19.06.2015 Єдиний унікальний № 371/1196/15-ц
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2-з /371/10/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2015 року м. Миронівка

Суддя Миронівського районного суду Київської області Поліщук А.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 одночасно з позовом звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив суд в порядку забезпечення позову накласти арешт на усе рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або у інших осіб.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві та знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову, але в заяві вони відсутні, як і будь-які докази необхідності забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або повязані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

У заяві про забезпечення позову позивач не навів достатніх підстав щодо необхідності забезпечення даного позову та доказів того, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду чи створювати обставини, які б утрудняли чи унеможливлювали його виконання.

З урахуванням вищенаведеного позивачем не доведена співмірність позовних вимог із заявленою вимогою накласти арешт саме на все майно відповідача, також не зазначено з чого це майно складається.

На підставі викладеного суд вважає, що заява про забезпечення позову не обґрунтована.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України до заяви додаються її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви.

У звязку з набранням чинності вказаним Законом для зарахування коштів судового збору до спеціального фонду державного бюджету Державною казначейською службою України відкрито спеціальні рахунки в розрізі усіх її територіальних підрозділів.

Судовий збір відповідно до Закону сплачується через банківські установи, чи поштові відділення зв'язку за рахунок платника.

Відповідні процесуальні дії, за які передбачено сплату судового збору, суди здійснюють тільки після пред'явлення платником платіжного документа про сплату належної суми судового збору з підтвердженням зарахування суми судового збору на казначейський рахунок згідно виписки з казначейського рахунку.

Представником заявника до заяви додана квитанція № 0.0.395869109.1, з якої вбачається, що ним 11 червня 2015 року сплачено 121 гривню 80 копійок судового збору.

Повернення суми судового збору платнику у випадках, передбачених законодавством, здійснюється з рахунку, на який він був зарахований.

Отримувачем коштів за вказаним платіжним дорученням є УДКСУ у Миронівському районі Київської області.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», керуючись ст. 151 -153 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

1)
Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шляхом накладення арешту на усе його рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб повернути заявнику.

2) Зобовязати УДКСУ у Миронівському районі Київської області з рахунку № 0424 повернути ОСОБА_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачений нею за квитанцією № 0.0.395869109.1 від 11 червня 2015 року судовий збір у розмірі 121 гривню 80 копійок.

3) Копію цієї ухвали надіслати заявнику.

4) Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

5) Ухвала суду набирає законної сили після закінчення пятиденного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

6)

7)

Суддя підпис ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя А.С. Поліщук