект» про заміну сторони у виконавчому проваджені та поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 378 ЦПК України та ч. 1 ст. 371 ЦПК України, та задовольнив заяву ТОВ «Кей-Колект», замінив стягувача на правонаступника та поновив строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може з наступних підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 того ж Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції поверхово розглянув справу, без перевірки обставин належними доказами, однобічно розглянув справу в інтересах заявника, не вірно встановив існуючи між сторонами правовідносини та прийшов до невірного висновку про задоволення вимог заявника.

Відповідно до ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на час розгляду судами справи) сторонами у виконавчому провадженні є фізичні або юридичні особи.

Боржником є фізична чи юридична особа, яка зобов'язана за рішенням вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні, тобто заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою можливе у зв'язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок : 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою.

Згідно з ч. 2 вказаної статті кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках встановлених законом.

Ст. 378 ЦПК України передбачено можливість заміни сторони у виконавчому провадженні лише у разі правонаступництва, а також при умові, що таке виконавче провадження відкрито відповідно до вимог закону.

Підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва (так само як і внаслідок виконання зобов'язання за боржника поручителем, майновим поручителем, або іншою третьою особою) буде пряма вказівка акта цивільного законодавства (ч. 3 ст. 11 ЦК України), а також настання певних обставин, які мають юридичне значення.

Однак передача або зобов'язання фактора передати грошові кошти у розпорядження другої стороні за плату, та відступлення або зобов'язання відступити своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір факторингу) не є правонаступництвом.

При цьому стаття 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), визначаючи підстави заміни кредитора у зобов'язанні, прямо розділяє такі поняття, як відступлення права вимоги і правонаступництво.

Проаналізувавши положення статті 378 ЦПК України у зв'язку зі ст.ст. 512, 1077,1078 ЦК України і враховуючи існуючу практику Верховного Суду України з цих питань, судова колегія встановила, що заявник звернувся до суду з заявою и виклав свої доводи щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Однак як слід з матеріалів справи таке виконавче провадження не було відкрито, що підтверджується Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ м. Києва Шеремета Ю.М. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12 січня 2013 р.

Крім того як вже було встановлено колегією суддів відступлення права вимоги за договором факторингу не є правонаступництвом, а тому не підпадає під вимоги ч.1 ст. 378 ЦПК України.

Суд першої інстанції керуючись ч. 1 ст. 371 ЦПК України поновив заявнику строк, для пред'явлення виконавчого документа до виконання, визнавши причини його пропуску поважними.

Судова колегія вважає не погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, вважає, що воно прийнято з порушенням норм матеріального права.

Згідно з матеріалами справи встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2011 р., по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, набрало законної силі 24 лютого 2011 р.

Виконавчий лист був виданий 20 травня 2012 р.

12.12.2011р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу № 1, відповідно до якого права вимоги заборгованості (включаючи суму наданого кредиту, проценти, комісії, штрафні санкції та інші можливі платежі) договором про надання споживчого кредиту № 0 від 28.112.2007 р. відступлені ТОВ «Кей-Колект».

Виконавчий лист був виданий 20 травня 2012 р.

Строк пред'явлення до виконання виконавчого листа був визначений в листі 3 роки.

10 січня 2013 р. виконавчий лист був пред'явлений до виконання у виконавчу службу Дніпровського РУЮ м. Києва.

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ Шеремет Ю.М. від 12 січня 2013 р. було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження на підставі ч.1 п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова не оскаржувалась.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (діючого на час набрання сили судовим рішенням) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Строки пред'явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

Відповідно до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заявник ТОВ «Кей-Колект» звертаючись до суду з вимогою про поновлення строку для пред'явлення до виконання виконавчого документа не надало суду першої інстанції жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання, а тому справи судова колегія вважає, що у суду першої інстанції не було обргунтованих підстав для поновлення ТОВ «Кей-Колект» строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання.

Враховуючи викладене судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 р. належіть скасувати а в задоволенні заяви ТОВ «Кей-Колект» належіть відмовити.

Керуючись ст.ст. 218, 303-305, ч. 2 п. 2 ст. 307, ст.ст. 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 -задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 03 листопада 2014 р. скасувати.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміни сторони виконавчого провадження та поновлення строку пред'явлення виконавчого документа для виконання відмовити.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий

Судді