АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Литвинюк І.М., Лисака І.Н.

при секретарі: Шерівській Ю.А.

з участю сторін: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів та укладення типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої за дорученням діє ОСОБА_2, на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів та укладення типового договору про надання населенню послуг з газопостачання.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 05 вересня 2014 року вона звернулась до відповідача з заявою про укладення договору на газопостачання за адресою м. Чернівці, вул. Пушкіна, 4 та до вказаної заяви нею було додано всі необхідні для укладення договору документи. Проте відповідачем було відмовлено в укладенні договору посилаючись на зроблені ним висновки щодо укладеного між нею та ПФ «Інтервал» договору найму вказаного приміщення.

Вважає, що відповідач, відмовивши їй в укладені договору діяв в порушення вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про захист прав

___________________________________________________________________________

№ 22ц/794/928/2014 р. Головуючий у І інстанції: Войтун О.Б.

Категорія: 24 Суддя-доповідач ОСОБА_3

споживачів», Правил надання населенню послуг з газопостачання, а також ч. 4 ст. 633 ЦК України відповідно до умов якої підприємець немає права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).

Вказувала на те, що відповідач займає монопольне положення в регіоні щодо постачання природного газу, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом свого порушеного права

Просила встановити факт безпідставної відмови зі сторони відповідача в укладені публічного договору, встановити факт порушення її прав як споживача послуг газопостачання, також встановити, що з 19.09.2014 року між нею та відповідачем укладений типовий договір про надання послуг газопостачання за адресою м. Чернівці, вул. Пушкіна, 4 відповідно до Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 по формі та за змістом затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2006 року №938 з істотними умовами визначеними у ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 травня 2015 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів та укладення типового договору про надання населенню послуг з газопостачання .

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1, в інтересах якої за дорученням діє ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, в якій з вказаним рішенням погодитись не може, оскільки при прийнятті даного рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд надав неналежну оцінку наявним в матеріалах справи доказам і рішення суду у відмові в задоволенні позову не відповідає фактичним обставинам справи. Просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В своїй апеляційній скарзі посилається на те, що нею надані всі необхідні документи, тому відповідач не мав законних підстав відмовити їй в укладанні договору газопостачання. Судом першої інстанції не враховано того факту, що на підставі п.3.6 Додаткового договору найми оренди частини житлового приміщення від 01.09.2014 року вона отримала право самостійно укладати договори на комунальні послуги , тобто має право укладати угоди з відповідачем на постачання природного газу.

Зазначає, що ПФ «Інтервал» листом №5 від 04 червня 2014 року повідомив ПАТ «Чернівцігаз» про припинення дії між ним договору №42565, і згідно умов цього договору він вважається припиненим з дня отримання відповідного листа тобто 04.06.2014 року, отже відповідач мав всі технічні можливості укласти договір на постачання природного газу з новим споживачем, а саме з позивачем, тому судом першої інстанції неправомірно відмовлено в задоволенні позовних вимог з підстав того, що споживачем послуг відповідача щодо обслуговування будинку №4 по вул.. Пушкіна в м. Чернівці є ПФ «Інтервал».

Судом першої інстанції не досліджувалися матеріали цивільної справи №725/6156/14-ц, за її позовом про зобовязання відповідача укласти типовий договір, не враховано нових доказів по справі, тому безпідставно відмовив у захисті її порушеного права.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Ст. 213 ЦПК встановлено те, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, тобто суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, повинен вирішити справу згідно із законом, ухваливши рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що споживачем послуг відповідача щодо обслуговування будинку №4 по вулиці Пушкіна в м. Чернівці є ПФ «Інтервал» відповідно до укладеного між ними договору, на час укладення якого позивач проживала у зазначеному житлі та була відповідальним квартиронаймачем вказаного відомчого житлового будинку і жодних заперечень на час укладення договору ОСОБА_1 не було. Крім того відсутні належні та допустимі докази, які б вказували на порушення права позивача з боку відповідача як споживача послуг останнього.

Колегія суддів вважає, що висновки суду є правильними, оскільки ґрунтуються на всебічному, повному, обєктивному дослідженні наявних у справі доказів та на основі повно і всебічно зясованих обставинах, вірно застосовано до правовідносин, що склалися, норми матеріального та процесуального права.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач - фізична особа, яка придбає, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до п. 2 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 об'єкт споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.

Згідно п. 4 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 з подальшими змінами та доповненнями передбачено, що послуги з газопостачання надаються споживачеві на підставі договору, що укладається між ним та газопостачальним підприємством відповідно до типового договору, затвердженого у встановленому порядку. Договір підписується газопостачальним підприємством і споживачем протягом 14 календарних днів з дня отримання відповідної заяви від споживача. Для укладення договору або внесення змін до нього споживач на вимогу газопостачального підприємства повинен пред'явити: документ, що посвідчує особу споживача (для громадян України - паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для осіб, недавно прийнятих до громадянства України); для іноземців та осіб без громадянства - національний паспорт або документ, що його замінює); технічний паспорт на будівлю або домову книгу; документ, що підтверджує право власності на квартиру, приватний будинок або користування ними. Газопостачальні підприємства, що здійснюють постачання природного газу на закріпленій території, не мають права відмовити споживачеві, об'єкти якого розташовані на цій території, в укладенні договору. У разі розташування декількох об'єктів споживача за однією адресою укладається один договір. У разі коли об'єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в договорі.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно житловий будинок №4 по вул. Пушкіна в м. Чернівці належить на праві власності приватній фірмі «Інтервал».

Відповідальним квартиронаймачем відомчого будинку №4 по вул. Пушкіна в м. Чернівці є ОСОБА_1 відповідно до договору оренди, укладеного між ОСОБА_1 та ПФ «Інтервал».

Відповідно до додаткового договору найму (оренди) частини житлового приміщення від 1 вересня 2014 року, укладеного між позивачем та ПФ «Інтервал», позивач прийняла у тимчасове платне користування (найм) частину житлового приміщення в будівлі №4 по вул. Пушкіна в м. Чернівці, загальна площа якого складає 372,2 кв.м. та є будинком, який стоїть окремо з підсобними (допоміжними) спорудами. Об'єкт на умовах цього договору надається наймачу в найм на два роки з моменту підписання договору та двостороннього акту приймання-передачі об'єкта. Після закінчення строку найму наймач зобов'язаний в десятиденний термін звільнити об'єкт та передати його наймодавцю згідно акту приймання-передачі об'єкта або підписати угоду про його пролонгацію.

Згідно ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані. Наймач не має права провадити перевлаштування та реконструкцію житла без згоди наймодавця. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуга, якщо інше не встановлено договором найму.

На момент укладення договору на постачання природного газу для відомчого житла від 1 серпня 2011 року між ПФ «Інтервал» та відповідачем, ОСОБА_1 проживала у зазначеному у договорі будинку та відповідно до додатку до даного договору була визначена відповідальним квартиронаймачем вказаного відомчого житлового будинку.

Позивачка не надала суду будь-яких доказів на підтвердження наявності заперечень з її боку як користувача відомчого житлового будинку щодо укладення вищезазначеного договору.

Посилання апелянта на те, що договір на постачання газу від 01.08.2011 року є припиненим оскільки 04 червня 2014 року ПФ «Інтервал» повідомив відповідача про дострокове припинення дії договору, є безпідставними необґрунтованими та не підтверджено жодними належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Апелянтом не надано суду доказів наявності підстав для припинення зобовязань за вищевказаним договором.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що 05.09.2014 року позивач зверталась до відповідача з заявою про укладення з нею договору на постачання природного газу за адресою м. Чернівці, вул. Пушкіна, 4 та листом від 19.09.2014 року №01/3079 відповідачем було їй відмовлено в задоволенні вказаної заяви, посилаючись на те, що будинок за вказаною адресою належить на праві власності ПФ «Інтервал» між вказаною фірмою і ПАТ «Чернівцігаз» укладено договір на газопостачання зазначеного будинку (а.с 6,7).

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 20.01.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25.02.2015 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Чернівцігаз» про захист прав споживачів шляхом зобов'язання укладення типового договору про надання населенню послуг з газопостачання за адресою м. Чернівці, вул. Пушкіна, 4.

Як вбачається зі змісту вказаних вище судових рішень, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що споживачем послуг відповідача щодо обслуговування будинку № 4 по вул. Пушкіна в м. Чернівці є ПФ «Інтервал» відповідно до укладеного між ними договору, на час укладення якого позивачка проживала у зазначеному житлі та була відповідальним квартиронаймачем вказаного відомчого житлового будинку та матеріали справи не містять будь-яких доказів наявності заперечень з боку позивача як користувача відомчого житлового будинку щодо укладення зазначеного договору.

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими і правильність висновків суду не спростовують, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої за дорученням діє ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 14 травня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: