Справа № 525/1434/13-ц
Провадження №2/525/18/2014
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015 року сел. ОСОБА_1

Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді Хоролець В.В.

при секретарі Сидоренко О.Г.

з участю позивача-відповідача ОСОБА_2

відповідача-позивача ОСОБА_3

представника відділу ДВС Великобагачанського РУЮ ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області заяву позивача за первинним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про розяснення рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року у обєднаній цивільній справі за уточненим позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 Тагіра про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 Тагіра до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку та земельної ділянки спільною сумісною власністю та розподіл спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

До Великобагачанського районного суду Полтавської області від позивача за первинним уточненим позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 надійшла заява про розяснення судового рішення рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року у обєднаній цивільній справі за уточненим позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 Тагіра про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 Тагіра до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку та земельної ділянки спільною сумісною власністю та розподіл спільного сумісного майна подружжя, яка була прийнята до розгляду після усунення недоліків первинної заяви про розяснення судового рішення (т.2 а.с.233-234).

Як вбачається з заяви ОСОБА_2 про розяснення рішення суду (яка прийнята судом до розгляду (т.2 а.с.а.с.233-234), 25.12.2014 року Великобагачанський районний суд Полтавської області вирішив виділити їй та визнати за нею право власності на легковий автомобіль «SKODA», модель «FABIA COМВІ 1,2», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, кузов №ТМВJY16Y17В454269, вартістю 56309 грн.75 коп., який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВІС 003743 від 10.02.2007 року, виданого РЕП 4-го МРВ ДАІ м. Миргород ВДАІ у Полтавській області зареєстрований за ОСОБА_2 Тагіром, правом керування яким має ОСОБА_2 В резолютивній частині виконавчого листа від 17.04.2015 року вказано про виділення даного транспортного засобу. 17.04.2015 року вона звернулася з відповідною заявою до начальника ВДВС Великобагачанського районного управління юстиції ОСОБА_5, надавши оригінал виконавчого листа, однак даний посадовець 20.04.2015 року виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, в усній розмові пояснивши, що виділення і визнання права власності на автомобіль ще не означає його вилучення, що на думку ОСОБА_2, є свідомим ігноруванням рішення судів, які набрали законної сили та положень Закону України «Про виконавче провадження», оскільки в самому рішення чітко зазначено, що спірний автомобіль на час винесення рішення знаходився у ОСОБА_3 і він його ОСОБА_2 не має наміру повертати на підставі судового рішення. ОСОБА_2 вказує, що їй судове рішення зрозуміло повністю, однак воно не зрозуміле начальнику відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції ОСОБА_5, який не бажає відкривати виконавче провадження, формально пославшись на те, що у виконавчому листі відсутнє слово «вилучити» і як розуміється слово «виділити» і чи означає воно «вилучити».

В судовому засіданні позивач за первинним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 подану нею заяву про розяснення рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року підтримала, в своїх поясненнях посилалася на обставини, що викладені в заяві і просила розяснити судове рішення.

Відповідач за первинним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні вказав, що він не згідний з судовим рішенням і просив відмовити у розясненні судового рішення по суті заяви ОСОБА_2

Представник відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції ОСОБА_4 в судовому засіданні просила прийняти рішення згідно з законодавством в межах заяви про розяснення судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення позивача за первинним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2, відповідача за первинним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3, пояснення представника відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції ОСОБА_4, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи приходить до таких висновків.

Згідно ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

У відповідності до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до ст.221 ЦПК розяснення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію.

Судом встановлено, що рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_2 Тагіра про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Поділено майно подружжя, яке є обєктом права спільної сумісної власності, таким чином:

«Виділити ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на легковий автомобіль «SKODA», модель «FABIA COМВІ 1,2», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, кузов №ТМВJY16Y17В454269, вартістю 56309 грн.75 коп., який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВІС 003743 від 10.02.2007 року, виданого РЕП 4-го МРВ ДАІ м. Миргород ВДАІ у Полтавській області зареєстрований за ОСОБА_2 Тагіром, правом керування яким має ОСОБА_2

Виділити ОСОБА_2 Тагіру та визнати за ним право власності на наступне майно: картоплесаджалку вартістю 1800 грн., моторну лодку «Арго» вартістю 5960 грн., мотор до лодки «Parsun» вартістю 13830 грн., соковижималку вартістю 2500 грн., бензопилу вартістю 1100 грн., деревяні двері вартістю 1200 грн., автомобільний причеп вартістю 1500 грн., електродрель вартістю 300 грн., болгарку вартістю 280 грн., багажник автомобільний вартістю 4324 грн., загальною вартістю 32794 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 Тагіра 147 (сто сорок сім) грн.22 коп. різниці вартості при розподілі майна.

В іншій частині уточнених позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 Тагіра до ОСОБА_2 про визнання житлового будинку та земельної ділянки спільною сумісною власністю та розподіл спільного сумісного майна подружжя - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 Тагіра, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судові витрати-судовий збір в розмірі 561 грн. 63 коп.» (т.2 а.с.а.с.130-135).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області від 30.03.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 Тагіра було задоволено частково; рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року змінено в частині визначення розміру грошової компенсації різниці в частці майна; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 11757 грн.88 коп.; в іншій частині рішення суду залишено без змін (т.2 а.с.а.с.213-216).

Тобто, рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року набрало законної сили 30.03.2015 року.

Як вбачається з суті заяви позивача за первинним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про розяснення рішення суду, вищевказане судове рішення про виділення спірного автомобіля «SKODA», модель «FABIA COМВІ 1,2», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, кузов №ТМВJY16Y17В454269 їй, як стороні, повністю зрозуміле, однак, воно нібито не зрозуміле начальнику відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції ОСОБА_5, який відмовився відкривати виконавче провадження за виконавчим листом від 17.04.2015 року, оскільки у виконавчому листі не зазначено про вилучення вищевказаного транспортного засобу, а вказано про його виділення ОСОБА_2

Зі змісту мотивувальної частини рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував, що спірний транспортний засіб - автомобіль «SKODA», модель «FABIA COМВІ 1,2», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, кузов №ТМВJY16Y17В454269 з вересня 2013 року знаходиться у його володінні та користуванні, станом на вересень 2014 року та на момент проведення експертизи даний транспортний засіб знаходиться у володінні та користуванні ОСОБА_3 Тагіра за адресою сел. Велика Багачка Полтавської області, вулиця Карла Лібкнехта, 2 а (т.2 а.с.77, а.с.а.с.130-133). Про те, що спірний автомобіль знаходиться у ОСОБА_3 підтвердила в ході судового розгляду справи і позивач за первинним позовом у справі ОСОБА_2

17.04.2015 року ОСОБА_2 було видано виконавчий лист у справі №525/1434/13-ц за її позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя (т.2 а.с.223).

20.04.2015 року начальник відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа), посилаючись на те, що в резолютивній частині виконавчого документа не передбачені заходи примусового виконання рішень, а також відсутні норми зобовязального характеру (т.2 а.с.221). В даний час ОСОБА_2 на дану постанову начальника відділу ДВС ОСОБА_5 подано скаргу, яка призначена до судового розгляду в порядку ст.383 ЦПК України на 12.06.2015 року. При цьому, в ході судового розгляду 12.06.2015 року судом досліджуватимуться підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження з урахуванням доводів сторін та відповідної посадової особи відділу державної виконавчої служби.

В межах поданої заяви ОСОБА_2 про розяснення судового рішення суд вважає за необхідне звернути увагу сторін у справі та начальника відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції ОСОБА_5 на те, що згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, відповідно до положень ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Отже, суд зобовязаний розглянути спір між сторонами щодо конкретного спірного майна (в даній справі спір стосувався реального поділу конкретного спірного майна колишнього подружжя) і лише в межах заявлених позовних вимог. В ході судового розгляду вищевказаної обєднаної цивільної справи ОСОБА_2, як позивачем за уточненим первинним позовом, заявлялися позовні вимоги (уточнені) (які і вирішувалися по суті), зокрема, про виділення у її власність спірного автомобіля «SKODA», модель «FABIA COМВІ 1,2», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, кузов №ТМВJY16Y17В454269 та визнання права власності за нею на даний автомобіль; за наслідками розгляду справи дані уточнені позовні вимоги були задоволені судом і в подальшому, згідно резолютивної частини рішення Великобагачанського районного суду від 25.12.2014 року ОСОБА_2 було видано відповідний виконавчий лист 17.04.2015 року. Отже, зміст виконавчого листа, виданого 17.04.2015 року Великобагачанським районним судом Полтавської області ОСОБА_2 щодо спірного автомобіля повністю узгоджується з заявленими уточненими позовними вимогами ОСОБА_2 та відповідає змісту резолютивної частини рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року. При цьому, обраний позивачем за первинним позовом ОСОБА_2 в ході розгляду справи спосіб захисту своїх порушених цивільних прав та інтересів повністю узгоджується з положеннями ЦК України та СК України.

Згідно ст. 124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

В контексті меж розгляду заяви ОСОБА_2 про розяснення судового рішення, з урахуванням доводів її заяви про розяснення судового рішення, позиції начальника відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції ОСОБА_5 щодо прийнятого ним рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження від 20.04.2015 року по виконавчому листу №525/1434/13-ц від 17.04.2015 року, враховуючи, що рішення Великобагачанського районного суду від 25.12.2014 року набрало законної сили, виходячи зі змісту резолютивної частини даного судового рішення (в частині спірного автомобіля «SKODA», модель «FABIA COМВІ 1,2», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1), суд вважає за необхідне відмітити, нагадати та розяснити як сторонам, так і головним чином державному виконавцю начальнику відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції ОСОБА_5, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім цього, в контексті наведених у заяві ОСОБА_2 обґрунтувань щодо необхідності надання розяснень рішення Великобагачанського районного суду від 25.12.2014 року суд вважає за необхідне розяснити сторонам та головним чином посадовій особі органу державної виконавчої служби - начальнику відділу ДВС Великобагачанського районного управління юстиції ОСОБА_5 і врахувати, що процес здійснення правосуддя починається з моменту звернення до суду й закінчується виконанням судового рішення, тому судове провадження повинне мати цілісну й логічно завершену структуру: від звернення певної особи до суду і до виконання судового рішення.

Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом України №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» наголосив на гарантоване ст.6 Конвенції «право на суд», яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обовязковість до виконання судового рішення. Тому, виконання судового рішення має розглядатися як невідємна частина судового процесу з метою забезпечення положень статті 6 («права на суд»).

В цьому контексті аналіз рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення Європейського суду з прав людини у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України», якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого протоколу до конвенції з огляду на порушення права на виконання рішення суду протягом розумного строку) також засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.124 Конституції України.

Також, у справі «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося. Було б незрозуміло, якби ст.6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі (справедливий, публічний і швидкий розгляд), і водночас не передбачала виконання судових рішень»).

Отже, виходячи з вищевикладеного, суті та змісту положень ст.221 ЦПК України, в якій зазначено про розяснення рішення у випадку незрозумілості його для осіб або державного виконавця, убачається, що рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року, яке набрало законної сили 30.03.2015 року є зрозумілим в частині як мотивувальної його частини, так і резолютивної частини цього рішення, оскільки воно повністю відповідає змісту заявлених уточнених позовних вимог, зокрема, ОСОБА_2 щодо виділення їй та визнання за нею права власності на спірний автомобіль «SKODA», модель «FABIA COМВІ 1,2», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який на час винесення судового рішення знаходився у іншої сторони у справі ОСОБА_3, про що чітко вказано у мотивувальній частині рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року. При цьому, мотиви, які викладені начальником відділу ДВС Великобагачанського РУЮ ОСОБА_5 у постанові від 20.04.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження є окремим предметом оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця згідно положень ст.383 ЦПК України і в даний час не випливають з положень ст.221 ЦПК України.

Разом з тим, в контексті обґрунтування заяви ОСОБА_2 про розяснення судового рішення, слід відмітити, що згідно Словника української мови в 11 томах (ОСОБА_3 1, 1970 р., стор.388) слово виділити може розумітися як віддавати, передавати кому-небудь у власність частину майна або відокремлювати, передавши у власність частину майна.

Отже, з урахування вищевикладеного, в контексті обґрунтування заяви ОСОБА_2 про розяснення судового рішення рішення Великобагачанського районного суду від 25.12.2014 року, виходячи зі змісту ст.221 ЦПК України (з урахуванням неможливості змінювати зміст рішення, яке розяснюється), суд вважає за необхідне розяснити, що рішення Великобагачанського районного суду від 25.12.2014 року у справі №525/1434/13-ц повинно виконуватися з урахуванням положень ст.ст.19,124 Конституції України та ст.14 ЦПК України відповідно до змісту резолютивної частини вищевказаного рішення (щодо необхідності виділення ОСОБА_2 спірного автомобіля «SKODA», модель «FABIA COМВІ 1,2», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та визнання за нею права власності на нього), оскільки виконання судового рішення, яке набрало законної сили є невідємною складовою частиною права особи на суд та доступу до правосуддя.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19,124 Конституції України, ст.ст.14,221 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд, -

у х в а л и в:

В межах заяви ОСОБА_2 від 07.05.2015 року про розяснення рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року (у обєднаній цивільній справі №525/1434/13-а) розяснити, що рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.12.2014 року у обєднаній цивільній справі №525/1434/13-ц повинно виконуватися з урахуванням положень ст.ст.19,124 Конституції України та ст.14 ЦПК України відповідно до змісту резолютивної частини вищевказаного рішення суду (щодо необхідності виділення ОСОБА_2 спірного автомобіля «SKODA», модель «FABIA COМВІ 1,2», 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, кузов №ТМВJY16Y17В454269 та визнання за нею права власності на нього), оскільки виконання судового рішення, яке набрало законної сили, є невідємною складовою частиною права особи на суд та доступу до правосуддя.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Полтавської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя