Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Кострицький В.В.
Справа № 414/679/15-ц
Провадження № 22ц/782/302/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого судді Кострицького В.В.

суддів Карайван Т.Д., Орлова І.В.

при секретарі Коротенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі апеляційного суду Луганської області у місті Сєвєродонецьку апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 12 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Кремінський районний сектор управління Державної Міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,

встановила:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: м. Кремінна, Кремінський р-н, Луганська обл., пров. Шкільний, б. 6, зобовязати Кремінський районний сектор управління Державної Міграційною служби України в Луганській області зняти з реєстрації ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з житлового будинку, який знаходиться за адресою: пров. Шкільний, б. 6, м. Кремінна, Кремінський р-н, Луганська обл.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 12 травня 2015 року відмовлено за необґрунтованістю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Кремінський районний сектор управління Державної Міграційної служби України в Луганській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_2Л та її представник ОСОБА_3 звернулися до апеляційного суду Луганської області з апеляційною скаргою на нього. Апелянти просили рішення скасувати та постановити нове яким визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: м. Кремінна, Луганська обл., пров. Шкільний, б. 6, посилаючись на те, що воно ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідачка та інші сторони були належним чином завчасно повідомлені про час та місце судового розгляду. Колегія суддів вважає за можливе слухати справу за наявними матеріалами цивільної справи в присутності апелянта та його представника.

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення сторін по справі, допитав свідків розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, коли суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

На підставі ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивачка є власником на праві спільної сумісної власності подружжя однієї другої частки будинку №6 по провулку Шкільному в м.Кремінна Луганської області на підставі Свідоцтва про право власності серія АВ1№ 988289 від 24.03.2000 року, реєстр 202, зареєстрованого 24.03.2000 року в Кремінському МДП «Інвентаризатор», реєстрова книга 49, реєстр 11415 (а.с. 7).

За життя її чоловік, - ОСОБА_5 подарував свою частку синові ОСОБА_6, згідно договору дарування від 24.03.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Кремінського РНО ОСОБА_7П, зареєстрованого 27.03.2000 року Кремінському МДП «Інвентаризатор», реєстрова книга 49, реєстр 11415 (а.с. 6).

31.12.2010 року обдарований ОСОБА_6 помер (а.с. 11), а дарувальник нотаріально відмовився від прийняття спадщини після смерті сина на користь дружини, яку вона прийняла, подавши відповідну заяву нотаріусу (а.с. 8-9).

08.02.2014 року помер чоловік позивачки ОСОБА_5 (а.с. 12-13).

Також за даною адресою з 27.07.2001 року, зареєстрована відповідачка та малолітня онука Єлізавета, що збігається із даними домової книги (а.с. 14-16). У вказаному будинку вони не мешкають понад чотири роки, перестали мешкати після смерті сина, що випливає з Акту обстеження (а.с. 10).

Згідно довідки нотаріуса ОСОБА_2, ОСОБА_8 (теперішнє прізвище ОСОБА_4) та малолітня донька ОСОБА_9 є спадкоємцями однієї черги після смерті ОСОБА_6, прийняли спадщину, проте станом на 20.04.2015 року свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалося (а.с. 40).

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод в здійсненні свого права користування і розпорядження своїм майном.

Стаття 157 ЖК України, що передбачає, що члени сім'ї власника житлового будинку (квартири) можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд дав належну оцінку вказаним обставинам і дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, зазначаючи, що будинок є обєктом спільної часткової власності, сторони є спадкоємцями однієї черги після смерті ОСОБА_6, прийняли спадщину, проте жоден не отримав свідоцтво про право на спадщину, та приймаючи до уваги приписи Законодавства, що тільки власник може вимагати усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації.

В своїй апеляційній скарзі позивач та його представник посилаються на те, що були порушені норми процесуального права, а саме відповідно до журналу судового засідання 12 травня 2015 року суд ухвалив справу слухати не застосовуючи технічні засоби. Як вбачається з зазначеного журналу, що відповідач був присутнім під час розгляду справи 12 травня 2015 року, однак суд в порушення ст. 197 ЦПК України не застосовував технічні засоби під час розгляду справи, також суд першої інстанції під час розгляду попереднього судового засіданні не задовольнив клопотання апелянта про виклик свідків без будь яких пояснень.

Щодо неправильного застосування матеріального права, апелянти посилаються на те, що суд першої інстанції не звернув увагу на докази, які містяться в матеріалах справи зокрема на свідоцтва про право власності серія АВІ№988289 від 24 березня 2000 року, згідно якого апелянт має право власності на 1/2 частку спільного сумісного майна, що було придбано ОСОБА_5 та ОСОБА_2 за час шлюбу, а саме: буд. №6 по провулку Шкільному міста Кремінна Луганської області, отже апелянт по справі вже має у власності 1/2 частку будинку № 6 по провулку Шкільному в місті Кремінна Луганської області, а не визначена 1/2 частка залишилася після смерті ОСОБА_6, а на момент винесення рішення відповідачка не отримала право власності на частку житлового будинку № 6 по провулку Шкільному міста Кремінна Луганської області та не зареєструвала право власності відповідно до закону, а тому не є власником.

Судова колегія вважає доводи апелянта стосовно порушення норм процесуального права слушними, однак зазначені порушення процедури слухання справи не вплинули на законність та обгрунтованість рішення. Судова колегія вважає за необхідне відреагувати на порушення норм процесуального законодавства шляхом винесення окремої ухвали та усунути допущенні судом першої інстанції порушення процедури розгляду під час апеляційного перегляду, а саме шляхом фіксації перебігу судового розгляду, допиту свідків, розгляду клопотань представника апелянта.

Доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального права не є слушними так як не реєстрація відповідачкою права власності на частку житлового будинку № 6 по провулку Шкільному міста Кремінна Луганської області не обмежено часом на законодавчому рівні, іншого власника на ? частину будинку не належного позивачці на момент розгляду справи суду невідомо. Зазначене не позбавляє позивачку права на звернення до суду за захистом інших цивільних прав, а саме з приводу додаткових витрат на утримання майна, які стали підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.

Зважаючи на викладене, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення суду слід вважати такими, що не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону, порушень процесуального законодавства при розгляді справи та прийнятті рішення не встановлено, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.1 ст. 308, ст. ст. 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: