Справа № 583/82/15-ц
"02" липня 2015 р. м. Охтирка Сумської області
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого-судді КОВАЛЬОВОЇ О.О.
при секретарі БАЙДАЛЕНКО О.О.,
з участю відповідачки ОСОБА_1, яка діє від свого імені і за дорученням від імені відповідача ОСОБА_2, з технічною фіксацією розгляду справи комплексом «Камертон», розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1
про виділ в натурі майна, що перебуває в спільній частковій власності
15.01.2015 року до суду звернулася позивачка з позовом. Вимоги мотивувала тим, що вона є власницею 1/3 частини нежитлового приміщення (магазину) площею 59.5 кв.м по АДРЕСА_1. Позивачка зазначала, що на даний час вона має намір використовувати вказане нежитлове приміщення у власних потребах, але у зв'язку з неврегульованістю питання щодо реального його поділу, позбавлена можливості це зробити. Посилаючись на наведене, позивачка просила провести реальний поділ нежитлового приміщення (магазину) площею 59.5 кв.м, розташованого за адресою АДРЕСА_1, виділивши їй в натурі 1/3 частину даного приміщення.
Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.06.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені. Виділено ОСОБА_3 в нежитловому приміщенні (магазину) на першому поверсі триповерхового житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 59.5 кв.м, з урахуванням даних інвентаризаційної справи, в рахунок 1/3 частини даного приміщення 19.83 кв.м, згідно варіанту поділу, графічно представленого в додатку № 2 до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 120 у цивільній справі Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583/82/15-ц, складеного 23.03.2015 року.

01.07.2015 року від ОСОБА_3 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат та надано оригінал квитанції № 11309454 від 27.02.2015 року.

Позивачка, будучи належним чином сповіщеною про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, що не перешкоджає вирішенню вимог за її заявою про ухвалення додаткового рішення у справі щодо судових витрат.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні просила не стягувати з відповідачів судові витрати, оскільки вони перебувають у важкому матеріальному становищі, по справі її вимоги не задоволені. Вважала, що позивачка оплатила свої вимоги, тому відповідачі не зобов»язані нічого сплачувати по судових витратах у справі. ОСОБА_1 стверджувала, що суд має право своїм рішенням не стягувати судові витрати з відповідачів, а залишити їх за позивачкою, оскільки це вона звернулася до суду з позовом. ОСОБА_2 є хворою людиною похилого віку, має третю групу інвалідності, потребує матеріальних коштів на лікування.

Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши доводи і заперечення осіб, що беруть участь у розгляді справи, надані ними докази, виходив з наступного:

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз.

Згідно ч. 1, 2 ст. 86 ЦПК України витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про їх проведення.

Кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про її проведення.

Статтею 88 ч. 1 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

15.01.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, який був оплачений судовим збором в сумі 243.60 грн. /а.с. 1, 2/.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.01.2015 року за клопотанням позивачки по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза /а.с. 37/, за проведення якої позивачкою на підставі наданого експертом рахунку № 398 від 11.02.2015 року /а.с. 55/ було сплачено 3700.00 грн., що підтверджено квитанцією № 11309454 від 27.02.2015 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивачкою понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243.60 грн. та витрати, пов'язані із проведенням судової експертизи в сумі 3700.00 грн.

Судом визнані безпідставними твердження відповідачки ОСОБА_1 про покладення судових витрат на позивачку, оскільки позовні вимоги останньої вирішені судовим рішенням, задоволені у повному обсязі. Питання щодо стягнення судових витрат врегульовані приписами ст.ст. 79, 86, 88 ЦПК України, довільному тлумаченню не підлягає. Відповідно, суд позбавлений можливості вирішити питання про судові витрати іншим способом, ніж визначено наведеними вище нормами закону.

Вирішуючи питання про покладення судових витрат на відповідача ОСОБА_2, суд виходив з того, що останній є пенсіонером, інвалідом третьої групи, що підтверджується наданими ОСОБА_1 копіями пенсійного посвідчення та довідки МСЕК.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що від сплати судового збору поряд з іншими категоріями громадян звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи; інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп.

Отже, надані відповідачами докази не свідчать про існування права у ОСОБА_2 для звільнення від сплати судового збору.

Судом враховано, що у визначений приписами чинного цивільного процесуального Кодексу спосіб відповідачі не заявляли вимог по справі, на вирішення судової експертизи питання не ставили. Протягом розгляду справи відповідачка ОСОБА_1 категорично відмовилася від врегулювання спору мирним шляхом, наполягала на ухваленні судового рішення у справі, проведенні судової експертизи, тощо.

Доводів та доказів, які б спростовували висновки суду, сторони не надали.

Таким чином, вимоги за заявою позивачки щодо судових витрат підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом їх стягнення з відповідачів в дольовому порядку в рівних частинах у вигляді судового збору в сумі по 121 (сто двадцять одній) гривні 80 копійок, витрат за проведення судової експертизи в сумі по 1850 (одна тисяча вісімсот п»ятдесят) гривень 00 копійок - з кожного відповідача.

На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст.ст. 6, 10, 11, 79, 86, 88, 209, 212, 214, 220 ЦПК України, суд

вирішив:

Стягнути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) з ОСОБА_2 (паспорт серії НОМЕР_3, виданий Охтирським МРВ УМВС України в Сумській області 25.12.1997 року) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 121 (сто двадцять одну) гривню 80 копійок, витрати за проведення судової експертизи в сумі 1850 (одна тисяча вісімсот п»ятдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 121 (сто двадцять одну) гривню 80 копійок, витрати за проведення судової експертизи в сумі 1850 (одна тисяча вісімсот п»ятдесят) гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області О.О. КОВАЛЬОВА

Повний текст рішення суду виготовлений 02.07.2015 року