Справа № 462/4351/14 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/824/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Щербая В.П.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного університету харчових технологій, з участю третіх осіб директора Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості Національного університету харчових технологій ОСОБА_6, заступника директора Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості Національного університету харчових технологій ОСОБА_7, ректора Національного університету харчових технологій ОСОБА_8 про скасування наказів, -

встановила:

Оскарженим рішенням суду у задоволенні позову ОСОБА_2 до Національного університету харчових технологій, з участю третіх осіб директора Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості Національного університету харчових технологій ОСОБА_6, заступника директора Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості Національного університету харчових технологій ОСОБА_7, ректора Національного університету харчових технологій ОСОБА_8 про скасування наказів відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є неповним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що директор коледжу не приймав її на роботу, не затверджував та не призначав на посаду. Це передбачено Положенням про коледж. Згідно п 1.4 цього Положення коледж не є юридичною особою. У своїй діяльності він послуговується цим Положенням, яке передбачає право ректора університету призначати та звільняти з посади заступників директора коледжу. Таким чином притягати до дисциплінарної відповідальності є правом ректора університету, а не директора коледжу.

Судом не взято до уваги, що розробка навчальних комплексів згідно п. 3.3.2 Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства освіти України від 02.06.1993 року № 161, відбувається на базі навчальної програми дисципліни та навчального плану. Тому змінювати навчальні комплекси необхідно з появою нової навчальної програми дисципліни та навчального плану. Зважаючи на підпорядкованість Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості Національному університету харчових технологій, такі програми та плани на підставі п. 4.5.2. Статуту Університету, ухвалює його вчена рада. При цьому чинності вони набувають після видання відповідних розпоряджень або наказів ректора університету. Однак відповідачем та третіми особами не були надані, а відтак у матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували необхідність розробки нових комплексів методичного забезпечення навчальних дисциплін.

Вважає, що у своєму рішенні суд не дав правової оцінки підставам притягнення її до дисциплінарної відповідальності у формі догани згідно наказу №38 від 26.05.2014 року. Зокрема не вказав про наявність чи відсутність таких підстав, не дав правової оцінки доказам, які були надані позивачем суду, не дослідив обставини за яких її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, не встановив повноваження виконуючого обовязки директора коледжу щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у формі догани. Вважає, що суд цим самим порушив приписи ст.ст. 213,214 ЦПК України, чим порушив її право на судовий захист.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що позивач звернулася з позовом про скасування наказів директора Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості Національного університету харчових технологій № 26 від 04 квітня 2014 року і наказу виконуючого обов'язки директора Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості Національного університету харчових технологій По особовому складу працівників коледжу № 38 від 26 травня 2014 року про оголошення їй доган.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, ухвалення цих наказів та оголошення їй доган є безпідставним та проведено з грубим порушенням законодавства про працю, оскільки директор коледжу оголосив догану, не маючи для цього жодних повноважень, так як вона не перебуває у трудових відносинах з коледжем, директор якого зважаючи на ст. 147-1 Кодексу законів про працю України, не мав права притягати її до дисциплінарної відповідальності. Це право ректора університету, а не директора коледжу. Окрім цього, із наказу директора коледжу №26 від 04 квітня 2014 року вбачається, що до дисциплінарної відповідальності її притягнено як викладача коледжу. Однак, станом на 04 квітня 2014 року вона обіймала посаду заступника директора коледжу з навчальної роботи і на посаді викладача коледжу вже не працювала. Із наказу також вбачається пропуск строків притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Так догану було оголошено 04 квітня 2014 року. Натомість у наказі вказано, що перевірка виконання ухвали педагогічної ради коледжу, яка нібито і встановила невиконання нею ухвали педагогічної ради, було проведено у листопаді 2013 року.

При виданні наказу № 38 від 26 травня 2014 року не було враховано, що на той час не було відомо за якими формами слід було складати графіки навчального процесу, так як наказ Міністерства освіти і науки, молоді та спорту від 29.03.2012 року на той час було скасовано.

Просила визнати незаконними дисциплінарні стягнення у вигляді доган, оголошених їй вказаними наказом директора коледжу № 26 від 04 квітня 2014 року та наказом виконуючого обов'язки директора коледжу № 38 від 26 травня 2014 року, а також скасувати дані накази у цій частині.

Встановлено, що згідно наказу ректора Національного університету харчових технологій №872к від 26 грудня 2013 року ОСОБА_2 переведено з посади викладача Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості на посаду заступника директора з навчальної роботи Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості терміном на два роки ( а.с. 26).

Відповідно до контракту з педагогічним працівником №1166 від 02 січня 2014 року, укладеного Національним університетом харчових технологій та ОСОБА_2, позивач прийнята на посаду заступника директора з навчальної роботи Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості (а.с. 27).

Згідно наказу директора Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості № 1 від 02 січня 2014 року ОСОБА_2 мала педагогічне навантаження 360 годин (а.с. 111).

Судом встановлено, що наказом №26 від 04 квітня 2014 року директора Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості Національного університету харчових технологій позивачу ОСОБА_2 оголошено догану за невиконання п.3.1 ухвали педагогічної ради Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості №5 від 25 квітня 2013 року. (а.с.9,62).

Це дисциплінарне стягнення накладено за те, що станом на 27 березня 2014 року викладач ОСОБА_2 не виконала ухвалу педагогічної ради коледжу № 5 під 25 квітня 2013 року, а саме не розробила комплекси методичного забезпечення дисциплін: Загальної технології харчових виробництв у відповідності до нових робочих програм у встановлений педагогічною радою термін -травень-червень 2013 року.

Судом також встановлено, що відповідачем не пропущено строки накладення дисциплінарного стягнення, оскільки у наказі № 26 від 04 квітня 2014 року, яким оголошено догану ОСОБА_2 та іншим працівникам, докладно викладено всю хронологію подій, які передували застосуванню дисциплінарного стягнення.

Так, у наказі зазначено, що 25 квітня 2013 року відбулося засідання педагогічної ради на якому ОСОБА_2 було вказано на необхідність розробити комплекс методичного забезпечення з дисциплін, які вона викладає та встановлено термін виконання. У листопаді 2013 року перевірено ще раз стан методичного забезпечення навчальних дисциплін, які викладаються у коледжі, позивач знову не надала документів, які вимагалися. 27 березня 2014 року стало відомо, що ОСОБА_2 на той час знову не надала методичного забезпечення, тому їй було оголошено догану в межах місячного строку.

Відповідно до наказу №38 від 26 травня 2014 року виконуючого обов'язки директора Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості Національного університету харчових технологій позивачу ОСОБА_2 оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, передбачених посадовою інструкцією, та невиконання розпоряджень директора коледжу (а.с. 64).

При цьому враховано, що нею не виконані покладені на неї обовязки згідно розпоряджень директора коледжу №2 від 29.04.2014 року та №3 від 30.04.2014 року щодо планування навчальної роботи та розподілу педагогічного навантаження працівників коледжу та щодо підготовки акредитації спеціальності Виробництво харчової продукції.

Суд вказав, що безспірно встановлено, що оголошення доган позивачу відбулося у порядку та з чітким дотриманням вимог чинного законодавства, так як позивач неналежно виконувала свої посадові обов'язки, передбачені посадовою інструкцією та не виконала вказані розпорядження директора коледжу та відмовив в задоволенні позову.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду з таких підстав.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано в тому числі такий захід як догана.

Відповідно до положень ст. ст. 148- 149 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Аналіз вказаних норм трудового права дає підстави для висновку, що дисциплінарні стягнення застосовуються у разі порушення саме трудової дисципліни, тобто невиконання або неналежне виконання працівником трудових обов'язків.

Встановлено, що посилання апелянта на те, що директор коледжу при накладенні дисциплінарних стягнень у виді догани, не мав для цього жодних повноважень, є безпідставним, так як він був уповноважений здійснювати такі дії.

Так згідно п.2.10 контракту №1168 від 27.12.2013 року ОСОБА_6, як директор коледжу, вправі накладати стягнення на працівників коледжу (а.с.110).

Відповідно до п.4.2 Положення про Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості Національного університету харчових технологій при його відсутності такі обовязки мав ОСОБА_7 (а.с.78).

В п.2.3 Положення про Львівського державного коледжу харчової та переробної промисловості Національного університету харчових технологій зазначено, що ректор НУХТ вирішує питання морального заохочення викладачів та співробітників коледжу (а.с.70).

Отже в повноваження ректора не входить питання щодо накладення стягнень на працівників коледжу.

У запереченнях на позов від 4.08.2014 року ректор НУХТ ОСОБА_8 зазначає, що згідно зі ст.32 ЗУ Про вищу освіту керівник вищого навчального закладу відповідно до статуту може делегувати частину своїх повноважень своїм заступникам та керівникам структурних підрозділів. Скористувавшись наданим законом правом ректор університету делегував директору коледжу право застосовувати до працівників заохочення та накладати стягнення відповідно до законодавства, зазначивши це у п.2.10 контракту № 1168 від 27.12.2013 р. про призначення ОСОБА_6 на посаду директора Львівського державного коледжу харчової і переробної промисловості НУХТ(а.с.103).

В листі НУХТ №2-546 від 25.09.2014 року теж вказано, що ректор університету делегував директору коледжу право накладати стягнення на працівників коледжу (а.с.133).

Тому судом вірно прийнято до уваги пояснення представника відповідача про те, що, застосовуючи до ОСОБА_2 дисціплінарні стягнення, директор коледжу та його заступник діяли правомірно, у межах наданих їм ректором повноважень.

Судовою колегією також встановлено, що своєму поясненні ОСОБА_2 зазначила, що не представила методичне забезпечення на огляд комісії у звязку з тим, що перебувала на лікарняному та її речі викинули на коридор, щоб звільнити препараторську лабораторії для коменданта (а.с.107).

В той же час в позовній заяві вона вказала, що їй не було відомо про існування нових навчальних планів та програм.

У вказаних запереченнях на позов від 4.08.2014 року зазначено, що наказом Міністерства освіти і науки України № 665 від 01.06.2013 р. Про затвердження кваліфікаційних характеристик професій (посад) педагогічних та науково-педагогічних працівників навчальних закладів у розділі 20 визначені права та обовязки викладачів всіх спеціальностей вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації.

Позивачка не зазначила, що відповідно до її заяви наказом директора коледжу № 1 від 02.01.2014 р. була прийнята на посаду викладача з педагогічним навантаженням 360 годин. ЇЇ посилання на те, що вона не розробила комплекс методичного забезпечення дисципліни Загальні технології харчових виробництв у відповідності до нових робочих програм у зв'язку із тим, що директор коледжу та його заступники не повідомили її про існування нових навчальних планів та програм свідчить не про те, що ОСОБА_2 не виконала свої посадові обов'язки з поважної причини, а про те що вона не знає нормативно-правових актів, які регламентують освітню діяльність та зміст навчальних програм і методи організації навчання з предмета який викладає, що відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України № 665 від 01.06.2013 р., є обов'язком викладача.

З доповідної записки ОСОБА_9 від 27.03.2014 року вбачається, що позивачу ще 25 квітня 2013 року, коли відбулось відбулося засідання педагогічної ради, було вказано на необхідність розробити комплекс методичного забезпечення з дисциплін, які вона викладає. Однак позивач не представила жодних матеріалів для перевірки на виконання цього рішення педагогічної ради (а.с.108).

В засіданні судової колегії ОСОБА_9 підтвердила ці обставини. Крім того пояснила, що позивач була подала методичне забезпечення за навчальними планами за 2006 рік. Методичне забезпечення не відповідало робочій програмі, а тому вважається не виконаним. Після атестації, яка проходила в 2011 році, вона не поновила методичне забезпечення в повному обємі.

З врахуванням цих пояснень не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що нею долучено до матеріалів справи копії планів лекційних занять, практичних занять, методичні вказівки, контрольні роботи. Крім того вбачається, що ці складові методичного забезпечення навчальних дисциплін не поновлені після 2013 року.

Також ОСОБА_9 пояснила, що пояснення позивача про те, що коли вона перебувала на лікарняному та її речі викинули на коридор, що стало причиною невиконання вказаного завдання, є неправдивими.

Встановлено, що ухвалу педагогічної ради від 25 квітня 2013 року позивач не оспорює.

Отже безпідставними є посилання апелянта на те, що рішення засідання педагогічної ради від 25 квітня 2013 року не створювали для неї жодного юридичного обовязку, так як їх не затвердила вчена рада університету на підставі п. 4.5.2. Статуту Університету і що не було необхідності змінювати навчальні комплекси та, що нею представлені суду складові методичного забезпечення навчальних дисциплін (копії планів лекційних занять, практичних занять).

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на незаконність наказу №38 від 26 травня 2014 року виконуючого обов'язки директора коледжу за неналежне виконання своїх посадових обов'язків, передбачених посадовою інструкцією та невиконання розпоряджень директора коледжу.

В запереченнях на позов від 4.08.2014 року ректор НУХТ ОСОБА_8 вказує, що не можна погодитися і з твердженнями ОСОБА_2 стосовно того, що у зв'язку із відміною наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту № 384 від 03.03.2014 р. Про затвердження форм документів з підготовки кадрів у вищих навчальних закладах І-ІУ рівнів акредитації не відомо на підставі яких форм складати графік навчального процесу. Відсутність встановленої форми свідчить не про те, що не потрібно складати графік навчального процесу, а про те, що його можна складати у довільній формі, як і робилося щорічно до прийняття наказу № 384. Основний документ, який на даний час регулює питання організації навчального процесу це наказ Міністерства освіти України № 161 від 02.06.1993 р. яким затверджено Положення про організацію навчального процесу у вищих навчальних закладах. Відповідно до п.4.2. зазначеного Положення Навчальні дні та їх тривалість визначаються річним графіком навчального процесу. Вказаний графік складається на навчальний рік з урахуванням перенесень робочих та вихідних днів, погоджується і затверджується в порядку і в терміни, встановлені вищим навчальним закладом. За таких обставин, незалежно форми графіку навчального процесу, слід було затверджувати графік навчального процесу.

Згідно розпорядження директора коледжу №2 від 29.04.2014 року ОСОБА_2 строк виконання щодо представлення методичного забезпечення встановлювався до 19.05.2014 року (а.с.33).

Із протокол засідання методичної ради від 20.05.2014 року встановлено, що по питаннях 3-5 по навчальних програмах рішення не прийняті. Виконуючий обовязки директора коледжу ОСОБА_7 на засіданні методичної ради ствердив, що ОСОБА_2 не передала навчальні плани начальнику навчально-методичного відділу НУХТу ОСОБА_10, а тому слід зробити заявку на отримання усіх типових навчальних програм з НУХТу.

В засіданні судової колегії ОСОБА_9 підтвердила ці обставини та пояснила, що по стану на 20.05.2014 року у ОСОБА_2 не було готових навчальних планів. ОСОБА_9 також пояснила, що тоді розмовляла з ОСОБА_10 і остання їй сказала, що ОСОБА_2 до неї не зверталась. Тому на засіданні методичної ради від 20.05.2014 року навчальні плани не затверджувались.

Хоча ОСОБА_2 представила в засідання судової колегії дані про те, що нею електронною поштою були надіслані ОСОБА_10 зразки двох навчальних планів, однак це не спростовує того, що завдання нею в повному обємі не виконане.

До того ж апелянт не представила жодних доказів про виконання нею п.2 розпорядження директора коледжу №3 від 30.04.2014 року щодо плану підготовки до акредитації спеціальності Виробництво харчової продукції.

По стану на 19.05.2014 року нею не представлено директору коледжу план по підготовці до вказаної акредитації.

З врахуванням наведеного судова колегія прийшла до висновку, що ОСОБА_2 не виконані покладені на неї обовязки згідно розпоряджень директора коледжу №2 від 29.04.2014 року щодо планування навчальної роботи та розподілу педагогічного навантаження працівників коледжу та №3 від 30.04.2014 року щодо плану підготовки акредитації спеціальності Виробництво харчової продукції, які нею по суті не оспорюються (а.с.32-34,36,37).

Таким чином встановлено, що апелянтом не спростовано висновки суду про законність наказу №38 від 26 травня 2014 року виконуючого обов'язки директора коледжу.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_11