Провадження № 2/161/268/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого - судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Поліщук Д.Р.

з участю : позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Свій позов обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 16.10.2014 року в місті Луцьку по пр.Волі, автомобіль під його керуванням марки «Geely Maple», державний номерний знак НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження. Винним в скоєнні ДТП є відповідач ОСОБА_3, що підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду від 07.11.2014 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач вказує, що на підставі рахунку -фактури ТОВ «Автоальянс «Захід» йому заподіяна матеріальна шкода в розмірі 12937 грн.

Крім того позивач також вказує, що в результаті пошкодження його автомобіля йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в спричиненні йому душевних страждань. Вказує, що автомобіль він придбав у червні 2012 року за немалі кошти. На придбання автомобіля зощаджував частину своєї заробітної плати. На сьогоднішній день він є пенсіонером, людиною похилого віку, отримує невелику пенсію, за рахунок якої невідомо коли зможе відремонтувати автомобіль. Протиправними діями відповідача він позбавлений нормального настрою, відчуває пригніченість і безпомічність. Автомобіль служить йому засобом пересування, який забезпечує безпосереднє спілкування з його дітьми і онуками, якого він в даний час позбавлений.

З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з відповідача в його користь 10323,32 грн. заподіяної майнової шкоди, 10000 грн. заподіяної моральної шкоди та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав, викладених в позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Представник відповідача суду пояснила, що цивільна правова відповідальність ОСОБА_3 була застраховна, тому в березні 2015 року страхова компанія перерахувала позивачу 7362,68 грн. однак, з невідомих причин позивач не спрямував кошти на ремонт свого автомобіля. Вказувала, що рахунок -фактура на який посилається позивач як на доказ вартості ремонту автомобіля викликає ряд сумнівів та не підтверджується належними доказами. Вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн. не підлягає до задоволення, оскільки позивачем не надано жодного доказу для обгрунтування самого розміру заподіяної моральної шкоди. В позові просять відмовити.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З матеріалів справи судом встановлено, що постановою Луцького міськрайонного суду від 07.11.2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.(а.с.65).

Вказаною постановою встановлено, що 16.10.2014 року ОСОБА_3 в м.Луцьк по пр.Волі, керуючи автомобілем марки «Фіат Добло» д.н.з.НОМЕР_4, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та здійснив зіткнення з автомобілем марки «Geely» д.н.з НОМЕР_1, який рухався в попутному напрямку. Внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З розрахунку суми страхового відшкодування СК «Еталон» вбачається, що сума страхового відшкодування до виплати третій особі становить 7362,68 грн. (а.с.62).

Крім того за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ-4321700 від 14.10.2014 року відповідно до п.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивачу ОСОБА_1 була перерахована пеня в розмірі 401,85 грн. (а.с.63).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка визначає порядок відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В судовому засіданні встановлено, що позивачу СК «Еталон» була перерахована сума страхового відшкодування в розмірі 7362,68 грн.що підтверджується платіжним дорученням № 638 від 31.03.2015 року (а.с. 64).

На основі встановлених обставин суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3, який є винуватцем ДТП, слід стягнути завдану ОСОБА_1 моральну шкоду та судові витрати по справі.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, коли шкоди завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.1 та п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Судом встановлено, що внаслідок пошкодження транспортного засобу позивач переніс моральні страждання в момент ДТП, позбавлений можливості користуватися автомобілем в побуті, що змінює звичний ритм життя власника автомобіля та викликає певні незручності у пересуванні. Автомобіль був придбаний позивачем у червні 2012 року на кошти, які останній змушений був заощаджувати. На сьогоднішній день він є пенсіонером, людиною похилого віку, отримує невелику пенсію, за рахунок якої не може відремонтувати автомобіль.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

З урахуванням наведеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода в розмірі 10000 грн. підлягає до задоволення частково в розмірі 2000 грн.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 в користь позивача слід стягнути 243,60 грн. судового збору.

Суд приходить до висновку також, що в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача в користь позивача заподіяної майнової шкоди слід відмовити виходячи з наступного.

Заявляючи вимогу про стягнення такої шкоди з ОСОБА_3, як винуватця ДТП, позивач виходив з того, що згідно рахунку-фактури ТзОВ «Автоальянс-Захід» від 15.04.2015 року, розмір майнової шкоди, заподіяної йому пошкодженням автомобіля становить 17686 грн. За мінусом страхового відшкодування 7362,68 грн., виплаченого йому страховиком ПрАТ СК «Еталон», стягненню з відповідача в його користь підлягає 10323,32 грн. В судовому засіданні представник позивача пояснив, що у разі виплати такої суми позивачу, ОСОБА_3 матиме право на пред'явлення регресного позову до страховика.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність

якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно п.9.1, п.9.2 ст.9 цього Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну

потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до умов договору страхування, укладеного ОСОБА_3, страхова сума(ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн.

Майнова шкода, яку просить стягнути позивач з відповідача, не відноситься до шкоди, яка не відшкодовується страховиком у випадках, передбачених ст.32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тому, на думку суду, у випадку незгоди потерпілої особи із сумою отриманого від страховика страхового відшкодування, такий позов, при наявності для цього підстав, у межах суми 50 000 грн. має бути заявлений саме до страховика.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивача на право страхувальника в такому випадку пред'явити регресний позов до страховика. Таке право не передбачене Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, право зворотної вимоги має особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою і до винної особи.

Тому суд приходить до висновку, що позов в цій частині до задоволення не підлягає.

На підставі ст.ст.23,1167 ЦК України, Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 214,215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 2000 грн. (дві тисячі грн.) заподіяної моральної шкоди.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя Луцького міськрайонного суду В.Ф.Кирилюк