Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2699/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

17.12.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Карпенка О.Л., Фомічова С.Є.

за участю секретаря: Зіновєвої Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08.10.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 до державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб», Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кіровоградська державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України, ОСОБА_5, про стягнення врожаю соняшника, відсотків за договором позики та моральної шкоди ,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до державного підприємства «Дослідне господарство «Червоний землероб», Кіровоградської державної сільськогосподарської дослідної станції інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Кіровоградська державна сільськогосподарська дослідна станція інституту сільського господарства степової зони Національної академії аграрних наук України, ОСОБА_5, про стягнення врожаю соняшника, відсотків за договором позики та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що 14 грудня 2012 року ОСОБА_5 взяв у борг 45 920 (сорок пять тон девятсот двадцять кг) насіння соняшнику, про що написав розписку.

20 грудня 2012 року між ДП «Дослідне господарство «Червоний землероб» в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір позики.

Згідно договору позики п.п.2.1. «Позичальник» повинен повернути сільськогосподарську продукцію врожаю 2013 року до 01.09.2013 року (соняшник 45920*4850=222712, 00грн.). Крім того, згідно з розписки Дирекція ДП «Дослідне господарство «Червоний землероб» зобовязнана сплачувати 5 % від суми 222 722, 00 грн. кожного місяця до 20 числа ОСОБА_6.

13 липня 2014 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОЛ № 194073.

Посилаються на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом спадкоємцями ОСОБА_6 є донька ОСОБА_4 та матір ОСОБА_2. Зазначають про те, що в добровільному порядку борг відповідачем не повернуто.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 жовтня 2015 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2, ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення у справі про задоволення позову.

Зазначили, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволені позову не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, не правильно застосував норми матеріального права та процесуального права. Згідно довідки ДП «Дослідне господарство «Червоний землероб» договір позики між підприємством та ОСОБА_6 в період з 2011-2012 року не укладався до реєстру податкового обліку даний договір не заносився. Вважають, що посилання суду на вищевказану довідку як на доказ є порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки дана довідка не відображає аналізу ведення бухгалтерського обліку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивачів ОСОБА_3О, ОСОБА_2 та представника позивачів ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що 14 грудня 2012 року ОСОБА_5 написав розписку на бланку накладної, що бере у борг у ОСОБА_6 насіння соняшнику 45 тон 920 кг. На бланку проставлена печатка ДП ДГ «Червоний землероб», згідно написів у нижній частині вбачається підпис керівника та підпис головного бухгалтера (а.с. 76).

20 грудня 2012 року між ДП «Дослідне господарство «Червоний землероб» в особі директора ОСОБА_5 та ОСОБА_6 був укладений договір позики.

Згідно договору позики п.п.2.1. «Позичальник» повинен повернути сільськогосподарську продукцію врожаю 2013 року до 01.09.2013 року (соняшник 45920*4850=222712, 00грн.).

Відповідно до п.3.4. договір вступає в законну силу з моменту його підписання Сторонами і діє до повного взаєморозрахунку Сторін але не пізніше 01 жовтня 2013 року.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розписки Дирекція ДП «Дослідне господарство «Червоний землероб» зобовязнана сплачувати 5 % від суми 222 722, 00 грн. кожного місяця до 20 числа ОСОБА_6, вище вказана розписка посвідчена відбитком печатки ДП ДГ «Червоний землероб», підписом директора ОСОБА_5 та підписом головного бухгалтера ОСОБА_8

Згідно положеннь ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до копій журналу реєстрації договорів ДП ДГ «Червоний землероб» за 2012-2014 рік договір позики від 20.12.2012 року, укладеним між відповідачем та ОСОБА_6 не зареєстрований. ( а.с. 73-75)

Як вбачається з довідки від 23.09.2015 року за підписом директора ОСОБА_9, згідно реєстрів бухгалтерського обліку за 2012-2013 року договір позики від 20.12.2012 року між ДП ДГ «Червоний землероб» та ОСОБА_6 щодо позики соняшника в кількості 45920 кг відсутній. Відповідно кредиторська заборгованість відсутня. До реєстрів податкового обліку даний договір позики не заносився. Відображення у фінансовій звітності за 2012 рік не було. (а.с. 107)

Відповідно до статуту ДП ДГ «Червоний землероб» господарство може укладати лише господарські договори (п. п. 3.12, 3.13). Обовязок укладання таких договорів покладається на Директора Господарства (п. 6.6.)

Згідно п. 6.8. Директор звітує за фінансово-господарську діяльність перед Національною академією аграрних наук України. Крім того згідно ст. 1 ГПК України визначено, що стороною господарського договору не може бути фізична особа, яким був позичальник. Дані обставини свідчать про те, що ОСОБА_5, як директор господарства не мав правових підстав та належної компетенції на укладання даного договору від імені державного господарства, яким є відповідач у справі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 року № 809 затверджений порядок погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв) належить державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобовязаннями.

Частиною 2 Порядку залучення підприємством кредиту (позики), надання гарантій або поруки за таким зобовязанням погоджується:

Мінфіном - щодо внутрішніх довгострокових (більше одного року) та зовнішніх кредитів (позик); органом виконавчої влади, який здійснює функції управління державною власністю (далі - уповноважений орган), - щодо

внутрішніх короткострокових (до одного року) кредитів (позик).

Таким чином відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивачами не доведений факт отримання відповідачем позики від ОСОБА_6, оскільки відсутні докази, що підтверджують факт приймання передачі насіння соняшнику відповідачем.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді: