АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5490/15 Справа № 206/1886/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Румянцев О.П. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася з позовом, який уточнила в ході розгляду справи, до ОСОБА_2 про стягнення суми(а.с.2-3, 45-46).

Позивачка зазначала, що рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2014 року, яке набрало законної сили 27 травня 2014 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, поділ спільного майна та стягнення суми позовні вимоги були задоволені, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок компенсації вартості автомобіля Деу Ланос, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, стягнуто 18 623 грн. 69 коп., судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 229,40 грн., а всього 18853,09 грн.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що згідно рішення суду у ОСОБА_2 виникло зобов'язання перед нею, ОСОБА_3, яке він не виконує, грошові кошти знецінюються позивачка в уточненій позовній заяві в редакції від 08.04.2015 року просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь інфляційну суму за період з 01 червня 2014 року по 31 березня 2015 року в розмірі 6 768 грн. 26 коп., 3% річних за період з 28 травня 2014 року по 14 квітня 2015 року в розмірі 498 грн. 96 коп., а всього 7267 грн. 22 коп.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 у зв'язку з неналежним виконанням грошового зобов'язання інфляційну суму - 6 768,26 грн., 3% річних - 497,41 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн., а всього 7509,27 грн.(а.с.54-56).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.59-62).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За положеннями ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

По справі встановлено, що рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2014 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок компенсації вартості автомобіля Деу Ланос 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 стягнуто 18 623,69 грн., судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 229,40 грн., а всього 18 853,09 грн.(а.с.4-5).

З питання виконання судового рішення Самарським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження, ОСОБА_2 надано строк для добровільного виконання рішення, однак рішення суду не виконано, що підтверджується довідкою Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції(а.с.6).

За правилами ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією порожують цивільні права та обов'язки.

Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, встановлені обставини свідчать, що зобов'язання ОСОБА_2 зводиться до сплати грошей, а відтак в силу зазначених положень діючого законодавства є грошовим зобов'язанням.

За правилами ч.1, ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором чи законом.

Таким чином, за змістом вказаної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Встановивши порушення відповідачем виконання грошового зобов'язання, суд прийшов до правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_3

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права безпідставні, оскільки висновки суду грунтуються на матеріалах справи та нормах діючого законодавства, що регулює встановлені правовідносини. Підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-