22-ц/775/733/2015(м)
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Бугрим Л.М.

суддів Баркової Л.Л., Биліни Т.І.

при секретарі Костенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Волноваському районі Донецької області про стягнення заборгованості нарахованої та несплаченої пенсійної виплати за апеляційною скаргою Управління Пенсійного Фонду України в Волноваському районі Донецької області на рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 травня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області ( далі пенсійний фонд ) про стягнення заборгованості по нарахованій та невиплаченій пенсії в розмірі 36407,28 гривень.

В обґрунтування своїх вимог зазначав , що він є інвалідом 2 групи та отримує пенсію по інвалідності. Постановою Волноваського районного суду від 10 липня 2014 року був задоволений його позов до УПФУ в Волноваському районі стосовно проведення нарахування та виплати пенсії, яка набула законної сили і підлягає виконанню. За його зверненням державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження у якій боржнику пропонувалося виконати судове рішення шляхом здійснення нарахування та виплати пенсії. Однак , відповідач виконав рішення лише в частині нарахування пенсійної виплати, про що свідчить протокол про проведення індивідуального перерахунку, згідно якого було проведено нарахування на суму 36407,28 гривень та вказано, що виплата буде проведена в першому місяці 2015 року, але до теперішнього часу не була проведена. З вказаних підстав просив задовольнити позов.

Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 26 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені. На його користь з управління пенсійного фонду була стягнута заборгованість по нарахованій та невиплаченій пенсії в розмірі 36407,28 гривень .. .

Не погодившись з таким рішенням суду відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про стягнення нарахованої суми з пенсійного фонду , оскільки пенсійний фонд як орган державної влади, діє в межах своїх повноважень. Зокрема, пенсійний фонд виконав постанову суду та зробив перерахунок пенсії позивачеві ,а що стосується виплати цієї суми , то управління пенсійного фонду не є розпорядником коштів державного бюджету. Реалізація рішення суду та сплата позивачеві нарахованої суми повинна бути здійсненими виключно за рахунок коштів держаного бюджету . Між тим, відповідні кошти пенсійному фонду з державного бюджету не виділялись та не надходили, а тому відсутні підстави для стягнення зазначених сум саме за рахунок пенсійного фонду, що не було враховано судом першої інстанції. Суд стягнув кошти на користь позивача саме за рахунок пенсійного фонду і тим самим спонукав пенсійний фонд до нецільового використання коштів .

У судовому засіданні апеляційного суду представники фонду в особі начальника фонду Близнюк Н.П. та юрисконсульта юридичного сектору ОСОБА_3, підтримували доводи апеляційної скарги, просили рішення суду скасувати та відмовити у позові .

Позивач просив рішення суду залишити без зміни ,вважав що воно відповідає вимогам закону.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників пенсійного фонду , заперечення позивача , перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає , що апеляційна скарга підлягає задоволенню , рішення суду - скасуванню ,а по справі слід постановити нове рішення.,яким у позові відмовити виходячи з наступного

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того ,що оскільки пенсійний фонд на вимогу державного виконавця на підставі виконавчого листа зробив нарахування пенсії позивачеві у відповідності з постановою Волноваського районного суду від 10.07.2014 року, то після цього між позивачем та пенсійним фондом виникли правовідносини зобов'язального характеру згідно з якими позивач як кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання, яке згідно зі і ст.. 526 ЦК України повинно виконуватись належним чином.

Однак , з такими висновками суду погодись не можна.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону рішення суду не відповідає , судом першої інстанції невірно визначено характер спірних правовідносин , невірно застосовані норми матеріального закону та невірно вирішено спір.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається , що позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, одержує пенсію по інвалідності і на нього поширюється дія Закон України» Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи « . Відповідно до положень ст. ст. 49.50 цього закону позивач має право на отримання щомісячної та додаткової пенсії із розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком та 75% мінімальної пенсії за віком виходячи згідно з вимогами абзацу першого частини 1 ст. 28 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування «,що розраховується залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Оскільки права позивача порушувались ним було заявлено адміністративний позов до управління пенсійного фонду України у Волноваському районі Донецької області про визнання протиправною бездіяльність відповідача та зобов'язання провести нарахування та виплату пенсії, який було задоволено постановою Волноваського районного суду Донецької області від 10 липня 2014 року.

На вимогу державного виконавця на підставі виконавчого листа пенсійний фонд здійснив ОСОБА_1 перерахунок пенсії відповідно до вимог ст.ст. 50, 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», із розрахунку восьми мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальних пенсій за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком згідно з вимогами абзацу першої частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що розраховуються залежно від розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, за період з 01 січня 2014 року по 23 червня 2014 року включно з відрахуванням фактично проведених витрат , а у сплаті нарахованої суми пенсії відмовив у зв'язку відсутністю відповідних коштів.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, коштів, які враховуються при визначені міжбюджетних трансферів, та інших джерел, не заборонених законодавством. Статтею 87 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки на державні програми з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, здійснюється у встановленому порядку за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті України.

Частиною 1 ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що кошти Пенсійного фонду України використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, оплату послуг з виплати та доставки пенсій Фонду.

Відповідно до п. 5 ст. 18 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхові внески не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та не підлягають вилученню з Пенсійного фонду України або з Накопичувального фонду і не можуть використовуватись на цілі, не передбачені цим Законом.

Згідно п.2 ст. 72 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України, а відповідно норм п. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі не передбачені цим Законом.

Таким чином , аналіз наведених норм закону дає судової колегії підстави вважати , що судом першої інстанції невірно визначений характер спірних правовідносин , які не відносяться до зобов'язального права, а тому до спірних правовідносин не можуть застосуватись положення ст.526 ЦК України , що регулюють загальні положення зобов'язання .

Між тим, спірні правовідносини пов'язані з виплатою позивачеві нарахованої пенсії у відповідності до вимог ст.ст. 50, 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Виплата такої пенсії повинна сплачуватись за рахунок коштів державного бюджету , а не за рахунок коштів пенсійного фонду. Відсутність спрямованих державою на ці цілі відповідних коштів позбавляє пенсійний фонд їх виплачувати та не дає підстав сплачувати їх за рахунок коштів пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного Кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюється лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України

Відповідно до п. 9 прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного страхування.

Як встановлено судовою колегією зазначені кошти не спрямовувались до пенсійного фонду , тому у відповідача не було правових підстав для їх виплати.

Вказані обставини не були враховані судом першої інстанції , що призвело до помилкового висновку та рішення..

У відповідності з п.1 та п. 4 ч.1 статті 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, , порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючі ці положення процесуального закону,які були порушені судом першої інстанції, апеляційний суд вважає можливим скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1відмовити у зв'язку з безпідставністю позовних вимог .

Керуючись ст.ст.303,307,309. ,314 , 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

:

Апеляційну скаргу представника Управління Пенсійного фонду України в Волноваському районі Донецької області задовольнити ..

Рішення Волноваського районного суду Донецької області від 26 травня 2015 року скасувати .

У позові ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Волноваському районі Донецької області про стягнення заборгованості нарахованої та несплаченої пенсійної виплати , відмовити .

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді