АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8002/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Новак А.В.
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Кабанченко О.А., Андрієнко А.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Антонов» в особі Філії «Серійний завод «Антонов» - ПодгребельногоМиколи Семеновича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року у справі за позовом Державного підприємства «Антонов» в особі Філії «Серійний завод «Антонов» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року в задоволенні позову Державного підприємства «Антонов» в особі Філії «Серійний завод «Антонов» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача Подгребельний МиколаСеменович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Відповідач ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечила.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по оплаті за проживання в кімнаті АДРЕСА_1 в розмірі 9502 гривні 87 копійок, інфляційних втрат в розмірі 57 гривень 01 копійка та 3% річних в розмірі 404 гривні 58 копійок.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_3, як працівника Державного підприємства «Київський авіаційний завод «Авіант», та його дружину ОСОБА_4 було поселено в кімнату АДРЕСА_1

Відповідачі у справі зареєстровані та проживають за вказаною адресою разом із сином ОСОБА_5

Позивач посилається на те, що відповідачі відмовляються отримувати квитанції для відшкодування витрат за проживання у кімнаті АДРЕСА_1, відмовляються укладати договір про відшкодування витрат і вносять оплату за проживання, визначивши її на власник розсуд та оплачуючи такі частково.

За період з 01.04.2012 року по 01.09.2013 року заборгованість по оплаті за проживання відповідачів становить 9502 гривень 87 копійок.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість по оплаті за проживання, з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від суми заборгованості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були поселені та зареєстровані в кімнату АДРЕСА_1

ОСОБА_5 є сином відповідачів і проживає у даній кімнаті з часу народження.

Позивач зазначає, що кімната у якій проживають відповідачі розрахована на 3-ри ліжко-місця, площею 24 кв.м., загальною площею разом з приміщенням загального користування 45,24 кв.м.

Відповідно до Довідки форми № 3, наданої Відділом соціально-комунального призначення Філії «Серійний завод «Антонов» ДП «Антонов» № 70 від 25.09.2013 року відповідачі зареєстровані в гуртожитку ОК «Сокіл» і їм у користування виділені ліжко-місця.

19 липня 2004 року ОСОБА_3 був звільнений з посади заступника директора оздоровчого комплексу «Сокіл, відповідно до наказу № 54/К від 19.07.2004 року.

На виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України за №758-р від 01.07.2009 року «Про реорганізацію державного підприємства «Київський авіаційний завод «Авіант» 10.07.2009 року Міністерством промислової політики України було видано наказ № 476 «Про припинення шляхом реорганізації «ДП «Київський завод «Авіант».

Відповідно до наказу АНТК ім. O.K. Антонова № 2922 від 24.12.2009 року, створено Філію «Серійний завод «Антонов» Державного підприємства Авіаційного науково-Технічного комплексу О.К. Антонова (ДП «Антонов).

Відповідно до Статуту Філія не є юридичною особою і здійснює свою діяльність від імені Підприємства.

Філія веде самостійний баланс, має розрахунковий та інші рахунки в установах банку, печатку зі своїм найменуванням та може мати інші атрибути, необхідні для організації своєї діяльності, які реєструються відповідно до чинного законодавства. У своїй діяльності Філія підпорядкована Підприємству.

Майно Філії є майном Підприємства і становить необоротні та оборотні активи, вартість яких відображається у самостійному балансі Філії.

Позивач посилається на те, що службове житло - корпус АДРЕСА_1 знаходиться на балансі та утримується філією ДП «Антонов» Серійний завод Антонов», про що надана довідка ДП «Антонов», однак майно Філії становлять його необоротні та оборотні активи, які відображені у балансі Філії, а довідка, в даному випадку, або Технічний паспорт на зазначене приміщення, на що посилається представник позивача, не є належними доказами на підтвердження того, що корпус АДРЕСА_1 переданий на баланс підприємства та не підтверджує статус даного жилого приміщення.

У довідці № 070-30 від 16.01.2014 року про перебування корпусу АДРЕСА_1 на балансі Філії «Серійний завод Антонов» ДП «Антонов» зазначено, що це є службове житло.

Судом встановлено, що корпус є частиною оздоровчого корпусу «Сокіл» і використовується для проживання працівників підприємства і документів, що дане приміщення є гуртожитком на підприємстві не має, натомість відповідно до відомостей Технічного паспорту, наданого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна корпус підНОМЕР_1 обліковується як багатоквартирний будинок - гуртожиток.

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що при визначенні розміру оплату, яку мешканці корпусу АДРЕСА_1 (гуртожиток) повинні вносити за проживання, підприємство керувалось роз'ясненнями Управління цінової політики Київської міської державної адміністрації з даного питання, відповідно до якого підприємству було рекомендовано скористатись тимчасовою методикою нарахування плати за проживання в гуртожитках, оскільки у Київської міської державної адміністрації відсутні повноваження для визначення вартості проживання і затвердження відповідних тарифів на послуги за проживання в оздоровчих комплексах.

Окрім того, вказане роз'яснення містить посилання на те, що плата за користування жилою площею в гуртожитку нараховується виходячи із вартості послуги з утримання будинку та фактично займаної площі в розрахунку на одну особу, збільшеної на коефіцієнт, що враховує загальну площу, до якої відноситься площа кухонь, душових кімнат, кімнат для прання, санвузлів, коридорів, а також балконів з урахуванням знижувальних коефіцієнтів. Також мешканці гуртожитків сплачують за комунальні послуги з холодного та гарячого водопостачання, водовідведення та газ, виходячи з фактичного споживання пропорційно кількості мешканців (у разі, якщо гуртожиток обладнаний будинковими засобами обліку) або з розрахунку на 1 особу (у разі відсутності таких лічильників). Також мешканці сплачують за електричну енергію за тарифами, встановленими Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Відповідно до Примірного положення про гуртожиток (№ 208 від 33.06.1986 р.) громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду.

Згідно ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: 1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, непередбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики; 2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території; 3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Судом встановлено, що між сторонами договір про участь в утриманні будинку та прибудинкової території не укладався, а також не погоджувались тарифи за надані послуги.

Згідно інформації, викладеної в листі Департаменту економіки і Інвестицій Київської міської державної адміністрації від 27.12.2013 року № 050 /21-10410 ДП «Антонов» Філія «Серійний завод «Антонов» не зверталось до органів місцевого самоврядування з приводу затвердження тарифів на послуги з утримання будинку і прибудинкової території для гуртожитку, що знаходиться на території оздоровчого комплексу «Сокіл», хоча про необхідність затвердження таких тарифів підприємству направлялись відповідні листи.

Відповідно до наданих суду позивачем розрахунків вартості оплати за проживання в кімнаті АДРЕСА_1., при нарахуванні зазначеної оплати представники підприємства виходили з розміру тарифів на житлово-комунальні послуги, які діяли на момент нарахування, затверджених відповідно Київською міською державною адміністрацією, Спільного рішення адміністрації Філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» та профспілкового комітету від 28.02.2012 року № 19 «Про встановлення оплати за проживання працівників заводу та членів їх сімей у оздоровчому комплексі «Сокіл» та розпорядження заступника директора Філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» № 54 від 01.06.2013 року «Про введення уточнених розрахунків вартості розміщення та надання місця працівникам заводу для тимчасового перебування у корпусах ОК «Сокіл».

Як встановлено судом, відповідно до уточненого розрахунку, до складу вартості за проживання включена вартість оплати комунальних послуг та експлуатаційні витрати.

Однак, норми чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин, не містять визначення такого поняття як «експлуатаційні витрати» та їх складові.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в силу положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Примірного положення про гуртожитки, мешканці гуртожитку повинні оплачувати послуги з утримання будинку та прибудинкової території, до яких відносяться послуги із забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

До складової «експлуатаційних послуг», підприємством включена оплата проїзних квитків та інші витрати, а саме: використання флешки, обслуговування бухгалтерських програм, курси КНС, послуги зв'язку, тощо.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства зазначені витрати не можуть бути включені до послуг з утримання будинків та прибудинкової території і їх оплата не може покладатись на мешканців будинку.

Будь-яких інших доказів на підтвердження обґрунтованості наданих розрахунків позивачем суду не надано.

Позивач стверджує, що розрахунок вартості оплати за проживання в корпусі АДРЕСА_1 був розроблений Управлінням економіки і затверджений керівником підприємства, однак затвердження тарифів за проживання не відноситься до компетенції керівників підприємств.

В той же час судом встановлено, що відповідачами вноситься оплата за комунальні послуги за займану ними кімнату гуртожитку відповідно до кількості спожитих комунальних послуг згідно затверджених тарифів для гуртожитків м. Києва.

Оскільки обґрунтованих доказів на підтвердження правомірності встановлення підприємством плати за проживання в кімнаті АДРЕСА_1, яка нараховується відповідачам для оплати та із розрахунку якої виходить позивач, визначаючи суму заборгованості, а також відсутність належних доказів, які підтверджують статус даного житлового будинку і його перебування на балансі Філії «Серійних завод «Антонов» ДП «Антонов», суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність позовних вимог.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції відповідно до положень ст.ст. 60, 212 ЦПК України, надав належну оцінку наявним у справі доказам, правильно встановив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для стягнення визначеної позивачем суми заборгованості, оскільки до її розрахунку позивач включив експлуатаційні витрати та тарифи, які не затверджені у визначеному законом порядку.

За таких обставин висновком суду щодо недоведеності та безпідставності заявлених позивачем позовних вимог є правильним.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Державного підприємства «Антонов» в особі Філії «Серійний завод «Антонов» - Подгребельного Миколи Семеновича - відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді