Справа №642/4731/15ц
Провадження №2/642/1210/15
У Х В А Л А

9 червня 2015 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді - Шрамко Л.Л., з участю секретаря Тугай К.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів та позову

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - Хамад про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 22 698, 97грн., та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль ДЕ Ланос, держ. номер АХ 75779, належний відповідачу,для підтвердження належності йому автомобіля витребувати інформацію з УДАЇ ГУ МВС України в Харківській області інформацію про те, хто є власником цього автомобіля.

В обґрунтування заяви посилається на те, що існує реальна загроза невиконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, обумовлена даними про громадянство відповідача та розміром позовних вимог.

Заява розглядається судом відповідно до вимог ч.1 ст. 153 ЦПК України без повідомлення осіб, які приймають участь у справі.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними їз заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Позивачка не надала суду достовірних доказів виникнення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, її доводи ґрунтуються лише на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Оскільки позивачкою не доведено наявність підстав для забезпечення позову,суд відмовляє у задоволенні заяви.

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову у звязку з недоведеністю виникнення реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а не у звязку з відсутністю доказів наявності у відповідача права власності на автомобіль, відсутні підстави для витребування вказаної інформації з УДАЇ ГУ МВС України в Харківській області.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст. ст. 133, 151-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та забезпечення доказів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Л.Л.Шрамко