ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/417/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого-судді Шклянки М.П.,

при секретарі Калініченко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації про визнання права власності, об'єднаної в одне провадження разом зі справою за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Київської міської державної адміністрації, Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації, ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" про визнання недійсними документів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом про визнання за ними права власності на квартиру АДРЕСА_1 у Дарницькому районі м.Києва. В позові посилались на те, що вказану квартиру вони отримали на підставі ордеру від 26.12.2008 року, в порядку черги на отримання житла від Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації. В подальшому вказану квартиру приватизували, внаслідок чого отримали Свідоцтво про право власності на житло від 10.03.2009 року. Згідно з якого вони являються власниками в рівних долях спірної квартири. Право власності в установленому порядку зареєстрували в Київському міському БТІ, про що в реєстровій книзі здійснено запис від 5.05.2009 року. Фактично з грудня 2008 року вони у вказаній квартирі постійно проживають, в квартирі зареєстровані разом з двома неповнолітніми дітьми. Однак в травні 2014 року їм стало відомо, що відповідач звернувшись до Реєстраційної служби Головного управління юстиції м.Києві з заявою про реєстрацію права власності на квартиру, в якій вони фактично проживають та є її власниками, надав договір дольової участі у будівництві вказаної квартири, отримав свідоцтво про право власності на дане житло, тобто фактично оспорює їх право власності на квартиру. Вважають, що відповідач порушує їх право власності, не має права на житло, яке вони отримали у встановленому законом порядку тому звернулись до суду з позовом про визнання за ними права власності на квартиру АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачі, їх представник, позов підтримали в повному обсязі.

Відповідач та його представник щодо задоволення позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували. В свою чергу, позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Київської міської державної адміністрації, Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації, ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" про визнання недійсними документів, який в подальшому був об'єднаний в одне провадження із справою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності.

В своєму позові ОСОБА_4 посилався на те, що ним 25.04.2005 року із забудовником ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» було укладено договір дольової участі у будівництві житлового будинку, згідно з яким він повністю оплатив вартість квартири АДРЕСА_1 в розмірі 197120 грн. У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 адміністрацією заводу за різними відмовками тривалий час не було надано повний пакет передбачених договором дольової участі документів, що могли бути підставою для оформлення права власності на квартиру, він здав їх на державну реєстрацію тільки у травні 2014 року, надавши всі документи, що підтверджували оплату ним вартості спірної квартири та отримав 14.05.2014 року свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1. Але після цього йому стало відомо, що у цій квартирі вже проживають інші особи, а саме ОСОБА_2 і ОСОБА_3, які не допустили його в квартиру. З отриманих від ОСОБА_2 і ОСОБА_3 документів ОСОБА_4 стало відомо, що в цю квартиру вони заселились згідно ордеру від 26.12.2008 року, вже після укладення ним договору дольової участі з ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» та приватизували дану квартиру згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» і згідно із розпорядженням Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації отримали свідоцтво про право власності на житло, яке зареєстровано Київським міськім БТІ. Як стало відомо відповідачу, ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» передав по акту прийому-передачі частину квартир в тому числі і спірну квартиру Головному управлінню житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації, яке в подальшому передало цю квартиру Дарницькій районної у м. Києві державній адміністрації Актом № 289 від 04.12.2008 року для розподілу черговикам.

Оскільки такі дії ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» були вчинені вже після укладення з ним договору дольової участі і оплати ним повної вартості квартири, що є підтвердженням його права власності, він вважає, що вказані дії є незаконними та звернувся з даним позовом, яким просив визнати недійсними акт прийому передачі Головному управлінню житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації у житловому будинку АДРЕСА_1; Акт № 289 від 04.12.2008 року в частині передачі квартири АДРЕСА_1 Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації Дарницькій районній у м. Києві державній адміністрації. Визнати недійсними розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в частині вселення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в спірну квартиру та виданий на його підставі ордер на заселення у цю квартиру. Визнати недійсними розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 10.03.2009 року №51562 про приватизацію ОСОБА_2 і ОСОБА_3 спірної квартири та свідоцтво про право власності на квартиру, видане згідно з цим розпорядженням подружжю «ОСОБА_3».

Представник третьої особи Київської міської державної адміністрації в судове засідання не з'явився, та надіслав на адресу суду заперечення з приводу позову ОСОБА_4 щодо визнання недійсними документів, в яких щодо задоволення позову ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4. Просив у позові відмовити та слухати справу без його участі.

Представник третьої особи Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації в судовому засіданні позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримала в межах заявлених ними позовних вимог, щодо задоволення позову ОСОБА_4 заперечувала, пославшись на те, що Головне управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради в установленому порядку від ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» отримало вісім квартир загальною площею 491,20 кв.м в рахунок встановлених відрахувань площі за житловий будинок по АДРЕСА_1 у вказаному будинку, що підтверджується відповідним актом. В подальшому вказані квартири на підставі відповідних розпоряджень, у встановленому законом порядку були розприділені громадянам, які перебували на обліку таких, що потребують поліпшення житлових умов. Квартира АДРЕСА_1 в 2008 році була передана подружжю «ОСОБА_3», які у встановленому законом порядку вказану квартиру приватизували та постійно в ній проживають, зареєстровані у вказаній квартирі разом двома неповнолітніми дітьми. Дарницька районна у місті Києві державна адміністрація діяла правомірно, будь яких порушень законодавства не вбачається. Просила в позові ОСОБА_4 відмовити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей в судовому засіданні щодо задоволення позову ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що задоволення даного позову може призвести до порушення інтересів неповнолітніх дітей, які проживають та зареєстровані в спірній квартирі, тому просив в даному позові відмовити. Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримав в межах заявлених ними позовних вимог.

Представник ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, їх представників. Свідків, оцінивши всі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 (т.1 а.с.113,114).

На даний час в квартирі зареєстровані та фактично проживають чотири особи: позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та двоє їх неповнолітніх дітей 2009 та 2011 року народження., що підтверджується довідкою по формі-3 , виданою ОСББ «Атлант-152» №12 від 26.03.2015 року.(т.1 а.с.213).

З письмових пояснень представника Київської міської держаної адміністрації встановлено, та не заперечувалось іншими сторонами, що пунктом 53 рішення Київської міської ради від 24.04.2003 № 411/571 «Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею» (т.2 а.с.6) передано Службі безпеки України за умови виконання пункту 53.1 цього рішення, в короткострокову оренду на 3 роки земельну ділянку площею 2,05 га для будівництва житлових будинків з об'єктами культурно-побутового та соціального призначення на перетені АДРЕСА_1 за рахунок земель міської забудови.

Відповідно до пункту 53.1.6 зазначеного рішення Служба безпеки України повинна передати Головному управлінню житлового забезпечення (на сьогоднішній день Департамент будівництва та житлового забезпечення) виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 5% загальної площі будинку (крім службової) на підставі пункту 50 рішення Київської міської ради від 28.12.2002 року №232/392 «Про бюджет міста Києва на 2003 рік».

Відповідно до пункту 2 договору про інвестування у будівництво житлового будинку з вбудовно-прибудованими приміщеннями (корпус 2) та автопаркінгом на АДРЕСА_1 від 14.06.2004 року № 19/3-79 «Замовник» - Служба безпеки України отримує у власність 15% від загальної площі житла завершеного будівництвом Об'єкту, а «Інвестор» - ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» отримує у власність 85% від загальної площі житла завершеного будівництвом Об'єкту.

Згідно пункту 2 підпункту 2.1.2 вищезазначеного договору «Інвестор» - ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» передає із своєї частки, що отримує на виконання підпункту 53.1.6 рішення Київської міської ради від 24.04.2003 № 411/571 Головному управлінню житлового забезпечення ( на сьогоднішній день Департамент будівництва та житлового забезпечення) виконавчому органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) встановлені відрахування загальної площі квартир за житлові будинки на перетені АДРЕСА_1.

Головне управління житлового забезпечення ( на сьогоднішній день Департамент будівництва та житлового забезпечення) виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в установленому порядку від ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» отримало вісім квартир загальною площею 491,20 кв.м в рахунок встановлених відрахувань площі за житловий будинок по АДРЕСА_1 у вказаному будинку, що підтверджується актом прийому-передачі житлової площі від 27.03.2008 року № 49 (т.1 а.с.6, 66, т.2 а.с.4).

Актом прийому-передачі житлової площі від 04.12.2008 року АДРЕСА_1 передана Головним управлінням житлового забезпечення ( на сьогоднішній день Департамент будівництва та житлового забезпечення) виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації на виконання плану розподілу житла на 2008 рік для забезпечення житлом черговиків квартирного обліку (т.1 а.с.34,67, т.2 а.с.5).

Розпорядженням Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації від 19.12.2008 року № 1638, а саме п.2.1 вказаного розпорядження гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надано однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.101-105) з метою поліпшення житлових умов та видано ордер від 26.12.2008 року (т.1 а.с.122).

В подальшому ОСОБА_2 та ОСОБА_3, скориставшись своїм правом, на підставі заяви про приватизацію №51562 від 10.03.2009 року (т.1 а.с.109), Розпорядження Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації №51562 від 10.03.2009 року (т.1 а.с.100), приватизували вищезазначену квартиру та отримали свідоцтво про право власності від 10.03.2009 (т.1 а.с.4,65,117).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (актів органів державної влади включно). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 627 Цивільного Кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, як це встановлено ст. 638 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статей 11, 629 ЦК України договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами невідповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадкам порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Згідно листа Верховного Суду України від 26.05.2001 року "Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ" визнання ордера недійсним з мотивів, що він виданий на зайняте приміщення, може мати місце в тому разі, коли останнє було зайнято правомірно.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Таким чином, можна зробити висновок, що Головне управління житлового забезпечення ( на сьогоднішній день Департамент будівництва та житлового забезпечення) виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) діяло в межах належних їм повноважень на виконання Договору про інвестування у будівництво житлового будинку з вбудовно-прибудованими приміщеннями (корпус 2) та автопаркінгом на АДРЕСА_1 від 14.06.2004 року № 19/3-79. Питання про визнання даного договору недійсним позивачем ОСОБА_4 не заявлялось, його правомірність в судовому засіданні не досліджувалась, в зв'язку з цим Акт прийому-передачі житлової площі від 27.03.2008 року № 49 та Акт прийому-передачі житлової площі від 04.12.2008 року № 289, які були укладені на виконання вище зазначеного Договору і є похідними від нього, не можуть бути визнаними недійсними.

Дарницька районна в м.Києві державна адміністрація при наданні громадянам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діяло в межах своїх повноважень на виконання норм законодавства та позивачем ОСОБА_4 та його представником в судовому засіданні не було доведено неправомірності дій Дарницької районної в м.Києві державної адміністрації в частині надання подружжю «ОСОБА_3» спірної квартири, а також недоведено неправомірності чи порушення діючого законодавства з боку громадян ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час приватизації квартири АДРЕСА_1.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Київської міської державної адміністрації, Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації, ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" про визнання недійсними документів необхідно відмовити.

Що стосується позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання за ними права власності, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні та досліджено вище, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються власниками квартири АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 10.03.2009 року. Яке було зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в реєстровій книзі за №44685 від 05.05.2009 року (т.1 а.с.4 зворот).

Із пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що в травні 2014 року подружжю «ОСОБА_3» стало відомо про наявність іншого власника квартири, в якій вони проживають.

Так, як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4, 25.04.2005 року на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 54,6 кв.м., житловою площею 20,8 кв.м. із забудовником - ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів», було укладено договір дольової участі у будівництві житлового будинку № 12-П/0497. (т.1 а.с.8, 69).

Відповідно до п.2.1. Договору ОСОБА_4 повинен був сплатити забудовнику 195 120,00 грн..

Додатковою угодою №1 від 20.06.2007 року ОСОБА_4 зобов'язався доплатити забудовнику вартість різниці площі, що становить 2000 грн. (т.1 а.с.12,73).

Тобто всього, ОСОБА_4 повинен був заплатити за вказаний об'єкт інвестування 197120 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» відкритий в ВАТ «Райфайзено Банк Аваль»

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_4 він сплатив повну вартість спірної квартири в розмірі 200000 грн., що пітдверджується матеріалами реєстраційної справи (т.2 а.с.18-70), наданої реєстраційною службою Головного управління юстиції в м.Києві, зокрема квитанцією до прибуткового касового ордеру №277/03 від 25.04.2005 року (т.2 а.с.41).

Із пояснень в судовому засіданні ОСОБА_4 встановлено, що у зв'язку з тим, що адміністрацією заводу за різними відмовками тривалий час не було надано повний пакет передбачених п.3.3.4. Договору дольової участі документів, що могли бути підставою для оформлення права власності на квартиру, він здав їх на державну реєстрацію тільки у травні 2014 року та надав всі необхідні документи, в тому числі довідку про інвестування 100% загальної площі Об'єкту дольової участі №44 від 15.08.2008 року (т.2 а.с.42) та Акт прийому-передачі нежитлового приміщення, яким ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» передав ОСОБА_4 спірну квартиру АДРЕСА_1 (т.2 а.с.51). 14.05.2014 року ОСОБА_4, на підставі вказаних документів отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.7, 74, т.2 а.с. 65).

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, документів, наданих ОСОБА_4 щодо укладення договору дольової участі в інвестуванні квартири, оплати ним вартості вказаної квартири, суд приходить до висновку, що в наданих документах існує багато протиріч.

Зокрема в датах безпосередньо договору дольової участі між ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» та ОСОБА_4 від 25.04.2005 року, квитанції про оплату вартості квартири, довідки про оплату 100% вартості загальної площі Об'єкту дольової участі вбачаються деякі розбіжності. Крім того, з довідки ВАТ «Райфайзен Банк аваль» від 10.03.2015 року встановлено, що розрахунковий рахунок, вказаний в договорі дольової участі від 25.04.2005 року. На який необхідно було внести суму коштів за об'єкт будівництва спірну квартиру - був відкритий лише в червні 2006 року. Оригінал договору дольової участі між ОСОБА_4 та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» суду ні ОСОБА_4, ні на запит суду ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» суд надано не було.

В судовому зсіданні свідки ОСОБА_6 - президент ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» 2004-2009 років, ОСОБА_7 - яка працювала з інвесторами ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів», ОСОБА_8 - яка працювала бухгалтером в ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів», пояснили, що ОСОБА_4 в 2005 році та в подальшому ніколи не був інвестором в будівництво спірної квартири, інвестори розраховувались лише через розрахунковий рахунок безготівковим шляхом, в той час як ОСОБА_4 вніс касу вартість об'єкта будівництва в повному обсязі готівкою, посилались на те, що ОСОБА_4 заволодів вказаною квартирою шахрайським шляхом.

Однак, суд не може брати до уваги вказані покази, та досліджувати законність чи достовірність укладеного між ОСОБА_4 та ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» Договору дольової часті у будівництві житлового будинку від 25.04.2005 року, оскільки чинність та відповідність вказаного договору нормам законодавства не було предметом позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Позивачі в своїх позовних вимогах не ставили питання по визнання вказаного договору недійсним, чи визання недійсним свідоцтва про право власності від 14.05.2015 року, а суд відповідно до ст.11 ЦПК України розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.

Ч. 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва.Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст.334 ч.4 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Дослідивши всі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що оскільки судом достовірно встановлено законність та правомірність передачі спірного об'єкта будівництва - квартири АДРЕСА_1 від ТОВ «Чернігівський завод будівельних матеріалів» Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради та подальшої передачі Дарницькій районні в м.Києві Державній адміністрації для передачі даної квартири особам, що потребують поліпшення житлових умов, отримання вказаної квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є беззаперечним та законним.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 15, 16, 328, 331, 392, 525, 526, 627,628,629 Цивільного кодексу України, 59 ЖК УРСР, та ст.ст.10, 59, 60, 169, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної державної адміністрації м.Києва про визнання права власності задовольнити.

Визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних долях.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 243,60 грн.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Київської міської державної адміністрації, Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації, ТОВ "Чернігівський завод будівельних матеріалів" про визнання недійсними документів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: