"23" червня 2015 р. Справа № 363/5375/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

при секретарі Клименко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, інфляційних витрат, пені та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2015 року позивачка звернулась з позовом до відповідача та просила суд стягнути з останньої борг у сумі 24 500 дол. США та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн. за договором позики.

В березні 2015 року позивачка подала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на її користь борг у сумі 24 500 дол. США, інфляційні витрати в розмірі 9 314 дол. США, пеню 14 796 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач під розписку взяла в позивача суму в розмірі 32 000 дол. США, з відсотковою ставкою 3% щомісячних. Відповідач повну суму позики не повернула, в звязку з чим в останньої виникла заборгованість перед позивачем.

Своїми діями ОСОБА_2 заподіяла позивачці моральних страждань.

В судове засідання позивачка не зявилась, представник позивача подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачка до суду не зявилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. З відповіді відділу адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Київській області вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрована та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, саме за цією адресою суд повідомляв останню про дату та час судових засідань. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, тому відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, встановлено що розпискою від 31 серпня 2011 року відповідач ОСОБА_2 взяла в борг у ОСОБА_1 суму 32 000 дол. США з відсотковою ставкою 3% щомісячних. Розпискою також встановлений графік погашення боргу, а саме кожного числа першого місяця ОСОБА_2 повинна сплатити суму, що становить 960 дол. США, також розпискою встановлено строк повернення коштів з 1 вересня 2011 року по 1 березня 2012 року.

Розпискою від 3 листопада 2011 року відповідач зобовязалась повернути позивачу на протязі чотирьох місяців 2014 по 2015 рік суму в розмірі 24 500 дол. США, які залишились з попередньої заборгованості по розписці від 31 серпня 2011 року.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за заявою про збільшення позовних вимог у розмірі 24 500 дол. США, що за курсом НБУ станом на дату постановлення рішення с, підлягають задоволенню.

З розпорядження № 174/0KIYV від 23 червня 2015 року про встановлення курсів купівлі - продажу іноземної валюти за гривню випливає, що станом на 23 червня 2015 року курс НБУ 21,7687 за 1 дол. США еквівалентно 533 333 грн. 15 коп.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленні договором або законом.

З аналізу ст. 625 ЦК України вбачається, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу й три проценти річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання.

Судом встановлено, що відповідачем простроченно сплату коштів за договором позики від 31 серпня 2011 року.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог.

З урахуванням часткового повернення відповідачем позивачу коштів, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних: за період з 1 березня 2012 року по 31 грудня 2012 року в сумі 616,2 дол.США, за період з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року 738, 675 дол. США, за період з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року 738, 675 дол. США, за період з 1 січня 2015 року по 1 березня 2015 року 121,1 дол. США, а всього стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних в сумі 9 314 дол. США (сума боргу 24 500 дол. США), що станом на 23 червня 2015 року курс НБУ 21,7687 за 1 дол. США еквівалентно 202 753 грн. 67 коп.

До з вимогами ч.1 ст. 549 ЦК України, встановлено, що неустойка (штраф, пеня) є грошова_сума_або_іншемайно,_яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунки позивача суд встановив, що розмір пені, що становить 14 796 грн. відповідає нормам закону, а саме суму розраховано в гривнях враховуючи курс долара встановлений НБУ на момент виникнення заборгованості, тобто з 1 березня 2012 року, що за офіційним курсом НБУ 798, 6700 грн. за 100 дол. США (сума пені = 195 674,15 х (7,5 х 2) % 365 х 184 = 14 796 грн.).

Що ж стосується відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої невиконанням зобовязань, то визначений позивачем розмір такої шкоди у сумі 100 000 грн. підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначив, що ОСОБА_2 своїми діями заподіяла позивачці моральні страждання та переживання, порушення права власності, порушення нормальних життєвих звязків через неможливість продовження повноцінного життя, у звязку з невистачанням коштів.

На думку суду, сам факт невиконання відповідачем істотних умов договору без поважних на те причин, за умови отримання грошових коштів, необхідність вжиття заходів для повернення грошових коштів у спосіб звернення до суду призвели до значних та тривалих змін способу життя позивача у справі.

Так відповідно до розяснень, що містяться у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди» суд приймає до уваги стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Одночасно з цим ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законодавством.

Наразі, врахувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій з боку відповідача щодо ОСОБА_1, остання протягом тривалого періоду часу зазнала психологічних страждань з приводу невиконання відповідачем зобовязань по розписці, вживала заходів щодо відновлення порушеного відповідачем її права на отримання суми боргу, а тому завдана моральна шкода має бути відшкодована у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 654 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою, інфляційних витрат, пені та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 борг у сумі 533 333 грн. 15 коп.,3%річних в сумі 202 753 грн. 67 коп., пеню у розмір 14 796 грн., моральну шкоду 10 000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн., а всього стягнути 764 536 грн.(сімсот шістдесят чотири тисячі пятсот тридцять шість грн.) 82 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд, особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Ф. Войнаренко