Дунаєвецький районний суд Хмельницької області
Справа № 674/312/15-ц
Провадження № 2/674/228/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2015 року Дунаєвецький районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Артемчук В. М.

при секретарі Мудрицькій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дунаївці цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про стягнення боргу за договором позики

(ціна позову 3 195189 грн.)

В С Т А Н О В И В :

05 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненими під час розгляду справи позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики (ціна позову 3 195189 грн.) мотивуючи це тим, що 06 грудня 2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 позичила кошти на суму 250 000 гривень з терміном повернення 28.12.2012 року.

Також, 04 квітня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено ще один договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 позичила кошти на суму 750 000 гривень з терміном повернення 04.04.2013 року.

У договорах позики зазначили, що у разі неповернення позики буде вираховуватись неустойка 0,5% за кожен день прострочення.

Свідками передачі коштів були ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Не дивлячись на визначену в договорах позики дату повернення коштів, відповідачка до цього часу позичені кошти не повернула та повертати відмовляється.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст.549 ЦК України кредитор має право на стягнення пені, яка є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредиторі зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

Оскільки, згідно договору позики від 06 грудня 2011 року, відповідачкою не виконувались зобов'язання на протязі двох років чотирьох місяців і 25 днів (878 днів), то вона зобов'язана сплатити три проценти річних за два роки чотири місяці і 25 днів (878 днів), а саме:

250 000 грн. х 3% = 7500 гривень за 1 рік;

7500 грн.: 365 дн. = 20,50 гривень в день;

878 дн. х 20,50 грн. = 17 999 гривень.

Крім того, договором позики від 06 грудня 2011 року передбачена сплата неустойки за час прострочення виконання зобов'язання в сумі 0,5 відсотка за кожен день прострочення.

Оскільки до стягнення неустойки застосовується річний строк давності, то розмір неустойки складатиме:

0,5% складає 1250 грн. в день, а саме 250 000 грн. х 0,5% = 1250 грн.

Неустойка за 365 днів складає 1250 грн. х 365 дн. = 456 250 грн.

Сума компенсації, враховуючи індекс інфляції відповідно до розрахунку, згідно договору позики від 06 грудня 2011 року, становить 71300 гривень.

Таким чином до стягнення за договором позики від 06 грудня 2011 року підлягає сума:

250 000 грн. + 17 999 грн. + 456 250 грн. + 71300 грн. = 795 549 гривень.

Також, оскільки, згідно договору позики від 04 квітня 2012 року, відповідачем не виконувалось зобов'язання на протязі двох років одного місяця і 21 дня (781 днів), то відповідачка зобов'язана сплатити три проценти річних за один рік один місяць і 21 днів (781 днів), а саме: 750 000 грн. х 3% = 22 500 гривень за 1 рік; 22 500 грн.: 365 дн. = 61,64 гривень в день; 781 дн. х 61,64 грн. = 48 140 гривень.

Крім того, договором позики від 04 квітня 2012 року передбачена сплата неустойки за час прострочення виконання зобов'язання в сумі 0,5 відсотка за кожен день прострочення.

Оскільки до стягнення неустойки застосовується річний строк давності, то розмір неустойки складатиме:

0,5% складає 3750 грн. в день, а саме 750 000 грн. х 0,5% = 3750 грн.

Неустойка за 365 днів складає 3750 грн. х 365 днів = 1 368 750 грн.

Сума компенсації, враховуючи індекс інфляції відповідно до розрахунку, згідно договору позики від 4 квітня 2012 року, становить 232 750 гривень.

Таким чином до стягнення за договором позики від 04 квітня 2012 року підлягає сума:

750 000 грн. + 48 140 грн. + 1 368 750 грн. + 232 750 грн. = 2 399 640 гривень.

Отже, до стягнення за двома договорами позики підлягає сума:795 549 грн. + 2 399 640 грн. = 3 195 189 гривень, яку просить позивач стягнути з відповідачки та судові витрати: судовий збір і витрати за опублікування оголошення про виклик відповідачки в газеті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлений позов в повному обємі і просив його задовольнити та пояснив, що позичав відповідачці гроші 06 грудня 2011 року та 04 квітня 2012 року. Договори укладалися в приміщенні «Дельта Банку» в м.Камянець-Подільському, тому що в цьому банку на картковому рахунку були кошти, які знімав і позичав ОСОБА_2. ОСОБА_2 приходила позичати гроші разом з мамою ОСОБА_5. Договори позики ОСОБА_2 писала власноручно і в договорах зазначала термін повернення грошей. Однак ні за одним договором кошти не повернуті. В обох договорах передбачено стягнення неустойки 0,5% за кожний день прострочки. ОСОБА_2 говорила, що гроші позичає для себе і необхідно закрити банківські відсотки і під бізнес. Гроші брала і писала розписки в присутності свідків. При цьому був працівник банку ОСОБА_6. Перед тим ,як позичити гроші, перевіряв у ОСОБА_2 паспорт,ідент. номер і документи на бізнес.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про день і час судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення, оголошення в газеті «Урядовий курєр» №90 від 22.05.2015 р. та №99 від 05.06.2015р., причини неявки суду не повідомила.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 грудня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 укладено договір позики згідно з умовами якого позивач надав відповідачці грошові кошти в розмірі 250 000 грн. з терміном повернення до 28.12.2012 року, а також 04 квітня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено ще один договір позики, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 750 000 гривень з терміном повернення 04.04.2013 року, що підтверджується договорами позички грошей.

Спірні правовідносини регулюються ст.1046 ЦК України, якою за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В судовому засіданні встановлено, що відповідачка позичила кошти у позивача в розмірі 1 000 000 грн. і не повернула їх в терміни, які зазначені в договорах позички, а тому дані кошти підлягають стягненню на користь позивача і в цій частині позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст. 546, 548, 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком; виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом; неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Судом встановлено і це підтверджується договорами позички, що у разі несвоєчасного повернення позики буде вираховуватись неустойка в розмірі 0,5% за кожний день.

Позивачем нарахований розмір неустойки за один рік і згідно договору позички від 06 грудня 2011 року буде становити: 0,5% складає 1250 грн. в день, а саме 250 000 грн. х 0,5% = 1250 грн..

Неустойка за 365 днів складає 1250 грн. х 365 дн. = 456 250 грн..

За договором позички від 04 квітня 2012 року: 0,5% складає 3750 грн. в день, а саме 750 000 грн. х 0,5% = 3750 грн..

Неустойка за 365 днів складає 3750 грн. х 365 днів = 1 368 750 грн., що підтверджується доданим розрахунком.

Оскільки відповідачкою ОСОБА_2 порушено умови договору щодо виконання зобов'язань належним чином, то суд задовольняє позов в частині стягнення неустойки і стягує з позичальника даний борг в розмірі 1 825 000 грн.

Позивачем заявлені позовні вимоги про сплату відповідачем суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочки, а також три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, згідно якої, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що грошове зобовязання на вимогу позивача по договору від 06 грудня 2011 року не виконується відповідачкою з 29 грудня 2012 року, а тому 3% річних за не повернення 250 000 грн. за період з 29.12.2012 року по 26.05.2015 року буде становити: 250 000 грн. х 3% = 7500 грн. за 1 рік; 7500 грн.: 365 дн. = 20,50 гривень в день;

878 дн. х 20,50 грн. = 17 999 грн., що підтверджується доданим розрахунком і які підлягають стягненню на користь позивача.

Грошове зобовязання на вимогу позивача по договору від 04 квітня 2012 року не виконується відповідачкою з 05 квітня 2012 року, а тому 3% річних за не повернення 750 000 грн. за період з 05.04.2012 року по 26.05.2015 року буде становити: 750 000 грн. х 3% = 22 500 грн. за 1 рік; 22 500 грн.: 365 дн. = 61,64 грн в день; 781 дн. х 61,64 грн. = 48 140 грн., що підтверджується доданим розрахунком і які також підлягають стягненню на користь позивача.

Згідно доданих розрахунків про визначення розміру інфляційного збільшення заборгованості за договором від 06 грудня 2011 року за період з 29.12.2012 року по 26.05.2015 року видно, що борг з врахуванням індексу інфляції за цей період становить 71300 грн., а за договором від 04 квітня 2012 року за період з 05.04.2013 року по 26.05.2015 року становить 232 750 грн., що також підлягає стягнення з відповідачки на користь позивача.

Судом не встановлено і таких доказів суду не надав позивач і відповідачка, що позика відповідачкою повернута.

Також, з відповідачки на користь позивача слід стягнути у відповідності до ст.ст.79, 88 ЦПК України судові витрати: судовий збір в розмірі 3 628,80 грн., що підтверджується квитанцією від 05.03.2015р., та 840 грн. - витрат, повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, що підтверджується квитанціями № 34026164 від 18.05.2015р. та № 34220159 від 29 травня 2015 р.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 524, 526, 530, 625, 1047,1050 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в розмірі3 195 189 (три мільйони сто девяносто пять тисяч сто вісімдесят девять) грн., що складається: із суми боргу 1 000 000 (один мільйон) грн., три проценти річних від простроченої суми боргу - 66139 (шістдесят шість тисяч сто тридцять девять ) грн., 304050 (триста чотири тисячі пятдесят) грн. індексу інфляції за весь час прострочення, 1 825 000 (один мільйон вісімсот двадцять пять тисяч) грн. неустойки за неповернення позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3628,80 грн., а також 840 грн. за витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Дунаєвецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча: /підпис/

Вірно:

Суддя Дунаєвецького райсуду В. М. Артемчук