справа №489/1066/15-ц
номер провадження 2/489/1728/15
рішення

Іменем україни

18 червня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Коденко К.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» (далі ПАТ «Миколаївгаз»), третя особа - Приватне підприємство «Шанс-Н» (далі ПП «Шанс-Н»), про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

встановив:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, після уточнення якого просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в газопостачанні будівлі за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 14/16; зобовязати відповідача виконати умови договору від 28.01.2015 № ТП-Г-8101165-МГ, поновити систему газопостачання будівлі гуртожитку за цією адресою, зняти пломбу на крані перед лічильником протягом двох робочих днів з моменту набрання рішенням суду законної сили та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. і інші судові витрати.

У обґрунтування вимог вказала, що 12.06.2014 між нею та ПП «Шанс-Н» укладено договір оренди житлового приміщення № 5/а, за яким отримала тимчасове безоплатне користування будівлю гуртожитку за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 14/16.

Газопостачання будівлі гуртожитку було припинено з 13.01.2015 за заявою ПП «Шанс-Н», у звязку із зняттям газового лічильника на державну повірку.

28.01.2015 з ПАТ «Миколаївгаз» уклала договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № ТП-Г-8101165-МГ, а 30.01.2015 отримала довідку на пуск газу та прийняття комерційного вузла обліку (газового лічильника).

Однак, у поновленні газопостачання відповідачем було відмовлено з посиланням на те, що не допускається розміщення газових приладів в гуртожитках. Відмову вважає неправомірною, оскільки між сторонами укладений договір про надання відповідних послуг, який є обовязковим для виконання. Крім того, будівля прийнята в експлуатацію як житлова, а тому відповідач не вправі порушувати її права як споживача.

У судовому засіданні позивач, її представник та представник третьої особи позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення заперечував посилаючись на те, що з позивачем укладено договір на постачання газу як з юридичною особою, а не фізичною особою, тому договір не відповідає типовому договору. Договір оренди гуртожитку є нікчемним, оскільки нотаріально не посвідчений, а додаткова угода про продовження строку оренди - фіктивною.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 12.06.2014 між ОСОБА_1 та ПП «Шанс-Н» укладено договір оренди житлового приміщення № 5/а, за умовами якого ПП «Шанс-Н» передав позивачу в безстрокове безоплатне користування будівлю відомчого гуртожитку літ. Д-2 за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 14/16.

Згідно з актом прийому передачі жилого приміщення за договором найму від 12.06.2014 ПП «Шанс-Н» в особі директора ОСОБА_3 передало, а ОСОБА_1 прийняла в безстрокове користування з подальшою передачею у власність житлове приміщення літ. Д-2, загальною площею 611,1 кв. м., розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 14/16.

Додатковою угодою від 20.01.2015 сторони договору змінними строк оренди, встановивши його в два роки одинадцять місяців.

Пунктом 4.2 договору оренди встановлено, що орендар зобовязується укласти договори на постачання газу, електроенергії, води на пряму з поставщиками послуг.

На виконання вказаного, 28.01.2015 між ОСОБА_1 та ПАТ «Миколаївгаз» укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом № ТП-Г-8101165-МГ. В додатку 2 до договору сторони визначили договірні обсяги постачання природнього газу на 2015 рік, а в додатку 3 - ціну газу.

20.01.2015 ОСОБА_1 звернулася із заявою до начальника УЕГХ ОСОБА_5 про переведення обліку газу на неї, оскільки приміщення переведено із нежитлового в житлове і здано їй в оренду.

Згідно довідки ПАТ «Миколаївгаз» від 30.01.2015 № 8, фізична особа ОСОБА_1, як споживач, не має заборгованості за поставку природного газу і технічне обслуговування, тому газопостачання може бути поновлено за адресою: м. Миколаїв, вул. Будівельників, 14/16.

04.02.2015 ОСОБА_1 звернулася із заявою до заступника голови правління ПАТ «Миколаївгаз» з постачання та обліку газу ОСОБА_6 про зняття пломби з крану.

Листом ПАТ «Миколаївгаз» від 03.02.2015 № 01-07/40 в задоволенні її заяви відмовлено з посиланням на пункт 6.2 Державних будівельних норм В.2.5-20-2001 «Газопостачання», за положеннями якого не допускається розміщення газових приладів в гуртожитках усіх типів.

Позивач пояснила, що в житловому будинку вона мешкає разом із своїми двома малолітніми дітьми, народження яких підтверджується свідоцтвами про народження, але в порушення законодавства та умов укладеного з нею договору відповідач ухиляється від його виконання, чим порушує її права як споживача.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності будівля, яку орендує та мешкає позивач, має статус відомчого гуртожитку, власником якого є ТОВ «Шанс-Н» та переведено із статусу адміністративної будівлі в житлову.

Отже, між сторонами виник спір щодо відновлення газопостачання до житлової будівлі гуртожитку, яка перебуває на умовах оренди в користуванні позивача, як фізичної особи. У звязку із цим, спірні правовідносини підлягають врегулюванню на підставі Закону України «Про житлові-комунальні послуги», Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 № 2246 (далі - Правила надання населенню послуг з газопостачання) та інших законодавчих актів.

Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлові-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частинною третьою статті 16 цього Закону визначено, що комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв на: проведення ремонтних і профілактичних робіт виконавцем/виробником за графіком, погодженим з виконавчими органами місцевих рад або місцевими державними адміністраціями згідно з діючими будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативними документами; міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов, згідно з діючими будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації та іншими нормативними документами; ліквідацію наслідків, пов'язаних з дією непереборної сили.

Відповідні положення з безперебійного надання послуг з газопостачання та підстави їх припинення, передбачені пунктами 6, 28, 32 Правил надання населенню послуг з газопостачання.

Таким чином, позивач має право на безперебійне отримання газу з відповідними якісними показниками в порядку, передбаченому договором, а газопостачальне підприємство зобовязане його забезпечити.

За змістом пункту 2 Правил надання населенню послуг з газопостачання під обєктом споживача розуміється - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування, а побутовий споживач (населення) - фізична особа, яка отримує природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень.

Згідно з пунктом 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним і газорозподільним підприємствами відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку.

Як встановлено судом, на виконання умов пункту 4.2 договору оренди позивач звернулася до ПАТ «Миколаївгаз» із заявою про укладення з нею договору на постачання газу, надавши про себе відомості, як про фізичну особу, який з нею укладено 29.01.2015 але в формі типового договору, укладення якого здійснюється з юридичними особами.

Після цього, на вимогу ПАТ «Миколаївгаз» позивач сплатила всі необхідні платежі за обстеження обєкту, встановлення лічильника та його опломбування і отримала дозвіл на пуск газу та прийняття комерційного вузла обліку.

За таких обставин та враховуючи, що обовязок із забезпечення споживачів бланками типових договорів покладається на газопостачальника, у даному випадку відповідача, укладений між сторонами договір є обовязковим для виконання сторонами в силу вимог статті 526 ЦК України.

При цьому, доводи представника відповідача про невідповідність вказаного договору типовому договору, який підлягає укладенню з населенням, не можуть бути прийняті до уваги з тих підстав, що саме з вини відповідача укладено спірний договір, який не ініціював його розірвання та укладення з ОСОБА_1 типового договору, умови якого відповідають фактичним обставинам.

Безпідставними є посилання представника відповідача на нікчемність договору оренди через відсутність нотаріального посвідчення. По-перше, вони не стосуються предмету спору. По-друге, правом на оспорювання цього договору мають позивач та третя особа, які його уклали, між якими з цього приводу спір відсутній. По-третє, договір оренди ПАТ «Миколаївгаз» прийняло у позивача без зауважень та з урахуванням нього оформило договір на постачання газу з позивачем.

Відносно посилання представника відповідача на лист Національної комісії регулювання електроенергетики України від 28.05.2010 № 3180/09/17-10 про неможливість укладення договору на постачання газу з позивачем, як орендарем будівлі, не відповідають викладеному в листі, відповідно до якого укладення договору на постачання газу можлива з орендарем, якщо це передбачено договором найму (оренди), та Правилам надання населенню послуг з газопостачання.

Інші доводи представника відповідача та письмова підстава відмови в відновленні газопостачання, яка ґрунтується ДБН, не відповідають пункту 10 Правил надання населенню послуг з газопостачання та іншим наведеним нормам матеріального права, а тому не впливають на викладені вище висновки суду.

За наведених обставин та оцінюючи наявні в справі докази суд приходить до висновку про неправомірність відмови відповідача у відновленні газопостачання до житлової будівлі, яка перебуває в користуванні позивача, та покладенні на відповідача обовязку з відновлення газопостачання вказаної житлової будівлі з дотримання правил безпеки систем газопостачання.

При цьому, конкретизація способу відновлення газопостачання шляхом зняття пломби на крані перед лічильником є зайвою, а тому немає необхідності в зазначенні про це в рішенні суду.

Вимоги про зобовязання відповідача виконати умови договору № ТП-Г-8101165-МГ від 28.01.2015, із зазначенням строку в два робочих дні після набрання рішенням законної сили, задоволенню не підлягають, так як висновок суду про поновлення газопостачання є достатнім способом захисту порушених прав позивача. Крім того, сторони можуть укласти інший договір.

Відносно строку відновлення газопостачання то обовязковість виконання рішення суду та порядок такого його виконання, врегульовано статтею 14 ЦПК України та положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

У звязку із частковим задоволенням позову, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Підстави для відшкодування витрат, понесених на правову допомогу в сумі 2000,00 грн., відсутні через ненадання суду оригіналів прибуткового касового ордеру та квитанції до нього у підтвердження фактичного несення вказаних витрат.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212 214 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» з відмови в відновленні газопостачання житлової будівлі № 14/16 по вул. Будівельників у м. Миколаєві.

Зобовязати Публічне акціонерне товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» відновити газопостачання житлової будівлі № 14/16 по вул. Будівельників у м. Миколаєві, яка знаходиться в тимчасовому користуванні ОСОБА_1.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 коп.).

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Коваленко

Повний текст рішення

підписано 22.06.2015.