Справа № 588/733/15-ц
№ провадження 2/588/293/15
04.08.2015 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань Горлянд С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тростянці цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави,
Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи без участі представника позивача (а.с.50).
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 40, 48). Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів.
Отже, суд на підставі досліджених матеріалів справи визнає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за Договором.
За змістом договору застави рухомого майна № 1581- мк, укладеного сторонами 26 грудня 2007 року з метою забезпечення зобов'язань за Кредитним Договором, його предметом є автомобіль SCANIAR124 LB, 2001 року випуску, тип транспортного засобу - бортовий-С, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, належний ОСОБА_3 на праві власності. Згідно з пунктами 15.7, 21, 22 указаного договору застави Банк - Заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання строку виконання будь-якого з визначених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Звернення стягнення на предмет застави за вибором Заставодержателя здійснюється із дотриманням установленого чинним законодавством порядку будь-яким із способів, зокрема: шляхом продажу предмета застави з укладенням договору купівлі-продажу з третьою особою-покупцем або публічних торгах, шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, у тому числі з правом з правом укладення Заставодержателем договору купівлі-продажу предмета застави від імені Заставодавця. (а.с. 19-20).
Статтею 2 Закону України «Про заставу» визначаються основні положення про заставу. Відносини застави, не передбачені цим Законом, регулюються іншими актами законодавства України.
Відповідно до частин1, 6 статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави.
Інше передбачено Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», чинним з 1 січня 2004 року, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених із метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Прикінцевими і перехідними положеннями Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, де в ч.1 визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Отже, цей Закон є спеціальним законом з питань правового режиму регулювання обтяжень рухомого майна, а тому положення Закону України «Про заставу» застосовуються лише в частині, що не суперечать цьому Закону.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом.
Пунктом 4 частини другої статті 25 зазначеного Закону установлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.
Частиною першою статті 26 цього Закону визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі - продажу з іншою особою покупцем (пункт 2 частини 1 статті 26 Закону).
Отже, нормами чинного законодавства позивачу надається право на власний розсуд обирати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-10цс13.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження за договором застави автотранспорту від 26.12.2007 № 1581-мк зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 10.04.2015 (а.с.22).
Таким чином, на підставі викладеного вище, ураховуючи суму кредитної заборгованості, а також положення статей 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд вважає за можливе з метою задоволення вимог Банку в розмірі 183891,42 доларів США звернути стягнення на предмет застави - автомобіль SCANIA R124 LB, 2001 року випуску, тип транспортного засобу - бортовий-С, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_3, належний ОСОБА_3 на праві власності шляхом продажу вказаного автомобіля Банком з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь - яким способом з іншою особою-покупцем.
Згідно з положеннями статті 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання.
З матеріалів справи судом установлено, що позивачем 07 квітня 2015 року було надіслано на адресу ОСОБА_3 повідомлення про порушення зобов'язань за кредитним договором, попереджено про намір звернути стягнення на предмет застави (а.с. 10-13).
Згідно зі статтею 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним, і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача.
Ураховуючи, що предмет застави, перебуває у володінні відповідача і позивачу не переданий, позовна вимога про вилучення у відповідача і передачу у володіння Банку предмету застави, комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) є обґрунтованою, а тому також підлягає задоволенню.
При визначенні суми заборгованості за кредитним договором, у рахунок погашення якої звертається стягнення на предмет застави, суд виходить з такого.
Позивач вказав, що сума заборгованості станом на 28.04.2015 складає 183891,42 доларів США, що за курсом 21,04 відповідно до службового розпорядження НБУ складає 3869075,48 грн.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-79 цс 14, аналіз норм статті 99 Конституції України, статей 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені статтею 625 ЦК України.
Крім того, відповідно до рекомендацій, викладений в абзаці 2 пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Ураховуючи викладене та те, що станом на 04.08.2015 (день ухвалення рішення у справі) офіційний курс гривні до долара США, установлений Національним банком України, є таким: 100 доларам США дорівнює 2171,7484 грн., сума заборгованості відповідача перед позивачем, яка станом на 28.04.2015 склала 183891,42 доларів США в українській валюті на день ухвалення рішення складає 3 993 658,97 грн.
На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, понесених останнім та документально підтверджених судових витрат, зокрема 3654 грн. сплаченого судового збору (а.с.2).
Керуючись вимогами статей 88, 209, 214-215, 224 ЦПК України, суд
Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_4, на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. компенсації судового збору за подання позовної заяви.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко