РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г.В.

при секретарі - Голубашенко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду із позовом до відповідачів, в якому просило в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості у розмірі 49498,36 франків, що еквівалентно 685220,31 грн., за кредитним договором № 0 від 16.04.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру АДРЕСА_1 шляхом передачі іпотекодержателю - відповідачу вказаного предмету іпотеки у власність; визнати за ПАТ "Дельта Банк" право власності на вказаний предмет іпотеки, виселити та зняти з реєстраційного обліку відповідачів та інших осіб, які зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачів передати позивачу правовстановлюючі документи та ключі на предмет іпотеки.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, просив задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процесу, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.

Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 квітня 2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № , відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 38478,00 франків, які зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 14.04.2017 року або достроково зі сплатою процентів за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 16.04.2007 року між АКІБ "УКРСИББАНК" та відповідачами було укладено договір іпотеки № б/н, відповідно до умов якого іпотекодавці передали в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру № 30, загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., по АДРЕСА_1, яка належить відповідачам у рівних частках на праві спільної часткової власності.

Предметом іпотеки забезпечено всі зобов'язання позичальника перед іпотекодержателем по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями кредитного договору, який забезпечений іпотекою згідно з договором іпотеки.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ "УКРСИББАНК" змінило назву на Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК" та 08 грудня 2011 року між ПАТ "УКРСИББАНК" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, а відтак правонаступником за вказаними договорами є ПАТ "Дельта Банк".

При цьому ОСОБА_1 зобов'язання належним чином не виконував, чим порушив терміни сплати по кредиту та відсотків за користування кредитом, що привело до виникнення заборгованості, розмір якої стоновить 49498,36 шв. фр., що еквівалентно 685220,31 грн.

Згідно ст.7 Закону України «Про іпотеку» та положень іпотечного договору, іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Разом з цим, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Частиною 1 даного Закону визначено, що протягом його дії:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки);

3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм (частина 4).

Як встановлено судом, боржнику ОСОБА_1 був наданий кредит в іноземній валюті та на його забезпечення, відповідачами було передано в іпотеку квартиру № 30, загальною площею 51,1 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м., по АДРЕСА_1.

Отже, оскільки предмет іпотеки придбано за споживчим кредитом, кредит надано кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, предмет іпотеки використовується ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як місце постійного проживання, у власності відповідачів іншого майна не має, тому відповідно до ч.1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року не може бути звернуте стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить відповідачам по 1/3 частці кожному на підстав Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунальної власності міської ради м. Миколаєва 27.03.2006 року згідно з розпорядженням Фонду комунальної власності міської ради м. Миколаєва від 23 березня 2006 року за № 878-р, зареєстрованого в КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" 28 березня 2006 року в реєстровій книзі № 5, номер запису 1314 та ЕРПВНМ за р. № 14295323

Таким чином у задоволенні вимог ПАТ "Дельта Банк" про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити.

Згідно ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39,40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканців добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотеко держателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Враховуючи викладене, суд вважає, що інші вимоги позивача про визнання права власності на предмет іпотеки, зобов'язання відповідачів передати правовстановлюючі документи та виселити їх зі спірної квартири є похідними вимогами, які випливають з примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, що вважається предметом іпотеки, на що вищезазначеним Законом України накладений мораторій, а тому також відмовляє їх задоволенні.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні позову ПАТ "Дельта Банк" за безпідставності його вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачений при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 14, 209, 212-215, 228 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г.В. ПОДЗІГУН