Справа № 500/1626/15-ц
Провадження № 2/500/1477/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі - Петровій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, діючого від імені та в інтересах недієздатного ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, діючи від імені та в інтересах недієздатного ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді приміщень № 1, 2, 3, 4 з літ. «А» та на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані при будівництві житлової прибудови літ. «А-1», житлової прибудови літ. «А-2», веранди літ. «а», веранди літ. «а-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_1, з яких 1/2 частина належала померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, а 1/2 частина належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6, посилаючись на те, що державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв'язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок на ім'я ОСОБА_5 та на ім'я ОСОБА_6, які були би зареєстровані у встановленому законом порядку.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 діючи від імені та в інтересах недієздатного ОСОБА_3, не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що згідно рішення Народного суду міста Ізмаїла Одеської області від 24.02.1976 року за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 та за ОСОБА_6 визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1.

Згідно довідки від 15.06.2015 року за № 713, наданої комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», вбачається, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» об'єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, зазначено, що станом на останню технічну інвентаризацію від 21.01.2015 року на підставі рішення Народного суду м. Ізмаїла Одеської області від 24.02.1976 року за ОСОБА_5 визнано право власності на приміщення № 2, площею 12,5 кв. м., приміщення № 3 площею 7,9 кв. м. у житловому будинку літ. «А» по АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 - приміщення № 4 площею 22,6 кв. м., приміщення № 1 площею 7,9 кв. м., приміщення № 6 площею 1,8 кв. м. Всі інші приміщення, які позначені в технічному паспорті КП «Ізмаїльське МБТІ» станом на 21.01.2015 року на об'єкт нерухомості по АДРЕСА_1 самочинно збудовані у 2002 році.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Після смерті ОСОБА_5 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Кутузова, б. 177, у вигляді приміщень № 2, 3 з літ. «А».

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зві спадковго реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 39741787 від 26.02.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_5, відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_5 є:

- донька ОСОБА_7, що підтверджено записом акта про народження від 11.10.1950 року за № 771, виданого Ізмаїльським бюро РАЦСу, та довідкою, наданою відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, від 04.09.2008 року за № 100/02-63, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 02.06.1978 року, згідно якого ОСОБА_7 змінила прізвище на «ОСОБА_7»;

- донька ОСОБА_9, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 04.11.1983 року, виданим Ізмаїльським відділом РАЦСу.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як було з'ясовано в судовому засіданні, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 будучи спадкоємицями за законом першої черги на час відкриття спадщини, проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_5, що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради народних депутатів Одеської області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_6 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/2 частина житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у вигляді приміщень № 1, 4 з літ. «А».

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 39741737 від 26.02.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_6 відсутня.

Згідно із ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_6 є:

- донька ОСОБА_7, що підтверджено записом акта про народження від 11.10.1950 року за № 771, виданого Ізмаїльським бюро РАЦСу, та довідкою, наданою відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області від 04.09.2008 року за № 100/02-63, а також свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 02.06.1978 року, згідно якого ОСОБА_7 змінила прізвище на «ОСОБА_7»;

- донька ОСОБА_9, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 04.11.1983 року, виданим Ізмаїльським відділом РАЦСу.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Відповідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння

спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем

відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, будучи спадкоємицями за законом першої черги, на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_6, що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, тобто вважаються такими, що фактично прийняли спадщину відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 21.02.2004 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Після смерті ОСОБА_9 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входять 1/2 частина житлового будинку житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частина будівельних матеріалів, обладнання тощо, які були використані при будівництві житлової прибудови літ. «А-1» житлової прибудови літ. «А-2», веранди літ. «а», веранди літ. а-1, розташований за адресою: АДРЕСА_1 з яких 1/4 частину вона прийняла після смерті батька ОСОБА_5, а 1/4 частину вона фактично прийняла після смерті матері ОСОБА_6.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Витягом зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 39741682 від 26.02.2015 року, згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_9, відсутня.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_9 немає.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Спадкоємицею за законом другої черги після смерті ОСОБА_9 є її рідна сестра ОСОБА_7, що підтверджено записом акта про народження ОСОБА_7 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 02.06.1978 року, згідно якого ОСОБА_7 змінила прізвище на «ОСОБА_7», а також, свідоцтвом про народження ОСОБА_9 серії НОМЕР_3 від 04.11.1983 року, виданого Ізмаїльським відділом РАЦСу.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Як було з'ясовано судом, ОСОБА_7, будучи спадкоємицею за законом другої черги на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_9, що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 07.05.2008 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_7 померла 06.05.2008 року.

Після смерті ОСОБА_7 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входять житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, з якої 1/4 частину вона фактично прийняла після смерті батька ОСОБА_5, а 1/4 частину вона фактично прийняла після смерті матері ОСОБА_6, а також 1/2 частину якого вона фактично прийняла після смерті сестри ОСОБА_9 та будівельні матеріали, обладнання, тощо, які були використані при будівництві житлової прибудови літ. «А-1», житлової прибудови літ. «А-1», веранди літ. «а», веранди літ. а-1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

За життя спадкодавець заповіту не залишала, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 39741607 від 26.02.2015 року , згідно якого інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_7, відсутня.

Згідно ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_7 є:

- син ОСОБА_3, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 02.12.1988 року, виданим Ізмаїльським відділом РАЦСу;

- син ОСОБА_2, що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_8 від 02.12.1988 року;

- донька ОСОБА_4.

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Згідно ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_4, будучи спадкоємицею за законом першої черги після смерті ОСОБА_7, у спадщину не вступала, оскільки з відповідною заявою до нотаріальної контори не зверталась та згідно письмової заяви пояснила, що не проживала у спадковому будинку тривалий час ще до смерті матері у зв'язку із чим спадщину після ОСОБА_7 згідно ст. 1268 ЦК України не прийняла.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 будучи спадкоємцем за законом першої черги, на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_7, що підтверджено будинковою книгою на спадковий житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, тобто вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо спадкодавцем було здійснено самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використанні в процесі цього будівництва.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 61 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 213-215 ЦПК України, ст.ст.525, 535, 549 ЦК УРСР (1963 року) ст.ст. 1220, 1222, 1258, 1261, 1262, 1268 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, діючого від імені та в інтересах недієздатного ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності насадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом право власності на:

- житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, у вигляді приміщень № 1, 2, 3, 4 з літ. «А»;

- будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані при будівництві житлової прибудови літ. «А-1», житлової прибудови літ. «А-2», веранди літ. «а», веранди літ. а-1, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.О.Бурнусус