Справа № 343/365/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1586/2015
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І.
Суддя-доповідач Бойчук І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Ясеновенко Л.В., Горейко М.Д.,

секретаря Бойчука Л.М.,

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Витвицької сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Долинського районного суду від 14 травня 2015 року

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Долинського районного суду від 14 травня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до Витвицької сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її брата ОСОБА_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с.Витвиця Долинського району Івано-Франківської області.

Апелянт незгідний з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій зазначає що рішення є незаконним і таким, що прийнято з грубим порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, а також у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер дядько третьої особи ОСОБА_3, брат позивачки, ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 04.11.2011 року.

У зв'язку з його смертю відкрилась спадщина на належне спадкодавцю майно за законом. Після смерті ОСОБА_4 залишилася ? частина будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Померлий ОСОБА_4 та позивачка ОСОБА_2, які на час смерті батьків проживали з ними в цьому будинковолодінні, є такими, що прийняли спадщину, так як фактично вступили в управління та володіння спадковим майном. Проте свої спадкові права документально вони не оформили.

Інші діти покійних ОСОБА_5 та ОСОБА_5 проживали окремо, зі заявами про прийняття спадщини в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини, як того вимагала ст. 549 ЦК УРСР, не подавали.

Після смерті брата ОСОБА_4 позивачка ОСОБА_2, яка не проживала та не була зареєстрована у спадковому будинковолодінні, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України повинна була звернутися до нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини, чого нею не було зроблено.

Апелянт зазначає, що ні позивачка, ні її представники в судовому засіданні так і не пояснили: від кого, за яких обставин, яким чином вона дізналася про смерть брата саме у січні 2015 року.

Дружина ОСОБА_6 знайшла та надала у розпорядження представника третьої особи листи, копії яких долучено до апеляційної скарги, з яких чітко вбачається, що ОСОБА_2 знала про смерть брата одразу, про що писала в листах і навіть зазначала, що не могла приїхати на похорон, так як була в м. Суми. Також вона неодноразово писала, що знає порядок прийняття спадщини і що їй необхідно звертатися до нотаріуса в м. Болехів, проте наміру приймати спадщину не має. Також вона зазначала, що зверталася в сільську раду, звідки їй прийшла відповідь, в якій рекомендовано звернутися до нотаріуса в м. Болехів, але до нотаріуса вона не зверталася, так як не хотіла приймати спадщину. Вона просила брата, щоб він оформив будинковолодіння батьків на себе або щоб його оформили на себе діти ще одного їхнього брата ОСОБА_7, тобто третя особа по даній справі - ОСОБА_3.

Через відсутність інформації ОСОБА_3 вчасно не зміг повідомити суд про існування листів, а також заявити клопотання про допит свідків, які б могли підтвердити, що позивачка від самого початку знала про смерть брата.

Не було надано доказів що ОСОБА_2 через об'єктивні, непереборні і незалежні від неї обставини не змогла у встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріуса за місцем її проживання, щоб скласти заяву про прийняття спадщини.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно ч.3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.4). Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину будинковолодіння АДРЕСА_1.

Позивачка є рідною сестрою спадкодавця і тому відповідно до ст..ст.1222, 1262 має право на спадкування за законом у другу чергу. Вона проживає постійно за кордоном у Російській Федерації, де перебуває у шлюбі з ОСОБА_8 з 05.11.1992 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Апелянт є племінником спадкодавця і є спадкоємцем наступних черг.

Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст..ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк не зверталася, так як з 1993 року проживає в Росії. В позовній заяві ОСОБА_2 стверджує, що не була тривалий час в Україні, а про смерть брата дізналась в січні 2015 року.

Однак, на спростування цих доводів, представник апелянта надав суду переписку позивачки з родичами, які проживають в Україні і яка оглянута судом апеляційної інстанції. З даного листування вбачається, що про смерть спадкодавця позивачка ОСОБА_2 знала в рік його смерті і вказувала, що приймати спадщину не буде та рекомендувала її прийняти своїм родичам. Також, за твердженнями представника апелянта, на час смерті спадкодавця був живим його інший брат, який пережив спадкодавця, і саме цей брат повідомляв засобами зв'язку ОСОБА_2 про смерть ОСОБА_4.

Даним доказам апелянта суд апеляційної інстанції вірить.

Колегія суддів вважає, що безспірних доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 суду не надала. Пропущений нею строк у дев'ять років є надто тривалим і відсутні підстави для визначення їй додаткового строку для вчинення такої дії.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу на порушення вимог ст..ст.212-214 ЦПК України не дав належної оцінки доводам позивачки щодо поважності причин пропуску нею встановленого законом строку для прийняття спадщини, яка залишилися після смерті її брата, не врахував доводів третьої особи, яка стверджувала про обізнаність позивачки про час смерті спадкодавця і не вжила заходів по належному прийняттю спадщини.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено рішення без додержання вимог матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, тому воно підлягає скасуванню з постановленням у даній справі нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307,309,313,314,316,317 ЦПК України колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Долинського районного суду від 14 травня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_2 до Витвицької сільської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

Л.В. Ясеновенко

М.Д. Горейко