28 травня 2015 року, Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Ткаченка А.В.,
при секретарі Бєліковій О.А.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про що у справі маються поштові повідомлення. Про причини неявки відповідача до судового засідання суд не має відомостей.
Керуючись ст. ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що дану справу можливо вирішити на підставі наявних в ній доказів, з урахуванням думки позивача за відсутності відповідача.
Суд, розглянувши в судовому засіданні цивільну справу, повно і всебічно зясувавши обставини цієї справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Так, у судовому засіданні, дослідивши обставини справи, судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 5-66). В квартирі зареєстрована ОСОБА_2, яка не проживає в вищевказаній квартирі (а.с. 7, 39). Факт реєстрації відповідача в квартирі тягне за собою нарахування комунальних послуг, які останньою не сплачуються.
Всі ці обставини перешкоджають позивачу ОСОБА_1 в користуванні та розпорядженні квартирою на свій розсуд.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права власності та захисті права власності від порушень.
Таким чином, вивчивши матеріали справи і надані суду докази, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_2 відсутня за місцем своєї реєстрації з 2009 року, враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є обґрунтованими і законними та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1, в частині зняття з реєстрації відповідача суд прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права»(право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше).
Із вказаної норми випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
Виходячи з того, що Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст. 71,72,107,116,156 ЖК України ст. 405 ЦК України)
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 316-319,391 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,197,212,224 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 169, 209, 212, 214-215 ,224-228 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою № 15 в будинку № 13 по вул. Кузнєцова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог статті 229 ЦПК України, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Суддя А.В. Ткаченко
Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2015 року.