У Х В А Л А

7 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 2 квітня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року в справі за позовом Головного управління Держземагентства у Миколаївської області до Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю, договорів купівлі-продажу земельних ділянок та їх повернення,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Головне управління Держземагентства у Миколаївській області звернулось до суду із вищезазначеним позовом.

Зазначало, що 12 березня 2007 року розпорядженням Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області було надано дозвіл на складання проектів відведення земельних ділянок, які розташовані на місці Кам'обалківського родовища кристалічних порід, у власність для ведення особистого селянського господарства громадянам за відсутності їх заяв про передачу цих земельних ділянок у власність, оскільки вони звертались із заявами про надання земельних ділянок у користування.

12 липня 2007 року розпорядженням Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для ведення особистого селянського господарства та передано їм ці земельні ділянки у власність.

На підставі розпорядження від 12 березня 2007 року відповідачі отримали державні акти на право власності земельні ділянки.

25 липня 2007 року між громадянами (продавцями) та ОСОБА_4 (покупцем) було укладено договори купівлі-продажу земельних ділянок.

Посилаючись на порушення положень земельного законодавства та законодавства про надра з боку Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області при передачі земельних ділянок у власність громадянам за відсутності від них відповідних заяв і, як наслідок, незаконність укладених договорів купівлі-продажу цих земельних ділянок, Головне управління Держземагентства у Миколаївській області просило визнати незаконними й скасувати зазначені розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, визнати недійсними вказані договори купівлі-продажу земельних ділянок і державні акти на право власності на ці земельні ділянки та повернути земельні ділянки у власність держави.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 29 жовтня 2013 року позов Головного управління Держземагентства у Миколаївській області задоволено частково: визнано незаконним та скасовано розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 12 березня 2007 року в частині надання дозволу на складання проектів відведення земельних ділянок у власність ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_31, ОСОБА_20., ОСОБА_21., ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30; визнано незаконним та скасовано розпорядження Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області від 12 липня 2007 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства та про передачу у власність громадянам земельних ділянок в межах території Кам'янобалківської сільської ради»; визнано недійсними державні акти на право власності на землю, які видані вищезазначеним громадянам 19 липня 2007 року; визнано недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені 24 липня 2007 року між вищевказаними громадянами та ОСОБА_4; визнано недійсними державні акти на право власності на землю, які видані 1 серпня 2007 року ОСОБА_4 У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 2 квітня 2014 року рішення Первомайського міськрайонного суду від 29 жовтня 2013 року змінено в частині дати укладення тринадцяти договорів купівлі-продажу земельних ділянок із зазначенням дати укладення 25 липня 2007 року. У решті - рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 квітня 2014 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Постановою Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року вказану ухвалу суду касаційної інстанції скасовано та направлено справу на новий касаційний розгляд.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року

рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2013 року, рішення апеляційного суду Миколаївської області від 2 квітня 2014 року в частині вирішення позовних вимог Головного управління Держземагенства у Миколаївській області про витребування земельних ділянок на підставі статті 388 ЦК України скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції, в іншій частині вказані судові рішення у незміненій апеляційним судом частині залишено без змін. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843439/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень судів й ухвалення нового рішення з підстав, передбачених пунктами першим, другим та четвертим частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу наявності зазначеної підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 квітня 2011 року, від 27 квітня 2011 року, від 1 червня 2011 року, від 15 лютого 2012 року, від 18 квітня 2012 року, від 26 грудня 2012 року, від 14 травня 2014 року, від 21 січня 2015 року, від 18 березня 2015 року та від 17 червня 2015 року, ухвали Вищого адміністративного суду України від 20 жовтня 2010 року, від 9 листопада 2010 року, від 20 квітня 2011 року, від 26 травня 2011 року, від 6 квітня 2011 року, від 21 травня 2013 року, від 30 липня 2013 року, від 16 жовтня 2013 року, від 15 квітня 2014 року та від 1 липня 2014 року, постанову Вищого господарського суду України від 3 жовтня 2006 року, постанови Верховного Суду України від 31 жовтня 2012 року, від 24 квітня 2013 року, від 18 вересня 2013 року, від 10 березня 2015 року та від 13 травня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції скасувавши рішення судів першої та апеляційної інстанцій, передав справу на новий розгляд з підстав, передбачених частиною другою статті 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом Головного управління Держземагентства у Миколаївської області до Первомайської районної державної адміністрації Миколаївської області, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю, договорів купівлі-продажу земельних ділянок та їх повернення до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала Верховного Суду України є остаточною і може бути оскаржена тільки на підставі, встановленій пунктом 3 частини першої статті 355 ЦПК України.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук