Солом'янський районний суд м. києва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі судді Кицюк В.С.,
за участю секретаря Грінченко Е.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -
26.03.2014 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів «Мерседес-Бенц», р.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2, та «Фольксваген», р.н.з. НОМЕР_2, який належить на праві власності ОСОБА_1
Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.04.2014 відповідача визнано винним у скоєнні даної ДТП.
Зазначає про те, що хоча цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП і була застрахована ПрАТ «Київський страховий дім», проте згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу відшкодовує особа, винна у скоєнні ДТП, в даному випадку - відповідач (а.с.2-3)
В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України (а.с.39, 40, 48-50, 53)
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, окремо зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.54)
20.03.2015 судом винесена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ним позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
В свою чергу, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, яка в частині 4 вказує, зокрема, на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Так, судовим розглядом встановлено, що згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, яке мало місце 26.03.2014 року. Внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України, належний на праві власності автомобіль позивача «Фольксваген», р.н.з. НОМЕР_2, зазнав механічні ушкодження (а.с.4-6)
Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Зазначена норма закріплює таке право за усіма власниками незалежно від того, якими діями було заподіяно шкоду їх праву власності, та які способи захисту ними застосовувалися.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Зокрема, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку (ст. 1187 ЦК України).
Як вбачається з довідки про дорожньо-транспортну пригоду №9366417 від 08.04.2014 року цивільно-правова відповідальність сторін на момент ДТП була застрахована за полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа вієнна» - позивача і ПрАТ «Київський страховий дім» - відповідача (а.с.5)
Згідно п. 32.7 ст. 32 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування за рахунок страхової компанії шкоди, пов`язаної із втратою товарної вартості транспортного засобу внаслідок ДТП.
Так, відповідно до п.п.8.6-8.6.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003р., величина втрати товарної вартості (ВТВ) характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження колісного транспортного засобу і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Оскільки величина ВТВ була нарахована за потреби проведення ремонтних робіт з відновлення складових частин колісного транспортного засобу, який зазнав механічних пошкоджень внаслідок ДТП, в скоєнні якої було визнано відповідача, тому втрату товарної вартості належить стягнути з останнього.
Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку від 12.11.2014 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_4, втрата товарної вартості внаслідок отриманих автомобілем позивача під час ДТП пошкоджень складає 9761,39 грн. (а.с.7-14)
Вартість проведених СПД ОСОБА_4 робіт по визначенню вартості матеріального збитку автомобілю позивачу - 600,00 грн. (а.с.30)
В свою чергу, відповідач як зазначалося судом вище своїм правом з`явитися в судове засідання і підтвердити або спростувати доводи позивача не скористався.
Наведений висновок спеціаліста щодо визначеної суми - величини втрати товарної вартості, не спростований. Заяв про призначення експертизи суду не подано, а тим більше чинним цивільно-процесуальним законодавством не передбачено, що розмір матеріальної шкоди має підтверджуватися лише висновком експертизи, відтак суд відповідно до ст. ст. 212, 213 ЦПК України ухвалює рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення з останнього шкоди в розмірі 9761,39 грн., яка складає втрату товарного вигляду транспортного засобу.
Що стосується вимог по стягненню з відповідача вартості авто-товарознавчих досліджень, то оскільки згідно п. 22.1 ст. 22 та ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує у разі настання страхового випадку у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи, а не саму її оцінку, то вартість досліджень, які безпосередньо визначили розмір матеріальної шкоди, спричиненої позивачу внаслідок даної ДТП, в тому числі вартість втрати товарного вигляду автомобіля, належить стягнути також з винної в ДТП особи - відповідача по справі, оскільки ці витрати пов'язані з дорожньо-транспортною пригодою.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню і сума в розмірі 600,00 грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат на правову допомогу.
Як вбачається із матеріалів справи 12.11.2014 між позивачем та адвокатом Титикало Р.С. було укладено договір про надання правової допомоги, згідно умов якого адвокатом позивачу було надано юридичні послуги, зокрема, усні консультації по справі, складання претензії для досудового врегулювання спору, вироблення правової позиції у справі та підготовка позовної заяви до суду. За такі послуги позивачем було сплачено адвокату згідно квитанції 2800,00 грн., що також згідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.31-32, 55)
З урахуванням викладеного, на підставі ст. ст. 22, 23, 386, 1166, 1187 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 22, 29, 32, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, судові витрати в сумі 3043 (три тисячі сорок три) грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги.
Суддя: Кицюк В.С.