Справа № 342/444/15-ц
Провадження № 2/342/303/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити над неповнолітньою ОСОБА_4 опіку й піклування та призначити позивачку її опікуном. Позовні вимоги мотивовані тим, що сестра позивачки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24.10.1999 року до 2009 року. Фактично шлюбно-сімейні відносини припинилися в 2003 році. Перебуваючи в шлюбі в них народилася дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дівчинки захворіла, в лютому 2013 року отримала другу групу інвалідності загального захворювання. Внаслідок тривалої хвороби ОСОБА_9 має високий ступінь втрати здоров'я, що спричиняє повну недієздатність до самообслуговування та залежність від інших осіб, через що не може належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Із цього часу Таня проживає разом з позивачкою в м. Івано-Франківську, навчається в НВК «Школа-гімназія» № 3, перебуває на її вихованню та утриманню, підтвердженням чого є довідки № 39, № 251 та характеристика з НВК. Протягом всього періоду відповідач - батько ОСОБА_4 не телефонує, не цікавиться про стан здоров'я та розвитку дочки, на її утримання сплачує аліменти по 33 грн. Тобто, відповідач не дбає про нормальне самоусвідомлення доньки, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Зазначені позивачкою факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. ОСОБА_3 не спілкується з дитиною, не приймає участі в її вихованні, не надає матеріальної допомоги, тобто зовсім не виконує своїх батьківських прав і обов'язків. Внаслідок протиправної поведінки відповідача неповнолітня ОСОБА_4 не відчуває батьківської турботи. Позивачка вважає, що ОСОБА_3 лише формально вважається батьком дитини згідно свідоцтва про народження, до такого ж висновку дійшла комісія органу опіки та піклування Городенківської РДА. Натомість у ОСОБА_1 з ОСОБА_4 склалися прекрасні, довірчі стосунки, вона з чоловіком намагаються компенсувати дитині брак турботи батька. Позивачка працевлаштована, має житло, а тому зможе забезпечити належне утримання дитини. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що викладені обставини суперечать законним інтересам неповнолітньої ОСОБА_4, викликають у неї хибну уяву про батька, що в свою чергу перешкоджає її нормальному фізичному та моральному розвитку

Ухвалою суду від 19.05.2015 р. орган опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Згідно Ухвали суду від 22.06.2015 р. заявлену вимогу позивачки щодо встановлення над неповнолітньою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження опіки й піклування та призначення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, її опікуном - залишено без розгляду.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав наведених у ньому та просила його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки.

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 підтримала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_8 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_4

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, свідка, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони: не забрали дитину з пологового будинку або із іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться із дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_1, виданим 23 липня 2001 року Вікнянською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, стверджено, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 р., її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_9. Шлюб між батьками ОСОБА_4 14.04.2011 року розірвано, що стверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 07.10.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, ОСОБА_9 16.05.2011 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5, та змінила прізвище на ОСОБА_5. ОСОБА_9 має другу групу інвалідності, що підтверджено копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії НОМЕР_3 від 19.02.2014 року. ОСОБА_1 та ОСОБА_9 є рідними сестрами, що стверджено їхніми свідоцтвами про народження серії НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Відповідно до довідки № 251 від 15.04.2015 р., виданої виконавчим комітетом Вікнянської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. зареєстрована в АДРЕСА_1, але проживає та навчається в м. Івано-Франківськ. З довідки № 39 від 16.04.2015 р. слідує, що ОСОБА_4 дійсно навчається в НВК «Школа-гімназія № 3» в 8 з класі. Згідно характеристики ОСОБА_4, тітка ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню дитини, вона систематично відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням та поведінкою ОСОБА_4.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11, суду пояснила, що вона є сусідкою мами, бабусі та дідуся ОСОБА_4. Дівчинку ОСОБА_4 знає з її народження. Вказує на те, що дитину виховувала бабуся, оскільки мама дитини ОСОБА_9 довгий час хворіє. Батьки ОСОБА_7 розлучені дуже давно, мама проживає в с. Вікно і має другого чоловіка. Батько до ОСОБА_4 навідувався дуже рідко, приблизно один раз на рік. З розмови з бабусею дівчинки, знає, що відповідач сплачує аліменти в розмірі 33 грн., що на її думку є недостатнім для забезпечення дитини. Свідок також пояснила, що позивачку, яка являється рідною сестрою матері ОСОБА_7, знає давно. Ще коли ОСОБА_1 була студенткою, то завжди, напевно з своєї стипендії, купляла ОСОБА_4 подарунки, одяг. Після того як бабуся в 2012 році поїхала за кордон на роботу, ОСОБА_4 проживає в м. Івано-Франківськ в сім'ї позивачки. Знає, що в них дуже хороші відносини, оскільки це видно коли ОСОБА_1 з ОСОБА_4 приїжджають в с. Вікно.

Судом встановлено, що відповідач не проживає з дочкою, не приймає участі в її вихованні, не турбуються про стан здоров'я дитини, її фізичний та духовний розвиток, не надає матеріальної допомоги, батьківські збори не відвідує. ОСОБА_4 проживає з тіткою в м. Івано-Франківськ.

Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

Висновком органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації № 01-29/157 від 27.03.2015 року стверджено, що питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н., стосовно малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н., розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної державної адміністрації 25.02. та 26.03.2015 року. Висновок містить посилання на те, що шлюб між батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 розірвано 14.04.2011 року (свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_6 від 07.10.2014 р.). З пояснення батька, ОСОБА_3, стало відомо, що з колишньою дружиною вони не проживали з 2003 року. Після розлучення малолітню ОСОБА_4 залишили проживати з матір'ю, але дитина тривалий час навчається в м. Івано-Франківськ і проживає в сім'ї тітки ОСОБА_1. Під час канікул дочка перебуває деякий час у батька в с. Чернятин, зокрема влітку 2014 року дитина цілий місяць проживала у батька. Останній раз батько провідував дочку в січні 2015 року під час свят в с. Вікно та передав їй 300 грн. Перед початком навчального року придбав дитині одяг та канцтовари. Сплачує призначені йому аліменти в розмірі 33 грн. Також батько є інвалідом ІІІ гр. загального захворювання. Поспілкувавшись з малолітньою ОСОБА_4 з'ясовано, що вона згідна щоб батька позбавили батьківських прав, вона вже три роки проживає з тіткою, а якщо і перебуває на канікулах в батька то це було на запрошення бабки. Час від часу батько телефонує до неї, але матеріальної допомоги не надає. Таким чином, було вирішено доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 р.н. стосовно малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. Висновок ґрунтується на доказах, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до стаття 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Це означає, що мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку.

Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своєї малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н.: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її повноцінного розвитку, тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164, 165 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 11,60, 209, 214-215, 218, 294, 296 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя с. Чернятин Городенківського району Івано-Франківської області відносно дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Федів Л.М.