Справа № 591/3774/15-ц
Провадження № 2/591/1508/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Бурда Б.В.

при секретарі - Дворядкіній М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем і від шлюбу мають спільну дитину - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з нею. В даний час її син навчається в Сумському кооперативному технікумі на комерційній основі. Згідно договору вартість навчання сина становить 17100 грн. За 1 семестр 2013 року вона сплатила за навчання сина 3000 грн., за 2014 рік - 5850 грн., за 2015 рік 5700 грн. Вважає, що батько дитини має обов'язок брати участь у додаткових витратах на дитину, тому, посилаючись на положення ст. 185 СК України, просить стягнути з відповідача ? частину вартості навчання сина за 2015 рік в сумі 2850 грн..

Відповідач повідомлявся про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживння, але до суду не з'явився.

Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 5, 6, 7)

У зв'язку з передачею відповідачем у власність синові частини житлового приміщення, між позивачем, яка діяла від імені сина, та відповідачем було укладено договір про припинення права на аліменти (.с. 17019)

Також встановлено, що син сторін - ОСОБА_3 в даний час навчається в Сумському комерційному технікумі на комерційній основі (а.с.10, 12). За 2015 рік проведено оплату за навчання в розмірі 5700 грн. (а.с. 11)

Відповідно до положень ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

В той же час, позивач не надала суду жодних переконливих доказів на підтвердження понесення нею витрат, пов'язаних з лікуванням син чи розвитком його особливих здібностей.

Надані позивачем копії договору на навчання та копії квитанцій про сплату коштів за вказаним договором не свідчить про понесення витрат на розвиток особливих здібностей, а є звичайними витратами на навчання, які, як вбачається з копій квитанцій (а.с. 11) понесені ОСОБА_3, а не позивачем.

За наведених вище обставин, суд вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі, а тому у задоволені позову слід відмовити за не обґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми, шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення суду (для осіб, що не були присутні при проголошення рішення, в той же строк з часу вручення копії рішення) апеляційної скарги.

Суддя