АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/6629/15 Головуючий у 1 інстанції - Шум Л.М.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

Головуючого - Панченка М.М.

Суддів - Кирилюк Г.М., Вербової І.М.

При секретарі - Желепі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 5 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах», ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись з позовом до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» (далі - ПрАТ «СК «Інкомстрах»), як страховика винної в ДТП особи, та ОСОБА_1, і просили збоов»язати відповідачів виплатити страхове відшкодування та інші витрати пов»язані із пошкодженням в ході ДТП їх автомобіля «Міtsubіshі Саіrsmа» державний номер НОМЕР_1 з вини відповідача ОСОБА_1.

Так, позивачі просили винести рішення, яким стягнути з ПрАТ «СК «Інкомстрах»:

- на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 50.000 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження, у сумі 1.600 грн., витрати за послуги евакуатора, у сумі 270 грн., штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання у сумі 15.171 грн.58 коп.;

- на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у сумі 6.165 грн.10 коп.; штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання у сумі 1.987 грн.35 коп.

Також, просили стягнути з відповідача ОСОБА_1, на користь ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у сумі 51.455 грн.12 коп., та штрафні санкції за затримку виконання грошового зобов»язання у сумі 17.425 грн.39 коп.

Послались на те, що в результаті ДТП, скоєної з вини ОСОБА_1, цивільна відповідальність якого була застрахована ПрАТ «СК «Інкомстрах» був пошкоджений належний ОСОБА_2 автомобіль «Міtsubіshі Саіrsmа» державний номер НОМЕР_1, яким під час ДТП керував на законних підставах позивач ОСОБА_3.

Оскільки відповідачі відмовляються добровільно відшкодовувати вимоги позивачів, останні звернулись з цим позовом до суду.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 5 березня 2015 року позов задоволено частково/а.с.92-94/.

Судовим рішенням стягнуто з ПрАТ «СК «Інкомстрах» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 50.000 грн., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження, у сумі 1.600 грн., та витрати за послуги евакуатора, у сумі 270 грн.

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у сумі 51.455 грн. 12 коп.

В решті позові відмовлено. Стягнуто судовий збір.

В поданій апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Святошинського районного суду м.Києва від 5 березня 2015 року та ухвалити нове рішення про відмову у позові у повному обсязі /а.с.104-106/.

Скаржник послався на те, що згідно висновку автотоварознавчого дослідження автомобіль позивачів є фізично знищеним, оскільки ринкова вартість автомобіля до ДТП визначена у сумі 37.570 грн., а розмір відновлювального ремонту склав 101.445 грн.12 коп. У в»язку з цим, відшкодування шкоди повинно бути вирішене на підставі ст.30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заслухавши доповідь по справі, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 13.09.2013 року відповідач ОСОБА_1, керуючи автомобілем «ВАЗ» державний номер НОМЕР_2 по вул.Жмеринській у м.Києві, в порушення п.п.2.3б, 10.1 Правил дорожнього руху, допустив зіткнення з автомобілем «Міtsubіshі Саіrsmа»державний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності позивачу ОСОБА_2, та яким під час ДТП керував на праві довіреності позивач ОСОБА_3.

В результаті указаної ДТП були заподіяні механічні пошкодження автомобілю «Міtsubіshі Саіrsmа»державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до Звіту №4120/08/14 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «Міtsubіshі Саіrsmа» 1.8і реєстраційний номер НОМЕР_1 від 1.09.2014 року, виконаного оцінювачем ТОВ «Сател Груп» (сертифікат суб»єкта оціночної діяльності 16157/14 від 18.03.14) вартість матеріального збитку для власника автомобіля ОСОБА_2 склала 101.445 грн.12 коп., а ринкова вартість залишків пошкодженого автомобіля склала 37.570 грн. /а.с.23-26/.

При цьому, указаним висновком автотоварознавчого дослідження встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 161.160 грн.88 коп.

Відповідно до ст. 30.2. Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції 5.07.2012 року якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Таким чином, якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди без врахування вартості залишків транспортного засобу, які за заявою винної особи можуть бути передані винній в ДТП особі.

Із аналізу вище зазначеного слідує, що, оскільки вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля (161.160 грн.88 коп.) перевищує його ринкову вартість на момент ДТП (101.445 грн.12 коп.), розмір шкоди визначається за ринковою вартістю до ДТП, тобто - 101.445 грн.12 коп., а автомобіль є фізично знищеним.

При цьому, оскільки, як зазначив представник позивачів у судовому засіданні, власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 визнає факт фізичного знищення належного йому автомобіля «Міtsubіshі Саіrsmа» реєстраційний номерНОМЕР_1, на його користь, як збиток, підлягає стягненню сума, що складає ринкову вартість автомобіля до ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, тобто - 101.445 грн.12 коп.

Встановлено, що за послуги евакуатора для транспортування пошкодженого автомобіля з місця ДТП, а також за проведення автотоварознавчого дослідження позивачем ОСОБА_2 сплачено, відповідно, 270 грн., та 1.600 грн. /а.с.39,40,41/.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, цивільна відповідальність винної в ДТП особи ОСОБА_1 за шкоду заподіяну третім особам при керуванні ним автомобілем «ВАЗ» державний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідачем ПрАТ «СК «Інкомстрах», відповідно до договору №АЕ/1885443 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 8.05.2013року з нулевою франшизою /а.с.37/.

Згідно указаного страхового договору передбачений ліміт відповідальності страхової компанії: за шкоду, заподіяну життю та здоров»ю третім особам - у розмірі 100.000 грн., та за шкоду заподіяну майну третіх осіб - у сумі 50.000 грн.

Таким чином, згідно до ст.979 ЦК України, між ПрАТ «СК «Інкомстрах» та ОСОБА_1 на момент скоєння ДТП існували правовідносини договору страхування, згідно яких, страховик ПрАТ «СК «Інкомстрах» в межах ліміту своєї відповідальності зобов"язаний здійснити страхову виплату потерпілій особі ОСОБА_2 в результаті настання страхового випадку скоєного з вини ОСОБА_1.

Відповідно до ст.988 ЦК України, ст.20 Закону України «Про страхування» та згідно положенню ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що страховик зобов»язаний на умовах договору страхування при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, а, в силу ст.526 ЦК України зобов»язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що страховик ПрАТ «СК «Інкомстрах» цивільної відповідальності винної в ДТП особи ОСОБА_1 зобов»язаний сплатити на користь власника пошкодженого автомобіля ОСОБА_2 страхове відшкодування у межах ліміту своє відповідальності, що складає 50.000 грн.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, потерпіла в ДТП особа ОСОБА_6 в триденний термін після скоєння ДТП звернувся з письмовою заяво до страховика ПрАТ «СК «Інкомстрах» про настання страхового випадку та необхідності виплатити страхове відшкодування. Між тим, указана законна вимога позивача відповідачем ПрАТ «СК «Інкомстрах» безпідставно виконана не була.

Відповідно до п.19 постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» слідує, що з урахуванням змісту статті 979 та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов»язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, п.5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатись, чи є ця подія страховим випадком.

При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

Оскільки відповідач ПрАТ «СК «Інкомстрах», як страховик цивільної відповідальності винної в ДТП особи ОСОБА_1, не навів суду аргументованих доводів щодо відмови у виплаті указаного страхового відшкодування, судом першої інстанції з нього обґрунтовано стягнуте страхове відшкодування у розміру ліміту його відповідальності, що складає 50.000 грн., на користь власника пошкодженого автомобіля позивача ОСОБА_2.

Оскільки матеріальний збиток потерпілій в ДТП особі ОСОБА_2 склав 101.445 грн.12 коп., суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення з винної в ДТП особи ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_2 51. 445 грн.12 коп., що складає різницю між розміром заподіяної шкоди та лімітом відповідальності страховика.

При цьому, суд обґрунтовано керувався ст.1194 ЦК України, згідно якої, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Крім того, суд обгрунтовано стягнув зі страховика на користь потерпілої особи ОСОБА_2 витрати на послуги евакуатора при транспортуванні пошкодженого автмобіля з місця ДТП у сумі 270 грн., та витрати на автотоварознавче дослідження у сумі 1.600 грн.

Доводи відносно того, що діяльність відповідача страховика ПрАТ «СК «Інкомстрах» припинена, суд відхиляє, як безпідставні, оскільки указаний відповідач не виключений із державного реєстру підприємств, а згідно листа Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Нацкомфінпослуг) за №769/13-12 від 24.01.2014 року слідує, діяльність ПрАТ «СК «Інкомстрах» лише тимчасово зупинена, що не звільняє цього страховика від обов»язку виконувати свої зобов»язання за укладеними договорами страхування /а.с.35/.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що ні відповідач ОСОБА_1, ні його представник не звертались до суду з заявою щодо вирішення питання про передачу відповідачу залишків пошкодженого автомобіля, як майна, що не може використовуватись за призначенням, що є обов»язковою умовою вирішення цього питання після відшкодування збитків.

Відповідно до п.14 вище зазначеної постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто, за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Оскільки заподіювач шкоди ОСОБА_1 не звертався до суду з заявою про повернення йому пошкодженого майна в ході вирішення спору про відшкодування шкоди, суд за своєю ініціативою не вправі вирішити це питання. Між тим, колегія суддів вважає, що відповідач не позбавлений можливості звернутись до суду з такими вимогами після відшкодування шкоди.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судом першої інстанції постановлено на повно з»ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Святошинського районного суду м.Києва від 5 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді