АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1299/15 Справа № 172/886/14 Головуючий у 1 й інстанції - Ушакова Н.Є. Доповідач - Романюк М.М.
03 червня 2015 року м. Дніпропетровськ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Романюк М. М.

суддів Петренко І.О., Котушенко С.П.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року у справі за позовом Кредитної спілки "Всеукраїнське народне кредитне товариство" до ОСОБА_2 про стягнення суми, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом 10 липня 2014 року. В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 02 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 056-126-08, згідно якого відповідач одержала кредит в сумі 10 600 грн. для ремонту будинку, під 60 % (шістдесят) відсотків річних, терміном до 02 грудня 2011 року.

За період з 04 грудня 2008 року по 06 травня 2010 року, виплатила позивачу 12 336 грн. 19 коп. з них:1 700 грн. 27 коп. - тіло кредиту; 10 635 грн. 92 коп. - відсотки за користування кредитом.

У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором станом на 28 квітня 2014 року утворилася заборгованість: за тілом кредиту 8 899 грн. 73 коп.; за відсотками по кредиту 38 026 грн. 94 коп.; інфляційні збитки 2 257 грн. 86 коп., а всього 49 184 грн. 53 коп.

З урахуванням викладеного просять стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення відсотків та інфляційних збитків скасувати в іншій частині рішення змінити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на таких підставах.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині розміру стягнутих відсотків, перегляд законності та обґрунтованості рішення суду проведено в цих межах.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості.

З даним висновком судова колегія погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02 грудня 2008 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № 056-126-08, згідно якого відповідач одержала кредит в сумі 10 600 грн. для ремонту будинку, під 60 % (шістдесят) відсотків річних, терміном до 02 грудня 2011 року.

Згідно п.4.6 кредитного договору відповідач зобов'язався щомісяця, в строк до 10 числа місяця, наступного за періодом нарахування відсотків, здійснювати погашення заборгованості (кредит та відсотки по ньому) згідно графіку (п.4.2 Договору).

Відповідно п.п.4.8 зазначеного договору в кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань за цим договором (по відношенню до термінів оплати платежів згідно п.4.2 цього договору, або їх сплати не в повному обсязі), розмір відсоткової ставки за оплачуваний період по якому допущене прострочення збільшується в два рази, з відповідним перерахуванням платежу за оплачуваний період. Після усунення порушення наступний платіжний період передбачений п.4.2 оплачується за ставкою передбаченою п.4.2 договору.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги наведене, а також те, що відповідачем порушувалися умови договору щодо розміру повернення кредиту, суд першої інстанцій дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених вимог.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно не зменшив розмір неустойки не може бути прийнятий до уваги з наступного.

Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

З урахуванням того, що позивач просив стягнути заборгованість за кредитом, яка складається з тіла кредиту та нарахованих відсотків у суду першої інстанції не було підстав для зменшення розміру нарахованих відсотків, які на відміну від неустойки є платою за користування грошима, а не штрафними санкціями за порушення умов договору.

Судова колегія не приймає до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач приймала участь при розгляді справи в суді першої інстанції, але відповідної заяви суду не подавала.

Крім того, судова колегія не приймає до уваги надані відповідачем квитанції про сплату позивачу заборгованості за кредитом, які не враховані при здійсненні розрахунку, з наступного.

Згідно п.4.5 Договору відповідач повинен був погашати кредит двома шляхами в касу кредитної спілки або на поточний рахунок кредитної спілки - через банк, реквізити якого вказані в кінці кредитного договору, що не заважало позичальнику зробити таке перерахування в будь-який день, в будь-якому місті України.

З урахуванням того, що з наданих відповідачем квитанцій, які не враховані при здійсненні розрахунку, вбачається що сплата проведена не позивачу, зазначені в цих квитанціях суми не можуть бути враховані, як погашення заборгованості.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта зводяться до особистого тлумачення апелянтом норм права.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції правильно застосував правові норми та ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.М.Романюк

Судді: С.П.Котушенко

І.О.Петренко