Ухвала

іменем україни

01 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1980 року, який 09 березня 2011 року розірваний відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. В період шлюбу вона разом зі ОСОБА_4 збудували житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, розташований по АДРЕСА_1, що підтверджується копією технічного паспорта із зазначенням року забудови; 02 березня 2010 року Прядівською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області на підставі рішення від 19 лютого 2010 року № 13 було видано свідоцтво про право власності на зазначене нерухоме майно. У спірному домоволодінні сторони проживають і на даний час. Посилаючись на викладене та керуючись ст. ст. 60, 63, 69, 70 СК України, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати за нею право власності на Ѕ частки зазначеного житлового будинку з надвірними спорудами та будівлями (56/100 ідеальної частки) та в порядку поділу майна подружжя виділити їй зазначену частку, а саме: квартиру № 2 площею 38,5 кв. м: у житловому будинку літ. «А-1»: приміщення 1-3 площею 16,4 кв. м - передпокій; приміщення 1-4 площею 6,7 кв. м - житлова кімната; приміщення 1-5 площею 5,6 кв. м - житлова кімната, разом 28,7 кв. м, вартістю 45 103 грн; у прибудові літ. «а-1»: приміщення 1-1 площею 4,3 кв. м - санвузол; приміщення 1-2 площею 5,5 кв. м - кухня, разом 9,8 кв. м, вартістю 16 570 грн; виділити в натурі надвірні будови та споруди, які належать до квартири № 2, а саме: Ѕ частки літньої кухні літ. «В-1» вартістю 18 832 грн, прибудову літ. «в 1-1» вартістю 10 815 грн; гараж «літ. Б-1» вартістю 19 158 грн; Ѕ частки сараю літ. «Г-1» вартістю 4 854 грн 50 коп.; погріб літ. «Г-1» вартістю 4 672 грн; навіс «літ. г1 » - 532 грн; Ѕ частки огорожі № 1 вартістю 10 031 грн 5 коп.; Ѕ частки воріт № 2 вартістю 2 921 грн 50 коп.; Ѕ частки огорожі № 3 вартістю 1 401 грн; Ѕ частки хвіртки № 4 вартістю 900 грн; Ѕ частки мостіння І вартістю 8 859 грн, загальною вартістю 82 976 грн 50 коп. Водопровідну колонку та вбиральню просила залишити в загальному користуванні співвласників домоволодіння. Також просила стягнути з відповідача на її користь компенсацію в розмірі 5 236 грн.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частки (56/100 ідеальної частки) житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, а саме: А-1 - житловий будинок з прибудовами, 1989 рік побудови, стіни цегляні, площею 73,7 кв. м. У порядку поділу майна подружжя виділено в натурі ОСОБА_3 Ѕ частки (56/100 ідеальної частки) житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за вказаною адресою, а саме: квартиру № 2, площею 38,5 кв. м: у житловому будинку літ. «А-1»: приміщення 1-3 (16,4 кв. м) - передпокій; приміщення 1-4 (6,7 кв. м) - житлова кімната; приміщення 1-5 (5,6 кв. м) - житлова кімната, разом 28,7 кв. м, вартістю 45 103 грн; у прибудові літ. «а-1»: приміщення 1-1 (4,3 кв. м) - санвузол; приміщення 1-2 (5,5 кв. м) - кухня, разом 9,8 кв. м, вартістю 16 570 грн; надвірні будови та споруди, які належать до квартири № 2, а саме: Ѕ частки літньої кухні літ. «В-1» вартістю 18 832 грн; прибудову літ. «в1 -1» вартістю 10 815 грн; гараж «літ. Б-1» - 19 158 грн; Ѕ частки сараю «літ. Г-1» вартістю 4 854 грн 50 коп.; погріб «літ. Г-1» вартістю 4 672 грн; навіс «літ. г1» вартістю 532 грн; Ѕ частки огорожі № 1 вартістю 10 031 грн 50 коп.; Ѕ частки воріт № 2 вартістю 2 921 грн 50 коп.; Ѕ частки огорожі № 3 вартістю 1 401 грн; Ѕ частки хвіртки № 4 вартістю 900 грн; Ѕ частки мостіння І вартістю 8 859 грн, загальною вартістю 82 976 грн 50 коп. Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частки (44/100 ідеальної частки) житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1, а саме на житловий будинок з прибудовами літ. «А-1», 1989 рік побудови, стіни цегляні, площею 73,7 кв. м. Виділено ОСОБА_4 в натурі Ѕ частки (44/100 ідеальної частки) вказаного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, а саме: квартиру № 1, площею 35,2 кв. м у житловому будинку літ. «А-1»: приміщення 1-6 (8,0 кв. м) - житлова кімната; приміщення 1-7 (16,1 кв. м) - житлова кімната, разом 24,1 кв. м, вартістю 37 873 грн; в прибудові літ. «а1 -1»: приміщення І (11,1 кв. м) - коридор, разом 11,1 кв. м, вартістю 12 156 грн; надвірні будови та споруди, які належать до квартири № 1, а саме: Ѕ частки літньої кухні літ. «В-1» вартістю 18 832 грн, прибудова літ. «в-1» вартістю 9 171 грн; Ѕ частки сараю літ. «Г-1» вартістю 4 854 грн 50 коп.; прибудова літ. «г» вартістю 3 617 грн; сарай літ. «Д» вартістю 1 867 грн; Ѕ частки огорожі № 1 вартістю 10 031 грн 50 коп.; Ѕ частки воріт № 2 вартістю 2 921 грн 50 коп.; Ѕ частки огорожі № 3 вартістю 1 401 грн; Ѕ частки хвіртки № 4 вартістю 900 грн; 1/2 частки мостіння І вартістю 8 859 грн, загальною вартістю 62 454 грн 50 коп. Водопровідну колонку та вбиральню залишено в загальному користуванні співвласників домоволодіння. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в розмірі 5 236 грн. Зобов'язано ОСОБА_3 зробити наступні переобладнання: віконний проріз в приміщенні 1-1 переобладнати в дверний для входу в квартиру № 2; закласти дверний проріз між приміщеннями 1-3 та 1-7; приміщення 1-4 обладнати під кухню. Зобов'язано ОСОБА_4 зробити наступні переобладнання: закласти дверний проріз між приміщеннями 1-1 та І; віконний проріз між приміщеннями І та 1-7 переобладнати в дверний; приміщення 1-6 обладнати під кухню. Розподіл горища житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, літ. «А-1» робити по лінії розподілу житлового будинку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 16 листопада 1980 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-КИ № 314552.

09 березня 2011 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-КИ № 152374, виданим 09 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області.

У 1989 році, під час перебування у зареєстрованому шлюбі, сторонами було збудовано житловий будинок по АДРЕСА_1, що підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок станом на 04 січня 2010 року (а. с. 6).

02 березня 2010 року Прядівською сільською радою Царичанського району Дніпропетровської області на підставі рішення від 19 лютого 2010 року № 13 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).

Право власності на спірний житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями зареєстровано 02 березня 2010 року обласним комунальним підприємством «Царичанське бюро технічної інвентаризації», на підтвердження чого надано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02 березня 2010 року № 25454044.

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 25 червня 2013 року № 623/624/624-13 запропоновано три варіанти поділу зазначеного вище житлового будинку в натурі. Для цього експертом запропоновано виконати роботи по переобладнанню будинку на дві окремі ізольовані квартири, закласти та влаштувати двірні прорізи, влаштувати окремі виходи з квартир, здійснити устаткування квартир самостійними системами опалення, електроосвітлення, газо-, водопостачання та водовідведення (а. с. 48-67).

Рішенням Прядівської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 11 вересня 2013 року № 32 було узгоджено переобладнання і перепланування житлового будинку АДРЕСА_1 при поділі майна подружжя за вказаними у висновку варіантами (а. с. 184).

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що спірний житловий будинок є спільним сумісним майном колишнього подружжя, сторін у справі, у рівних частках. Оскільки сторони не можуть дійти згоди про добровільний поділ майна, і з цього приводу виникають спори, суд поділив будинок виходячи із запропонованих варіантів поділу будинку в натурі, визначених експертизою. При цьому, суд зазначив, що згідно з пропозиціями експерта переобладнання та перепланування у будинку сторони повинні здійснити самостійно.

Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам закону та ґрунтуються на фактичних обставинах справи.

Так, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими -ст. ст. 6971 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_308/ed_2013_07_04/pravo1/T022947.html?pravo=1> та ст. 372 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843420/ed_2014_05_13/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_312/ed_2013_07_04/pravo1/T022947.html?pravo=1> в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_1998_05_25/pravo1/VS91005.html?pravo=1> судам роз'яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради (ст. 152 ЖК Української РСР <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_649/ed_2014_09_02/pravo1/KD0003.html?pravo=1>).

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦК України повно, всебічно та об'єктивно встановили фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та дійшли обґрунтованого висновку про виділення в натурі майна, що є спільним сумісним майном подружжя, за варіантом № 1 висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 червня 2013 року № 623/624/624-13, виконаної Дніпропетровським науково-дослідним інститутом судових експертиз, який відповідає ідеальним часткам і максимально наближений до частин, що належать кожній із сторін, та містить мінімальні вимоги про переобладнання будинку у відокремлені житлові приміщення, дозвіл на які було узгоджено судами відповідно до вимог ст. 152 ЖК Української РСР.

Згідно з вимогами ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставинами, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун

А.В. Маляренко

І.К. Парінова