Справа № 344/2904/15-ц
Провадження № 2/344/2264/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

17 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді: Барашкова В.В.

за участю секретаря: Струк Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

У позові вказав, що він є спадкоємцем майна померлої ОСОБА_4, яка померла 03.01.2014р. Відповідно до заповіту від 19.03.2012р., посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_5 за реєстровим номером 96, ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_1 все рухоме та нерухоме майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, яке належатиме їй на момент смерті на праві приватної власності. Спадковим майном є 1/2 частина домоволодіння № 9 по вул. У. Кравченко в м. Івано-Франківську і 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0646 га під цим домоволодінням.

Іншим спадкоємцем є ОСОБА_2, яка спадкує за заповітом після смерті ОСОБА_6, чоловіка ОСОБА_4

Спадкове майно належало покійним ОСОБА_4 і ОСОБА_6. на підставі нотаріального запису на заповіті від 24.03.1953р. реєстровий № 6256, посвідченого державним нотаріусом Станіславської нотаріальної контори ОСОБА_7 реєстровий № 25608. У шлюбі вони приватизували земельну ділянку під домоволодінням плошею 0,0646 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 23.06.1994р., який оформлений лише на імя ОСОБА_6

До початку розгляду справи по суті ОСОБА_1 подав заяву про зміну позовних вимог. У заяві вказав, що заповіт на нього складений від імені ОСОБА_4, тоді як у право встановлювальному документі вона вказана як ОСОБА_8. У липні 1957 року вже ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується Записом акту про шлюб № 459, і змінила прізвище на ОСОБА_6. Просив встановити факт належності ОСОБА_4 правовстановлюючого документу Заповіту від 24.03.1953р. реєстровий № 6256, посвідченого державним нотаріусом Станіславської нотаріальної контори ОСОБА_7 реєстровий № 25608, виданого на імя ОСОБА_8.

Також до початку розгляду справи по суті представником відповідача ОСОБА_2 подана заява про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. Заяву обґрунтовував тим, що покійний ОСОБА_6 заповів частину належної йому земельної ділянки ОСОБА_3, яка, відповідно, також є одним із спадкоємців після смерті ОСОБА_6

У судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 та його представником подано заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачем ОСОБА_2 та її представником подано заяву про розгляд справи за їх відсутності та про визнання позовних вимог. Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

За таких обставин, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що спірне домоволодіння № 9 по вул. У. Кравченко в м. Івано-Франківську належало на праві спільної власності ОСОБА_6 і ОСОБА_8 кожному по 1/2 частині на підставі нотаріального запису на заповіті від 24.03.1953р. реєстровий № 6256, посвідченого державним нотаріусом Станіславської нотаріальної контори ОСОБА_7 реєстровий № 25608. Це підтверджується копією заповіту та довідкою Івано-Франківського ОБТІ від 12.12.2014р. № 02855.

Земельна ділянка площею 0,0646 га по вул. У. Кравченко, 9 в м. Івано-Франківську приватизована на імя ОСОБА_6, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІФ 15/2-001358, виданого 23.06.1994р.

У липні 1957 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується Записом акту про шлюб № 459, і змінила прізвище на ОСОБА_6.

Беручи до уваги те, що у заповіті від 24.03.1953р. імя та по батькові ОСОБА_9 вказано ОСОБА_10, а у Записі акту про шлюб і у свідоцтві про смерть ОСОБА_11, суд приходить до переконання, що ОСОБА_8, ОСОБА_9 і ОСОБА_12 є одна і та сама особа.

ОСОБА_4 померла 03.01.2014р. Згідно заповіту від 19.03.2012р. все своє майно вона заповіла позивачу ОСОБА_1

ОСОБА_6 помер 24.05.2014р. Згідно заповіту від 11.05.2014р. він заповів ОСОБА_3 1/4 частину належної йому земельної ділянки загальною площею 0,0646 га, а решту свого майна заповів ОСОБА_2

Відповідно до ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України, який був чинний на час приватизації земельної ділянки, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Як встановлено ст. 1225 ЦК України Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно норми ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

За таких обставин суд вважає, що спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є 1/2 частина домоволодіння № 9 по вул. У. Кравченко в м. Івано-Франківську, яка належала покійній на підставі нотаріального запису на заповіті від 24.03.1953р. реєстровий № 6256, посвідченого державним нотаріусом Станіславської нотаріальної контори ОСОБА_7 реєстровий № 25608, і 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0646 га, на якій знаходиться вказане домоволодіння.

З огляду на наведене суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними, а тому позов слід задовольнити повністю.

Керуючись ст. 22 СК України, ст. ст. 1217, 1218, 1223, 1225, 1226 ЦК України, ст. ст. 88, 208, 209, 212-215, 218, 224-232 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задоволити

Встановити факт належності ОСОБА_4 правовстановлюючого документу Заповіту від 24.03.1953 року, реєстровий № 6256, посвідченого державним нотаріусом Станіславської нотаріальної контори ОСОБА_7, реєстровий № 25608, виданого на імя лісничої ОСОБА_10.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння № 9 по вул.У Кравченко в м.Івано-Франківську і 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0646 га по вул. У.Кравченко,9 в м.Івано-Франківську в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_13.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільно-Процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Головуючий суддя : В.В.Барашков