У х в а л а

іменем україни

30 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Касьяна О.П., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2012 року ПАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_4 4 122 грн на відшкодування збитків, завданих безобліковим споживанням електричної енергії для населення, яку позивач надає відповідачу по АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, позов задоволено.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився апеляційний суд, надавши належну оцінку обставинам справи, повно та всебічно з'ясувавши та встановивши їх, правильно виходив з того, що відповідач, будучи споживачем електричної енергії, яку надає позивач, порушив вимоги чинного законодавства та допустив безоблікове її споживання, чим завдав позивачу збитків, які підлягають відшкодуванню.

При цьому судами правильно застосовано ст. ст. 22, 611, 714 ЦК України, ст. ст. 24-27 Закону України «Про електроенергетику», Правила користування електричною енергією для населення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів, обґрунтовано викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин касаційну скаргу потрібно відхилити, заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.П. Касьян

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук