Справа № 134/509/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 грудня 2015 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого-судді: Зарічанського В.Г.

з участю секретаря: Балух О.В.

представника позивача-відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача-відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Крижопільської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Своїм позовом до суду ОСОБА_3 просила винести рішення, яким зобовязати відповідача ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні житловим приміщенням квартирою № 35 в будинку № 15 по вул. Крупської в смт. Крижопіль, Вінницької області шляхом забезпечення вільного доступу її та її неповнолітнього сина ОСОБА_4 до вищевказаного житлового приміщення.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 03 червня 1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона та відповідач ОСОБА_5 разом із неповнолітнім сином зареєстровані та проживають ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Крижопільського районного суду від 08.10.2014 року шлюб між ними розірвано.

На даний час вона та її неповнолітній син ОСОБА_4 є власниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках. Іншого житла позивач та її син не мають.

Після розірвання шлюбу відповідач чинить їй перешкоди в користуванні квартирою, не впускає її із сином до квартири, внаслідок чого вони змушені проживати у знайомих.

17.04.2015 року відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації, яка ухвалою суду від 17.04.2015 року обєднана в одне провадження із первісним позовом ОСОБА_3

В зустрічній позовній заяві ОСОБА_5 просив визнати ОСОБА_3, такою що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 та зняти з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із вказаної квартири. В процесі розгляду справи просив залишити без розгляду вимогу про зняття з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вказав, що на підставі рішення виконкому Крижопільської селищної ради № 12 від 30 грудня 1991 року його матері був виданий ордер № 336 від 30.12.1991 року на вселення в АДРЕСА_3.

Разом з нею вселенню підлягали і члени його сім'ї, а саме: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7. У встановлений 30 денний термін вони вселилися в квартиру.

03 червня 1999 року ОСОБА_5 уклав шлюб із ОСОБА_3 і вона також вселилася в квартиру.

09.12.1999 року у них народився син, ОСОБА_4, який також проживав у квартирі.

Рішенням Крижопільського районного суду від 08 жовтня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був розірваний.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_4 добровільно вибули з спірної квартири на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3, яку вона придбала в особисту власність.

Факт добровільного вибуття відповідача з спірної квартири підтверджується її заявою до підприємства ДП «Крижопільводоканал» з проханням припинити нарахування за водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_4, у зв'язку із тим, що вона там більше не проживає з 26.01.15 року. Таку ж заяву вона особисто подала і до ПАТ «Вінницяобленерго» Крижопільські електричні мережі.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити, проти задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 заперечували. Заперечення обґрунтовують тим, що вважають зустрічні позовні вимоги безпідставними та неправомірними з таких підстав.

В даний час вона з неповнолітнім сином фактично проживають в квартирі знайомої Машорчак АДРЕСА_5, але зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_4. Після розгляду справи апеляційним судом Вінницької області їх відповідач не впускає до квартири, всі дитячі речі залишились в квартирі.

Твердження ОСОБА_5 про те, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 разом з сином добровільно вибули з спірної квартири на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5, яку вона придбала в особисту власність, є надуманими та безпідставними.

Дійсно, по даний час вона вимушена проживати за іншою адресою, наймаючи квартиру, але не від часу розірвання шлюбу, а з 27 січня 2015 року і не добровільно, а вимушено, що і стало підставою для її звернення до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

Крім цього, з 15 червня 1999 року вона була зареєстрована та постійно проживала до 27 січня 2015 року разом з сином ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_6.

13 вересня 2001 року ОСОБА_5 знявся з реєстрації у вищевказаній квартирі та виїхав на постійне місце проживання та роботи в м. Київ. З того часу крім неї і сина в цій квартирі більше ніхто не проживав та не був зареєстрований.

В 2003 році ОСОБА_3 вирішила приватизувати квартиру, в якій проживала разом із сином. Про намір приватизувати квартиру вона повідомила ОСОБА_5, але він сказав, що не має наміру приймати участі в приватизації, оскільки хоче отримати житло по місцю своєї роботи в м. Києві. Після цього вона зібрала необхідні документи для приватизації і подала їх до виконкому Крижопільської селищної ради. Рішенням виконкому Крижопільської селищної ради Вінницької області за № 132 від 29.05.2003 року вищевказана квартира була приватизована нею та її неповнолітнім сином в рівних долях.

В липні 2008 року ОСОБА_5 повернувся з м. Києва в смт. Крижопіль і став проживати з нею та сином у вищевказаній квартирі. 31 липня 2008 року була проведена реєстрація його місця проживання в цій квартирі.

В жовтні 2014 року, після розірвання шлюбу, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 звернулися до Крижопільського районного суду із позовом про визнання недійсним рішення виконкому Крижопільської селищної ради про приватизацію квартири та скасування свідоцтва про право власності на квартиру.

Рішенням Крижопільського районного суду від 24 грудня 2014 року було вирішено: «Позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнити. Визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Крижопільської селищної ради № 132 від 29.05.2003 року в частині про безоплатну передачу ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житло від 11 липня 2003 року, видане виконкомом Крижопільської селищної ради, яке посвідчує, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної власності ОСОБА_3 та члену її сім'ї ОСОБА_10 в рівних частках. В позові ОСОБА_9 про визнання недійсним рішення виконкому Крижопільської селищної ради про приватизацію квартири та скасування свідоцтва про право власності на квартиру відмовити».

З таким рішення ОСОБА_3 не погодилася і подала апеляційну скаргу. Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27 січня 2015 року її апеляційна скарга була задоволена частково.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник в судовому засіданні свою зустрічну позовну заяву підтримали, просили зустрічні вимоги задовольнити, в позові ОСОБА_3 відмовити. ОСОБА_5 суду пояснив, що в даній квартирі проживає з 1999 року по 27.01.2015 року. Змінив замки в квартирі, тому що ОСОБА_3 засунула сірника в замок. Не допускає її до квартири, тому що боїться, що вона все винесе.

Під час розгляду справи за клопотанням представника ОСОБА_3 в якості співвідповідача було залучено Крижопільську склищну раду, однак ОСОБА_3 ніяких позовних вимог до Крижопільської селищної ради не предявила.

Крижопільська селищна рада просила справу розглядати за відсутності її представника.

Представник служби в справах дітей Крижопільської РДА ОСОБА_11 в судовому засіданні проти зняття з реєстрації та виселення ОСОБА_12 та її неповнолітнього сина з квартири заперечувала, оскільки речі дитини залишились в квартирі, а батько ОСОБА_5 чинить перешкоди в користуванні житловим приміщенням.

Заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_3 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 слід відмовити.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК.

Судом встановлено, що спори з приводу даної квартири та проживання в ній судами розглядались неодноразово.

27 січня 2015 року ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_4 вибули з спірної квартири.

Факт добровільного вибуття позивача ОСОБА_3 та її сина з спірної квартири підтверджується її заявою до підприємства ДП «Крижопільводоканал» з проханням припинити нарахування за водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_4, у зв'язку із тим, що вона там більше не проживає з 26.01.15 року. Таку ж заяву вона особисто подала і до ПАТ «Вінницяобленерго» Крижопільські електричні мережі та до ЦОА №8 Вінницької філії , «Укртелекому», а також показаннями свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 та ОСОБА_15

Факту примусового виселення ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_4 з спірної квартири позивачем не доведено.

Крім того, згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналогічні позиції викладені в п.15 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 р.

На день розгляду справи встановлено, що власником спірної квартири являється Крижопільська селищна рада(згідно свідоцтва про право власності), ні ОСОБА_3, ні її син ОСОБА_4, ні ОСОБА_5 не являються власниками квартири, а також квартиронаймачами. А тому у сторін відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 174, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Служба у справах дітей Крижопільської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраціївідмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: