Справа № 194/1489/15-ц
Провадження№2/194/645/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2015 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Пономаренко І.П.

при секретарі Сафоновій А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд, -

В С Т А Н О В И В :

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2007 року з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів. Відповідач витрачає зазначені аліменти на власні потреби, не забезпечуючи дитину належним чином, що вплинуло на рішення доньки щодо зміни місця проживання. З початку серпня 2015 року неповнолітня дитина мешкає з ним та знаходиться на його утриманні, він забезпечує її всім необхідним. Проте, не дивлячись на зміну дитиною місця проживання, з нього продовжують стягувати аліменти на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки, а відповідач ці кошти витрачає на свої власні потреби, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, не звернулася із заявою про припинення стягнення аліментів. Просить припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно до повноліття дитини, які стягуються за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2007 року, та визнати виконавчий лист по справі №2/1367, виданий Тернівським міським судом Дніпропетровської області, таким, що не підлягає виконанню, судові витрати покласти на відповідача.

Позивач надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також розглядати справу за його відсутності.

Представник позивача надав до суду письмову заяву, згідно якої позов підтримав та просив позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі, а також розглядати справу за його відсутності.

Відповідач надала до суду письмову заяву, згідно якої позов визнала в повному обсязі та просила позовні вимоги задовольнити, а також розглядати справу за її відсутності.

У звязку з чим, згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Отже, за змістом ст.ст. 179-181 СК України аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються тому з батьків, з яким мешкає дитина, та який виконує обов'язки із утримування дитини і повинні використовуватися за цільовим призначенням.

Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до ст. 160 Сімейного Кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дитиною повноліття (а.с.14).

Відповідно до акту від 09 вересня 2015 року вих.№ 862, складеного комісією в складі начальника ЖРЕУ-3 ОСОБА_4, начальника ЖРЕУ-1 ОСОБА_5 та сусідів, за адресою: АДРЕСА_1 мешкає ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка знаходиться на його утриманні (а.с.11).

Тобто, неповнолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактично вибрала своє місце проживання та мешкає разом з батьком і знаходиться на його утриманні.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач визнала позовні вимоги та не заперечує проти їх задоволення.

Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, приймаючи до уваги, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів з позивача, дитина, на користь якої були стягнуті аліменти проживає саме з позивачем, та відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність припинення стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно до повноліття дитини, які стягуються за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2007 року.

Разом з тим, позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого листа по справі № 2/1367-2007, виданого Тернівським міським судом Дніпропетровської області, таким, що не підлягає виконанню не базуються на законі та задоволенню не підлягають, так як чинним законодавством передбачено закінчення виконавчого провадження у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, але позивачем в своїй позовній заяві не заявлено, а жодні підстави для виходу за межі позовних вимог позивача, викладених ним у своїй позовній заяві, в даному випадку у суду відсутні.

Питання щодо судових витрат суд вирішую згідно до чинного законодавства пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» із змінами, які набрали законної сили 01.09.2015 року, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, а відповідно до п.2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» із змінами, які набрали законної сили 01.09.2015 року, у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, згідно ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України Про судовий збір, з врахуванням того, що позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір лише за одну вимогу немайнового характеру, підлягає до стягнення з відповідача на користь УДКСУ у м. Тернівка Дніпропетровської області судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 27, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - задовольнити частково.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_2), на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно до повноліття дитини, які стягнуто рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2007 року по цивільній справі №2/1367-2007 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІПН НОМЕР_2), на користь УДКСУ у м. Тернівка Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: І.П. Пономаренко