Дата документу 21.07.2015
Справа № 501/2499/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня2015 року Іллічівський міський суд Одеської області

в складі:

головуючого - судді Журавля П.І.,

при секретарі - Тейбаш Н.Д.,

за участю:

позивача, довіреної особи - Косолапової І.А.,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Іллічівську справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» до ОСОБА_2 про визнання оплатного договору найму житла укладеним та стягнення заборгованості за користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

27.05.2015 року позивач звернувся в суд з зазначеним позовом (а.с.3-5).

Позивач просить суд:

· Зобов'язати відповідача - ОСОБА_2 укласти з позивачем - Публічним акціонерним товариством «Запорізький автомобілебудівний завод» письмовий договір найму житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1;

· Стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території та вартість послуг з холодного водопостачання та водовідведення в сумі 4974,69 грн., яка виникла станом на 01.11.2014 р.;

· Стягнути з відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що гуртожиток для малосімейних по АДРЕСА_1, в якому проживає відповідач, було перебудовано ЗАТ «ЗАЗ» (правонаступником якого є позивач) з не працюючого дитячого садка №18 на підставі рішення виконкому Іллічівської міськради від 29.05.2003г. №306 та змін до нього, внесених рішенням виконкому Іллічівської міськради від 26.05.2005г. №503.

Спільним наказом-постановою від 26.05.2004р. №217 адміністрації ЗАТ «ЗАЗ» і об'єднаного профкому ЗАТ «ЗАЗ», було прийнято рішення про переселення у перебудований гуртожиток працівників ВГРП ІЗАА з сім'ями, які раніше мешкали у побутовому корпусі №16 на території «Іллічівського заводу автомобільних агрегатів». Переселення відбулось після введення будинку в експлуатацію в жовтні 2006р.

У тому числі була переселена і ОСОБА_4 - колишня робітниця ВГРП ІЗАА, разом із відповідачем, як членом її сім'ї. ОСОБА_4 разом з сином отримала у користування житлове приміщення АДРЕСА_1 площею 49,3 кв.м., яке є ізольованим, з кухнею та вбиральнею, обладнаним всіма необхідними комунікаціями. Мати відповідача померла в 2010р. Відповідач мешкає в цьому житловому приміщенні та зареєстрований за цією адресою з 06.10.2006р. по теперішній час.

На момент вселення відповідача разом із матір'ю до житлового приміщення АДРЕСА_1, власником будівлі було ЗАТ «ЗАЗ». В 2007р. будівлю було продано АТ «УкрАвто», яке в цьому ж році продало будівлю TOB «Авто Сервіс Компанія».

З 01.01.2008р. власник будівлі - TOB «Авто Сервіс Компанія» передає будівлю в оренду позивачу під організацію ті функціонування гуртожитку для малосімейних.

З 01.01.2014р. між власником та позивачем діє договір оренди НОМЕР_2. Строк оренди - до 30.11.2016р. Згідно із умовами договору позивач, як орендар, має право передавати орендовану будівлю (всю або частинами) у користування іншим особам на підставі договорів суборенди (найму). За користування орендованим майном позивач сплачує власнику орендну плату в розмірі 8500 грн. щомісячно (з ПДВ). Орендна плата фіксованим платежем, в який включено плату за користування майном, орендна плата за земельну ділянку, на якій розташована амортизаційні відрахування. Орендна плата сплачується позивачем незалежно від результатів його господарської діяльності. Всі витрати за комунальні послуги сплачуються позивачем окремо від орендної плати на підставі самостійно укладених договорів з відповідними організаціями. Позивач, як орендар, зобов'язаний здійснювати контроль за виконанням умов договорів суборенди (найму) у разі їх укладення.

За своє проживання у гуртожитку з дня вселення відповідач повинен був сплачувати суму, визначену позивачем, яка включала в себе вартість послуг по. утриманню будинку та прибудинкової території та вартість послуг з холодного водопостачання та водовідведення (згідно із даними приборів обліку) за тарифами, встановленими Іллічівською міською радою. Відповідач сплачував платежі не регулярно. Борг свій визнавав, письмово, просив надати розстрочку у зв'язку із скрутним становищем, частково погашав його, але з липня 2011р. зовсім перестав сплачувати за надані йому позивачем послуги. Протягом зазначеного періоду скарг на неналежне надання послуг від відповідача не надходило. Тому, станом на 01.11.2014р., за відповідачем числиться заборгованість в сумі 4974,69 грн.

При вселенні у гуртожиток з відповідачем не укладався письмовий договір найму житлового приміщення. Але з урахуванням усього викладеного вище, вважаємо, що між позивачем і відповідачем існують договірні відносини щодо найму житлового приміщення, мало місце виконання всіх істотних умов такого договору а саме: позивач надав відповідачу ізольоване та придатне для проживання житлове приміщення, відповідач постійно проживає у наданому житловому приміщенні та зареєстрований в ньому, періодично сплачує встановлені позивачем суми за своє проживання.

Позивач за згодою власника гуртожитку, на підставі п.п.3.3. Договору оренди НОМЕР_2 від01.01.2014р. запропонував відповідачу укласти з ним договір найму житла, для чого направив йому повідомлення-пропозицію за №114/41 від 22.04.2015р„ в якому передбачені всі його істотні моменти в тому числі розмір плати за користування жилим приміщенням, строк його дії. Від отримання вказаного повідомлення-пропозиції відповідач відмовився, про що свідчить відмітка поштового відділення на конверті, від підписання договору найму житлового приміщення протиправно ухиляється, про причини цього, в тому числі і про наявність розбіжностей з умовами договору, позивача не повідомив протягом нормального необхідного для цього часу, чим порушив права позивача як орендаря гуртожитку.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову щодо стягнення з відповідача заборгованості і судового збору і відмовилась від вимоги щодо зобов'язання відповідача укласти з позивачем письмового договору найму житлового приміщення.

Відповідач в судовому засіданні визнав вимоги позову, уточненого представником позивача.

Враховуючи позицію позивача і відповідача по справі суд вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості і судових витрат.

Стороною позивача надані докази, які обґрунтовують його вимоги (а.с.6-40), суд приймає їх до уваги і обґрунтовує ними своє рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІНПП НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» (69600, м. Запоріжжя, вул. Леніна, 8 п/р 1224 у ПАТ «ПУМБ» м. Київ, МФО 334851, ідентифікаційний код 25480917) заборгованість за надані послуги в сумі 4974,69 грн., а також судові витрати в сумі 243,60 грн., а всього 5218,29 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено, до апеляційного суду Одеської області через Іллічівський міський суд Одеської області шляхом подачі апеляційного скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, або отримання його копії.

Суддя Журавель П.І.