Справа № 127/2-н-831/09
Провадження 6/127/762/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вінницького міського суду Вінницької області заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 боргу за договором позики.

Судовим наказом Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 400500 гривень згідно розписки від 10.09.2008 року, а також судовий збір в розмірі 850 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У лютому 2010 року головний державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_4, в процесі виконання рішення звернувся до Ленінського районного суду м. Вінниці з мировою угодою укладеною між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 для її визнання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 березня 2010 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, відповідно до якої визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2.

Припинено право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2.

ОСОБА_1 відмовився від майнових претензій до ОСОБА_2 та відкликав судовий наказ.

Провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2, яка не виконує своїх зобов`язань згідно договору позики, - 400500 грн. боргу закрито.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 березня 2010 року скасовано і передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник Ленінського ВДВС згідно заяви просив слухати справу у його відсутність, при вирішенні спору поклався на думку суду.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце судового розгляду.

Представник АТ «УкрСиббанк» в судове засідання не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просив суд відмовити у звязку з порушенням прав та обовязків АТ «УкрСиббанк».

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 боргу за договором позики.

Судовим наказом Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 жовтня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 400500 гривень згідно розписки від 10.09.2008 року, а також судовий збір в розмірі 850 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У лютому 2010 року головний державний виконавець Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_4, в процесі виконання рішення звернувся до Ленінського районного суду м. Вінниці з мировою угодою укладеною між ОСОБА_3. Д.О. та ОСОБА_1 для її визнання.

Відповідно до умов вказаної мирової угоди, боржник ОСОБА_2 на відшкодування боргу передає ОСОБА_1 у власність належні їй на праві приватної власності за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1, яка складається з коридору 16-1, кладової 16-2, кімнат 16-3, 16-4, 16-5, кухні 16-6, санвузла 16-7 житловою площею 29,7 м.кв., загальною площею 43,4 м.кв та квартири АДРЕСА_2, яка складається з коридору 20-1, кімнат 20-2, 20-7, вітальні 20-3, кухні 20-4, ванної 20-5, туалету 20-6, житловою площею 48,9 кв.м., а ОСОБА_1 відмовляється від майнових претензій до ОСОБА_2 та відкликає судовий наказ.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 березня 2010 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнано за ОСОБА_1М право власності на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2.

Припинено право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_3. ОСОБА_1 в свою чергу відмовився від майнових претензій до ОСОБА_2 та відкликав судовий наказ.

Провадження по справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2О, яка не виконує своїх зобов`язань згідно договору позики,- 400500 грн. боргу закрито.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 березня 2010 року скасовано і передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідно що відповідно до договорів іпотеки та витягів з реєстру заборон відчуження нерухомого майна, 27.03.2007 року та 29.03.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, 27.03.2007 року було укладено договори іпотеки, згідно яких ОСОБА_2 Банку в іпотеку передано нерухоме майно: 2-х кімнатна квартира, що розташована в АДРЕСА_4 та 3-х кімнатна квартира, розташована по вул. Мічуріна, 9 в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області.

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 373/2014 до майна померлої 02.12.2013 року ОСОБА_2 АТ «Укрсиббанком» висунуто претензію/вимогу про наявність кредиторської заборгованості, інших спадкоємців немає.

Так частинами 1, 2 ст. 372 ЦПК України визначено, що мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

Як вбачається зі змісту Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя відчужувати предмет іпотеки. Проте АТ«УкрСиббанк» не надавав своєї згоди на відчуження вищезазначеного нерухомого майна, яке перебуває в іпотеці.

Таким чином, суд вважає, мирова угода у даній справі порушує вимоги чинного законодавства та умови мирової угоди суперечать закону і порушують права та інтереси інших осіб, оскільки предметом цієї мирової угоди є передане в іпотеку майно, у звязку з чим, укладення в даному випадку мирової угоди без згоди іпотекодержателя, яким є АТ «УкрСиббанк», у такій спосіб є неможливе.

Також мирова угода є договором, який укладається для врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Мирова угода укладається сторонами (боржником і стягувачем) і стосується лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Предметом мирової угоди і в процесі виконання судового рішення, є врегулювання спору між сторонами, який уже вирішений судом шляхом ухвалення рішення, але фактично залишився існувати між цими сторонами стосовно об'єкта, який був предметом спору.

При підписанні сторонами мирової угоди домовленість між ними не повинна виходити за межі предмета позову, тобто, не повинна виходити за межі спірних правовідносин. Врегулювання питання у мировій угоді, які не пов'язані із предметом спору, не допускається.

Матеріали цивільної справи свідчать про те, що мирова угода між стягувачем і боржником укладені на виконання рішення суду про стягнення суми боргу, тобто, предметом позову являлися грошові кошти, а не нерухоме майно, відносно якого сторони виконавчого провадження підписали мирову угоду, за умовами якої боржник передала стягувачу нерухоме майно - нежитлову будівлю, у власність.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При цьому закон вимагає: письмової форми (ст. 657 ЦК України), нотаріального посвідчення (ст. 220, 640 ЦК України) та державної реєстрації (ст. 182 ЦК України) оформлення переходу права власності на речові права на нерухоме майно.

На підставі викладеного вище та керуючись ст. 372 ЦПК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» , суд -

У х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання мирової угоди відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя