Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1007/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Кулінка Л. Д.
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

28.05.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Франко В.А.,

Письменного О.А.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Кіровоградська міська рада, Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк", ОСОБА_7, - про вселення, зобов'язання передати квартиру, не чинити перешкоди у її користуванні, виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Кіровоградська міська рада, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року ОСОБА_5звернувся до суду з позовом про вселення його у квартиру АДРЕСА_1 у м.Кіровограді; зобов'язання ОСОБА_6 передати йому цю квартиру і не чинити перешкод у її користуванні; про виселення ОСОБА_6 із зазначеної квартири .

Посилався на те, що у 2006 році на підставі підробленого рішення суду його було знято з реєстрації за постійним місцем проживання у зазначеній квартирі. У подальшому, без його відома, квартира була приватизована його матір»ю ОСОБА_8 та братом ОСОБА_7, і за договором купівлі-продажу від 12.09.2006 року продана останніми ОСОБА_6 Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22 березня 2013 року розпорядження Кіровоградської міської ради від 21.08.2006 року № 41505 про передачу спірної квартири у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та свідоцтво про право власності визнані недійсними та скасовані. Зважаючи на ці обставини, вважав, що незаконним зняттям його з реєстрації та приватизацією квартири було порушено його право користування квартирою як житлом, а всі наступні правочини щодо її відчуження є незаконними. Просив витребувати спірну квартиру з незаконного володіння ОСОБА_6 на підставі ст.388 ЦК України, вселити його у цю квартиру, виселити з неї ОСОБА_6 та зобов»язати її не створювати йому перешкоди у користуванні квартирою.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.05.2013 року для спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

З урахуванням змін до підстав зустрічного позову ОСОБА_6 посилалась на те, що ОСОБА_5 не був і не є членом її сім»ї, а тому після відчуження їй квартири його матір»ю та братом, він втратив право користування квартирою. Крім того, його реєстрація за постійним місцем проживання у спірній квартирі, не поновлена.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2013 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Кіровоградська міська рада, ПАТ «Альфа Банк», ОСОБА_7, про вселення в квартиру, зобов'язання передати спірну квартиру і не чинити перешкод в її користуванні, виселення з квартири та зустрічного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_5, третя особа Кіровоградська міська рада, - про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою було відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 26.12.2013 року рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29.10.2013 року скасовано в частині вирішення первісного позову з ухваленням в цій частині нового рішення, яким позов задоволено частково. Витребувано спірну квартиру із володіння ОСОБА_6 та передано її ОСОБА_5 Виселено ОСОБА_6 із зазначеної квартири. У задоволенні вимог ОСОБА_5 про його вселення в квартиру відмовлено. Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2013 року у частині відмови у задоволенні зустрічного позову про усунення перешкод у користуванні власністю, залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 04.06.2014 року, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.10.2013 року та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 26.12.2013 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26 лютого 2015 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_5 відмовлено; зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено: визнано ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення через порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Зазначає, що він незаконно був позбавлений права користування спірною квартирою внаслідок подання його матір»ю та братом до органу приватизації фальшивих відомостей про те, що він на той момент втратив право користування квартирою. ОСОБА_6, придбавши квартиру у її брата та матері за договором купівлі-продажу, зобов»язана повернути у його користування цю квартиру на підставі ст. 388, 1212 ЦК України, оскільки вона вибула з його володіння не з його волі.

Договір купівлі-продажу квартири є нікчемним, оскільки продавці не мали права відчужувати її, що встановлено рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22.03.2013 року.

Вважає, що суд не навів у рішенні належного обґрунтування своїх висновків, не відобразив правовий аналіз наданих доказів.

У поданих до апеляційного суду запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 та ПАТ «Альфа-Банк» просять відхилити апеляційну скаргу. Вважають, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення представників ОСОБА_5 ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_6 та її представників ОСОБА_11 і ОСОБА_12, дослідивши долучені до справи письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 підлягає відхиленню, а рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26 лютого 2015 року - залишенню без змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки ОСОБА_5 не був власником або володільцем витребуваного ним майна - він не має права на його витребування від добросовісного набувача цього майна на підставі ст.388 ЦК України. Крім того, договір купівлі-продажу квартири сторонами правочину не оспорений, є дійсним та зареєстрований в установленому законом порядку.

Задовольняючи зустрічний позов суд виходив з того, що ОСОБА_5 втратив право користування спірною квартирою у зв»язку із набуттям на неї права власності іншою особою - відповідачем.

Згідно із ч.4ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов»язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

При новому розгляді справи суд першої інстанції дотримався вимог ч.4ст.388 ЦПК України та дійшов правильного висновку про те, що позивач, який не був власником спірної квартири та не мав права володіння нею, не має права вимагати її витребування від добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1ст.388 ЦК України.

Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Встановлено, що позивач мав право користування спірною квартирою як член сім»ї наймача - його матері ОСОБА_8, яка, як пояснює ОСОБА_5, разом з його братом ОСОБА_7, скориставшись його тимчасовою відсутністю, приватизувала квартиру, подавши до органу приватизації, зокрема, підроблене судове рішення про визнання його таким, що втратив право користування квартирою.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 22.03.2013 року було скасовано розпорядження Кіровоградської міської ради від 21.08.2006 року №41505 про передачу зазначеної квартири у власність ОСОБА_8 та ОСОБА_7, визнано недійсним та скасовано свідоцтво про їх право власності на квартиру.

ОСОБА_6 набула право власності на цю квартиру на підставі договору купівлі-продажу, укладеному 12.09.2006 року, з ОСОБА_7, який діяв від свого імені та від імені ОСОБА_8, який було вчинено у належній формі. Цей договір є дійсним.

Доводи апеляційної скарги про те, що зазначений договір є недійсним у силу його нікчемності, оскільки продавці не мали права продавати спірну квартиру, не відповідає положенням ч.2ст.215 ЦК України, оскільки відповідно до цієї норми недійсним вважається правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Статтею 658 ЦК України передбачено, що право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Тобто законом не передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна є недійсним з тих підстав, що продавець не є власником цього майна. Отже, у даному випадку недійсність договору купівлі-продажу товару із зазначеної підстави можна встановити лише у судовому порядку шляхом визнання його недійсним (ч.3ст.215 ЦК України).

Визнання недійсним і скасування розпорядження Кіровоградської міської ради від 21.08.2006 року про передачу спірної квартири у спільну часткову власність та свідоцтва про право власності, виданого Кіровоградською міською радою 21.08.2006 року у судовому порядку за умови дійсності договору купівлі-продажу квартири, за яким відповідач набула право власності на цю квартиру, та відсутності у позивача права витребувати квартиру у добросовісного набувача з підстав, передбачених ч.1ст.388 ЦК України, - не свідчить про «автоматичне» поновлення права користування позивачем цією квартирою і відповідно про наявність підстав для його вселення у квартиру та виселення відповідача.

Правильним є і висновок суду про те, що позивач втратив право користування квартирою, оскільки він не є і не був членом сім»ї відповідача, яка володіє спірною квартирою на час виникнення спору на законних підставах. Суд першої інстанції, уточнивши зустрічні позовні вимоги, правильно виходив з того, що зустрічний позов підлягає задоволенню з підстав, передбачених ст.ст.321, 391 ЦК України ст.150 ЖК України.

Посилання позивача про те, що він має право витребувати квартиру у відповідача на підставі ст.1212 ЦК України є помилковим, оскільки на даний час відповідач є законним власником спірної квартири ( договір купівлі-продажу квартири не визнано недійсним, право власності не припинене).

Доводи щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема, ст.396 ЦК України, не відповідають висновкам та мотивам, які викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4.04.2014 року, які є обов»язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та є справедливим, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА:

СУДДІ: