Справа № 381/267/15 Головуючий у І інстанції Зуй Т. С.
Провадження № 22-ц/780/3671/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 47 23.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

23 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Антоненко В.І., Савченка С.І.,

При секретарі: Франюк Т.В.,

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року позивачка звернулась до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину. Вимоги позовної заяви мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем, який було розірвано за рішенням суду, сторони у справі мають малолітню дитину - доньку Юліанну, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу).

Позивачка зазначала, що вона самостійно оплачує всі витрати, пов'язані з забезпеченням дитини, а саме: придбаває необхідні їй речі, сплачує за відвідання секції з дошкільної підготовки, секції з раннього вивчення іноземної мови, купує ліки, відвозить доньку на лікування до лікарів, самостійно забезпечує доньку всім необхідним для життя - від їжі до оздоровлення та здібностей.

Уточнивши свої вимоги, зазначала, що понесла додаткові витрати на дитину, які пов'язані з її розвитком здібностей, лікуванням, придбанням вітамінних препаратів. Дитина має за висновком психолога відповідний рівень знань, тому просила стягнути з відповідача 18017 грн. понесених нею додаткових витрат на дитину, що пов'язані з обставинами розвитку доньки та навчання.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачка подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу слід відхилити.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами у справі розірвано, від шлюбу сторони мають малолітню дитину - Юліанну, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 2012 року за рішенням суду з відповідача на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що у витратах, понесених при звичайному способі життя, навіть якщо вони і є додатковими, однак не зумовлені вказаними вище особливими обставинами, участь другого з батьків обов'язковою не є

Суд не вбачав підстав вважати, що витрати, які понесені позивачкою зумовлені будь-якими особливими обставинами, що кореспондує обов'язок відповідача по оплаті їх частини у відповідності до вимог ст.185 СК України

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Звертаючись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, позивачка просила стягнути 1/2 частину додаткових витрат на лікування в сумі 14 711 грн. та 1/2 частину витрат на загальний розвиток дитини в сумі 13001 грн.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

З огляду на вказані вище вимоги Закону, позивачем мають бути доведені особливі обставини, які спонукали її до додаткових витрат на дитину.

Такими обставинами, на думку суду, можуть бути несподіване захворювання, для лікування якого необхідна значна сума коштів, нещасний випадок, а також необхідність розвитку здібностей дитини, яка їх має, зокрема, до музики, до спорту, тощо.

Саме такі обставини можуть вважатись особливими, їх понесення будь-яким з батьків зумовлює участь іншого в оплаті цих витрат.

Теж саме і стосується лікування дитини, так квитанції на придбання ліків не підтверджені виписками з медичної документації. Ці витрати також не є додатковими, а викликані частими хворобами дитини, потребою укріпити імунітет, тому суд приходить до висновку, що позивачкою були придбані природно потрібні товари, які в розумінні положень ст. 185 СК України, не є додатковими витратами на дитину.

Колегія погоджується з висновками суду І інстанції та, з огляду на встановлені обставини, вважає, що понесені позивачкою витрати щодо відвідування дитячих груп; оплати ( придбання ) таких речей, як олівці, ручки, фарби, пластилін, книжки, зошити, іграшки; зайняття в дошкільнятку та вивчення англійської мови, на які посилається позивачка, не відносяться до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України, оскільки зазначені позивачкою витрати дійсно є поточними і не викликані особливими обставинами, тобто хворобою дитини, потребою в оздоровленні, необхідністю додаткового лікування, направлення на санаторно-курортне лікування, а також у додаткових витратах на розвиток здібностей дитини, не є додатковими, а є щоденними постійними на утримання та виховання і розвиток дитини.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду І інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: