Апеляційний суд Житомирської області
Справа №283/3576/14-ц Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 27 Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М., Заполовського В.Й.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра»

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ПАТ КБ «Надра»(надалі Банк) звернулося до суду із зазначеним позовом та просило стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 07 серпня 2006 року в сумі 15 958,12 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 38 184,94 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що 07 серпня 2006 року між Банком і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 9 207 доларів США строком на 60 місяців зі сплатою 10 % річних за користування ним.

На забезпечення виконання умов кредитного договору, 07 серпня 2006 року Банк уклав договори поруки з ОСОБА_3 і ОСОБА_4

У звязку з порушенням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором станом на 05 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 15 958,12 доларів США та 38 184,94 грн. пені.

Проте відповідачі ухиляються від сплати її.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Банк просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, районний суд не врахував положення ч.3 ст.267 ЦК України, оскільки відповідачі заяви про сплив строку позовної давності суду не подавали. Тому відсутні підстави для відмови у задоволення позовних вимог за пропуском строку позовної давності.

Крім того, договори поруки, які були укладені з відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не є припиненими або розірваними у судовому порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_2 на підставі укладеного 07 серпня 2006 року кредитного договору отримав у ВАТ КБ «Надра», яке в подальшому змінило наказу на ПАТ КБ «Надра», кошти на придбання автомобіля ВАЗ-11183 у розмірі 9207 доларів США на строк 60 місяців з 07 серпня 2006 року по 06 серпня 2011 року включно.

На забезпечення виконання умов кредитного договору, Банк з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 07 серпня 2006 року уклав договори поруки.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 повинен був сплачувати на погашення кредиту щомісячний платіж в розмірі 219 доларів США, за управління кредитом щомісячно сплачувати комісію в розмірі 0,4 % від залишку заборгованості по кредиту, а при порушені строків сплати кредиту - пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Черговий мінімальний платіж позичальник повинен був вносити щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним (а.с.25 зворот).

У звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань за цим договором станом на 05 листопада 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 15958,12 доларів США та 38184,94 грн., яка складається із заборгованості по кредиту в розмірі 8333,54 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 4887,90 доларів США, заборгованості по сплаті комісії в розмірі 2736,68 доларів США та пені в розмірі 38184,94 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що ПАТ КБ «Надра» звернувся з позовом до ОСОБА_2 з пропуском строку позовної давності.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки(ст. 257 ЦК України).

Нормою ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Зі змісту п.1.4 кредитного договору убачається, що він укладався строком на 60 місяців і повинен був повернутий 06 серпня 2011 року включно (п.3.4.4. кредитного договору).

З позовом до суду банк звернувся лише 23 грудня 2014 року, пропустивши установлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності про застосування якого просили відповідачі у заяві від 13 лютого 2015р. (а.с.27).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Така правова позиція викладена в рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року по справі №6-38593св14.

Оскільки в договорах поруки, які укладені з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не встановлений строк їх дії, і Банк з 07 серпня 2011 року, коли дізнався про порушення свого права, не предявив протягом шести місяців вимогу про стягнення боргу, тому порука припинилася.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у заволенні позову до поручителів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність його рішення не впливають. Відтак підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 13 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: