СОЛОМ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард Логістик» про зміну дати, підстав та формулювання звільнення, витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 20.04.2015 року позов залишено без руху та надано строк для усунення вказаних в ньому недоліків, а саме приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст.119 ЦПК України.

Так, позивач всупереч положенням п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не зазначає повністю своє ім`я та по-батькові, не зазначені індекси позивача та відповідача. Також, судом була акцентована увага на тому, що всупереч імперативних вимог п. 6 ч. 2 ст.119 ЦПК України не зазначено доказів на підтвердження тих обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Зокрема, не зазначено доказів на підтвердження того, що позивач перебувала у трудових відносинах із відповідачем, що вона працювала у відповідача з 2013 року на посаді менеджера-логіста, що нею була передана відповідачу трудову книжка, що в подальшому її було звільнено в лютому 2015 року із зазначенням певних підстав. Також позивачем не зазначено доказів на підтвердження того, що відповідач, за її твердженням, «запропонував» її попрацювати ще, а потім виявилося, що її було звільнено задовго до часу нібито фактичного припинення трудових функцій.

Також, суд зазначав, що можливе оскарження підстав звільнення, передбачену цивільним законодавством з чіткою регламентації часу, коли це можна зробити, а саме протягом одного місяця з моменту вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки (ч. 1 ст. 233 КЗпП України). Відсутність «відповідних знань» в галузі права не може бути обґрунтуванням пропущеного строку. Судом було роз'яснено, що в разі виправлення зазначених вище недоліків позовної заяви позивачу належить обґрунтувати і зазначене питання.

Зокрема, судом було акцентовано увагу на тому, що недотримання позивачем положень ст. ст.119-120 ЦПК України і на цій підставі залишення позову без руху не може бути розцінено як обмеження в доступі до правосуддя, який регламентовано ст. 55 Конституції України. Європейський суд з прав людини зазначає в рішеннях «Філіс проти Греції», «Міцци проти Мальти», що право на звернення до суду не є абсолютним і особа, яка має намір ним скористатися повинна дотримуватися порядку, передбаченого національним процесуальним законодавством конкретної держави.

29.04.2015 року як вбачається із матеріалів справи (зворотного повідомлення) позивач отримав ухвалу суду, проте до даного часу недоліки не усунув.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 119-121 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авангард Логістик» про зміну дати, підстав та формулювання звільнення, витребування трудової книжки, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - визнати неподаним та повернути позивачу.

Після вступу ухвали в законну силу, повернути позивачу копії доданих до позовної заяви документів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.С. Кицюк