У х в а л а

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

Ізмайлової Т.Л.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради про зобов'язання передати земельну ділянку у власність, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради про зобов'язання передати земельну ділянку у власність.

На обґрунтування позову ОСОБА_2 посилалася на те, що 04 жовтня 2006 року вона подала до Дніпропетровської міської ради заяву на отримання земельної ділянки у власність в АДРЕСА_2. Погоджуючи місце розташування об'єкта, позивачем були отримані позитивні висновки щодо місця розташування об'єкту відділу Державного управління охорони навколишнього середовища у Дніпропетровській області, головного лікаря міської санітарно-епідеміологічної станції, Дніпропетровського обласного центру охорони історико-культурних цінностей і управління економіки міської ради. 05 грудня 2009 року набрали чинність зміни до Земельного кодексу України відповідно до Закону України від 05 листопада 2009 № 1702-VІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю», за якими погодження місця розташування об'єкта та реєстрація територіальної зони виключено з процедури оформлення прав власності на земельну ділянку. У відповідності до змін ст. 118 ЗК України позивач подала разом з графічними матеріалами клопотання на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку і на її заяву Дніпропетровський філіал «Центру ДЗК» направив до Земельного управління міської ради комплект графічних документів разом із заявою від 04 жовтня <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_589022/ed_2014_06_17/pravo1/T012768.html?pravo=1>2006 року про надання земельної ділянки у власність.

Листом від 23 листопада 2010 року № 13/9-3609 земельне управління міської ради повідомило позивача про те, що відповідно до п. 6 ст. 118 Земельного кодексу України продовження роботи з опрацювання її клопотання призупинено до отримання нотаріально завіреної копії Відкритого акціонерного товариства «Дніпропетровський машинобудівний завод». Цим листом також підтверджується, що на підставі наданих нею матеріалів було підготовлено відповідні проекти рішень, тобто нею були надані всі необхідні графічні матеріали для підготовки рішень міської ради і її виконкому.

27 квітня 2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська винесено постанову, якою визнано неправомірною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки в АДРЕСА_1, визнано безпідставною вимогу Дніпропетровської міської ради про надання нотаріально завіреної згоди Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський машинобудівний завод» на вилучення земельної ділянки і зобов'язано Дніпропетровську міську раду розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність.

05 грудня 2012 року рішенням № 60/29 Дніпропетровської міської ради позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у зв'язку з ненаданням до клопотання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність документів та матеріалів із землеустрою. Вказане рішення Дніпропетровської міської ради скасовано постановою Бабушкінського районного суду від 17 грудня 2013 року та зобов'язано міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Оскільки у позивача є право на отримання земельної ділянки передбачене Конституцією України та Земельним кодексом України, вона просила зобов'язати Дніпропетровську міську раду передати запитувану земельну ділянку в АДРЕСА_1, місце розташування якої позначене у доданих графічних матер <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_725/ed_2014_06_17/pravo1/T012768.html?pravo=1>іалах у власність.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради про зобов'язання передати земельну ділянку у власність відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із передачею справи на новий розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що

04 жовтеня 06 року ОСОБА_2 подала до Дніпропетровської міської ради заяву на отримання земельної ділянки у власність в АДРЕСА_2. Листом від 23 листопада 2010 року № 13/9-3609 земельне управління міської ради повідомило позивача про те, що відповідно до п. 6 ст. 118 Земельного кодексу України продовження роботи з опрацювання її клопотання призупинено до отримання погодження землекористувача, яким є ВАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод», щодо вилучення земельної ділянки. Цим листом також підтверд <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_588970/ed_2014_06_17/pravo1/T012768.html?pravo=1>жується, що на підставі наданих нею матеріалів б <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_725/ed_2014_06_17/pravo1/T012768.html?pravo=1>уло підготовлено відповідні проекти рішень.

27 квітня 2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська винесено постанову, якою визнано неправомірною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки в АДРЕСА_1, визнано безпідставною вимогу Дніпропетровської міської ради про надання нотаріально завіреної згоди ПАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод» на вилучення земельної д <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_725/ed_2014_06_17/pravo1/T012768.html?pravo=1>ілянки і зобов'язано Дніпропетровську міську раду розглянути клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки у власність.

05 грудня 2012 року рішенням № 60/29 Дніпропетровської міської ради позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у зв'язку з ненаданням до клопотання стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність документів та матеріалів із землеустрою.

Вказане рішення Дніпропетровської міської ради було оскаржене ОСОБА_2 до суду і скасоване постановою Бабушкінського районного суду від 17 грудня 2013 року та зобов'язано міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

На час розгляду справи Дніпропетровська міська рада не виносила рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до положень ст. 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власн <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1767/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>ост <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1772/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>і н <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1822/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>а не <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1941/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>ї.

'

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, в тому числі, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).Частинами 7-9 ст. 118 Земельного кодексу України визначений певний порядок передачі земельної ділянки у власність громадян, яким передбачено обовязково розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та погодження вказаного проекту.Згідно з ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1991/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>Встановивши, що Дніпропетровська міська рада не виносила рішення про надання дозволу ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою, позивач не замовляла розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, передбаченого ч. 7 ст. 118 ЗК України, позивачу не було відмовлено у передачі земельної ділянки у власність, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.О. Кузнєцов