Головуючий суду 1 інстанції - Карягіна В.А.
Доповідач - Орлов І.В.
Справа № 408/445/15-ц
Провадження № 22ц/782/254/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого: Орлова І.В.,

суддів: Карайван Т.Д., Кострицького В.В.,

при секретарі: Веселові С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сєвєродонецьку Луганської області апеляційні скарги: ОСОБА_2 та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом: ОСОБА_2 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області про зміну формулювання причини звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

23 лютого 2015 року ОСОБА_2 (далі позивачка) звернувся до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області (далі відповідач або Управління ВД ФССНВ у Луганській області) з позовом про зміну формулювання причини звільнення, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди. В остаточних вимогах своєї заяви позивачка просила:

- визнати формулювання причини її звільнення, вказане у Наказі Управління ВД ФССНВ у Луганській області від 28.11.2014 року № 371-к на підставі статті 38 Кодексу Законів про працю (КЗпП) України «за власним бажанням» незаконним;

- зобов'язати Управління ВД ФССНВ у Луганській області змінити в Наказі від 28.11.2014 року № 371-к формулювання причини звільнення 03.12.2014 року, вказавши замість ст.38 КЗПП України - «звільнена за власним бажанням на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України», з внесенням цієї причини звільнення до трудової книжки;

- стягнути з Управління ВД ФССНВ у Луганській області середню заробітну плату за час затримки належних позивачці сум станом на 02.03.2015 року (61 робочий день) у розмірі 12.874,05 гривень; заборгованість по заробітній платі з компенсацією за затримку її виплати станом на 02.03.2015 року (61 робочий день) в загальній сумі 17.488,18 гривень (16.222,60 гривень + 1.265,58 гривень); вихідну допомогу у розмірі 13.612,73 гривні; компенсацію моральної шкоди в розмірі 15.000,00 гривень.

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 20 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у Луганській області постановлено змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з роботи у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Свердловськ Луганській області із «звільнена за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України» на «звільнена за власним бажанням у зв'язку з порушенням власником законодавства про працю, частина 3 статті 38 КЗпП України». В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційних скаргах: позивачка, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права просила: рішення Біловодського районного суду від 20.04.2015 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Управління ВД ФССНВ у Луганській області, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просив: рішення Біловодського районного суду від 20.04.2015 року в частині зміни формулювання причини звільнення скасувати за необґрунтованістю, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін з наступних підстав.

Так, задовольняючи вимоги позову в частині зміни формулювання причини звільнення, суд першої інстанції зазначив, що відповідач не мав права самостійно змінювати визначену позивачкою у заяві причину звільнення з роботи.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком, виходячи з наступних обставин. У справі встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2 з 01.03.2001 року перебувала у трудових відносинах з Відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Свердловську Луганської області (далі Відділення ВД ФССНВ в місті Свердловську). Трудові відносини між позивачкою та Відділенням ВД ФССНВ в місті Свердловську виникли на підставі трудового договору, в результаті призначення ОСОБА_2 на посаду головного спеціаліста відділу страхових виплат. З 01.11.2011 року позивачка обіймала посаду начальника відділу відшкодування шкоди потерпілим, що підтверджується даними фотокопії трудової книжки (а. с. 14-16);

28.11.2014 року ОСОБА_2 подала заяву про звільнення з роботи у зв'язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю (частина 3 статті 38 КЗпП України (а. с. 44);

Наказом в. о. начальника Управління ВД ФССНВ у Луганській області від 28.11.2014 року № 371-к позивачку було звільнено із займаної посади з 03.12.2014 року за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України ( а. с. 45).

З даних довідки №15/06 від 20.01.2015 року за підписом в. о. начальника Відділення ВД ФСССН в місті Свердловську Луганської області вбачається, що заробітну плату за липень, серпень та вересень 2014 року ОСОБА_2 отримала лише 06.11.2014 року. Станом на 01.01.2015 року позивачці не виплачено 15.066,97 гривень (а.с.47);

Відповідно до частини 1 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не раніше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Пунктом 4.3 Розділу ІV колективного Договору управління та відділень виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в містах та районах Луганської області на 2014-2016 року встановлено, що заробітна плата працівникам управління та відділення виплачується два рази на місячи: аванс не пізніше 22 числа поточного місяця, кінцевий розрахунок не пізніше 7-го числа наступного за розрахунковим місяця (а. с. 30-38);

Відповідно до частини 3 статті 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Передбачений частиною 1 статті 115 КЗпП України та Колективним договором строк виплати заробітної плати працівнику Відділення ОСОБА_2 за період липень-листопад 2014 року був порушений.

Згідно Положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області, затвердженого Наказом № 210 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 21.03.2011 року (з наступними змінами), право на прийняття та звільнення працівників управління та відділень має начальник управління.

Самостійне змінення в. о. начальника Управління ВД ФССНВ у Луганській області визначених ОСОБА_2 у заяві від 28.11.2014 року причин звільнення, без посилання на частину 3 статті 38 КЗпП України, призвело до порушення прав позивачки. Ці права правильно захищені судом шляхом зміни формулювання причин звільнення та приведення його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Відмову у задоволенні вимог про стягнення середньої заробітної плати за час затримки належних позивачці сум; заборгованості по заробітній платі з компенсацією за затримку її виплати; вихідної допомоги та компенсації моральної шкоди, суд першої інстанції мотивував тим, що Управління ВД ФССНВ у Луганській області не є належним відповідачем у справі.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Так, відповідно до статті 8 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та в порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду, що затверджується його правлінням, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Згідно з Положенням про відділення ВД ФССВНВ в місті Свердловську Луганської області, затвердженого наказом Управління № 94 від 17.02.2011 року - відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Свердловську Луганської області є робочим органом Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України; відділення є юридичною особою, має самостійний кошторис, рахунок в установі банку,печатку із зображенням Державного герба України та своїм найменуванням.

Відповідно до частини 1 статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Виходячи з вимог вищевказаної статті, належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір. Оскільки трудовий договір з Управлінням ВД ФССНВ у Луганській області ОСОБА_2 не укладала, перебувала у трудових відносинах з Відділенням ВД ФССНВ в місті Свердловську, саме Відділення ВД ФССНВ в місті Свердловську Луганської області має бути належним відповідачем за позовними вимогами про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди.

Викладені в апеляційній скарзі твердження ОСОБА_2 про те, що власником підприємства та роботодавцем позивачки була адміністрація управління ВД Фонду у Луганській області, є необґрунтованими. В установленому законом порядку юридична особа - відділення ВД ФССНВ в місті Свердловськ не реорганізована та не ліквідована, а Управління ВД ФССН у Луганській області не є її правонаступником.

Відповідно до статті 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань.

Суд, вірно встановивши обставини справи та відповідні їм правовідносини, правильно застосував правові норми та ухвалив законне і обґрунтоване рішення. Підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області, - відхилити.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 20 квітня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: