АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6242/15 Справа № 186/606/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Янжула С. А. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Першотравенської міської ради про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на те, що 30.08.2008р. вона уклала з відповідачем шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26.05.2014р. шлюб між ними розірвано, відповідач проживає окремо за іншою адресою.

Вона та донька є громадянками України та постійно проживають на території України. Вона належним чином виконує батьківські обов'язки по вихованню та утриманню дитини. Відповідач участі у вихованні дочки практично не бере, спілкується з нею рідко, практично не цікавиться її життям.

Для духовного та фізичного розвитку дитини, розширення її світогляду, вона має намір відвідати родичів, які проживають на території Російської Федерації та разом з ними відпочити на узбережжі Чорного моря, що буде дуже корисним для їх хворобливої дитини, яка знаходиться на обліку у декількох лікарів. Оздоровити та відпочити разом з донькою на території України вона не має можливості.

Оскільки вона не проживає з відповідачем однією сім'єю і фактично місце проживання дитини визначено разом із матір'ю, то обов'язок по піклуванню за дитиною покладено на неї.

Відповідач відмовляється надати нотаріально оформлений дозвіл на тимчасовий виїзд доньки за територію України, і така позиція відповідача шкодить інтересам та не сприяє всебічному розвитку неповнолітньої ОСОБА_4 а тому позивач просила суд надати дозвіл неповнолітній ОСОБА_4 тимчасовий виїзд разом з нею з України до Російської Федерації з 30 червня 2015 року по 30 грудня 2015 року без згоди батька дитини.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.

Надано дозвіл ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасовий виїзд разом з матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженкою м. Житковічі, Гомельської області, громадянкою України, з України до Російської Федерації з 30.06.2015р. по 30.12.2015р. без згоди батька дитини - ОСОБА_2 Вирішено питання про розподіл судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні її позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення незаконне та необґрунтоване, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5., є відповідач по справі ОСОБА_2 та позивач по справі ОСОБА_3

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 26.05.2014р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано, і після розірвання шлюбу ОСОБА_4 проживає разом з матір'ю - ОСОБА_3 в АДРЕСА_1.

Згідно абз.2 ч. З ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними .

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну і оформлення документів для зарубіжних поїздок визначається Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р.

Згідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п.2 ст. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. № 57, передбачено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що дочка сторін ОСОБА_4 знаходиться на обліку у лікарів, і їй рекомендовано також санаторно-курортне лікування.

Звернувшись з позовом до суду позивач зазначала, що вона з урахуванням інтересів дочки і будучи відповідальною особою за життя, здоров'я та всебічний розвиток дочки бажає відвідати родичів які мешкають на території Російської Федерації і разом з ними відпочити на узбережжі Чорного моря.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що він не проти поїздки дитини на оздоровлення в інші крани світу, однак проти того щоб донька відвідала Російську Федерацію.

Принцип 7 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачає безумовний пріоритет інтересів дитини для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і виховання.

Оскільки сторони однією сім'єю не проживають і фактично місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4 визначене з позивачкою, то, цей обов'язок покладено на матір - позивачку у справі, яка повинна постійно доглядати дитину.

З урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, надавши позивачу дозвіл на виїзд ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, до Російської Федерації у супроводі матері - ОСОБА_3 на період з 30 червня 2015 року по 30 грудня 2015 року, і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про те, що рішення незаконне та необґрунтоване, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, безпідставні та не свідчать про незаконність рішення суду ухваленого в інтересах дитини, оскільки діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків на такий виїзд, і матеріали справи не свідчать про порушення судом такого порядку при вирішені спору.

Керуючись ст.ст.303,304,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: