АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Мазурик О.Ф., Левенця Б.Б.

при секретарі: Хилюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Поліграфкнига» Корпоративного підприємства ДАК «Укрвидавполіграфія» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Поліграфкнига» Корпоративного підприємства ДАК «Укрвидавполіграфія», третя особа: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Києві (надалі Фонд) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зобов'язання здійснити дії,

в с т а н о в и л а :

у січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Поліграфкнига» КП ДАК «Укрвидавполіграфія», в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив стягнути з останнього на свою користь компенсацію заподіяної шкоди у зв`язку з каліцтвом у розмірі 29 347, 50 грн., 10 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, зобов'язати відповідача щомісячно, починаючи з 01.03.2015 року виплачувати йому в рахунок відшкодування шкоди по 4 192, 50 грн. до моменту передачі відповідачем документів виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних захворювань та зобов'язати відповідача передати виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві на професійних захворювань документи про нещасний випадок на виробництві.

Справа № 761/1805/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/9133/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Фролова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
В обґрунтування позову зазначав, що 30.07.1973 року він отримав трудову травму, працюючи в ВО «Поліграфкомбінат» КП ДАК «Укрвидавполіграфія», на підставі чого йому здійснювались щомісячні страхові виплати. З серпня 2014 року підприємство припинило йому виплати, пославшись на те, що такий обов'язок покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, проте всі необхідні документи до Фонду для отримання такої виплати відповідач передати відмовляється.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.05.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «Поліграфкнига» КП ДАК «Укрвидавполіграфія» на користь ОСОБА_1 компенсацію заподіяної шкоди у зв`язку з каліцтвом в розмірі 25 155 грн.. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ПрАТ «Поліграфкнига» КП ДАК «Укрвидавполіграфія» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути з них на користь позивача страхові виплати у розмірі 8 061, 05 грн.. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. А саме, судом не було враховано, що Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472 та які передбачали перерахунок сум відшкодування шкоди у разі підвищення тарифних ставок працівників, скасовано постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 року № 807, а відтак власник не має права робити перерахунок щомісячних страхових виплат після 01.04.2001 року. Відповідно ж до вимог ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» розмір щомісячної виплати складає 1 612, 21 грн. та за період з 01.09.2014 року по 31.01.2015 року підприємство заборгувало позивачу 8 061, 05 грн., а не 25 155 грн., які стягнув суд. Суд не врахував надані ними докази про те, що підприємством з 01.04.2012 року по 01.09.2014 року здійснювалися щомісячні страхові виплати позивачу у більшому розмірі, ніж передбачено законом через рахункову помилку та що накази, на підставі яких здійснювалися ці виплати скасовані.

У судовому засіданні представник апелянта Вуйцик О.Г. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представники позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомила, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у її відсутності, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.07.1973 року ОСОБА_1, працюючи в ВО «Поліграфкомбінат» КП ДАК «Укрвидавполіграфія», отримав трудову травму, про що 06.08.1973 року складено Акт № 5 про нещасний випадок на виробництві.

Згідно наказу № 137 від 15.04.1974 року та виписки з протоколу № 41 від 28.11.1973 року підприємство почало проводити ОСОБА_1 страхові виплати.

Згідно з наказом № 8 від 26.03.2012 року у зв`язку з підвищенням мінімальної заробітної плати в Україні розмір відшкодування ОСОБА_1 збільшено до 4 102, 50 грн з 01.04.2012 року.

Згідно з наказом № 19-А від 28.09.2012 року у зв`язку з підвищенням мінімальної заробітної плати в Україні розмір відшкодування ОСОБА_1 збільшено до 4 192, 50 грн. з 01.10.2012 року.

Наказом № 16/1 від 27.08.2014 року наказ № 8 від 26.03.2012 року та № 19-А від 28.08.2012 року скасовано з підстав невідповідності наказів вимогам Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Відповідно до виписки по картковому рахунку НОМЕР_1 відповідач припинив сплату щомісячних платежів у рахунок відшкодування шкоди з 01.08.2014 року.

Згідно з актом прийняття -передачі особових справ потерпілих на виробництві особова справа ОСОБА_1 була передана до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві лише 09.02.2015 року.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що оскільки до 09. 02.2015 року відповідач не передав особової справи потерпілого до Фонду, то обов`язок виплатити щомісячні платежі в рахунок відшкодування шкоди лежить на підприємстві. Незважаючи на скасування останнім наказів, якими встановлено розмір виплат, дані накази не скасовують право позивача на отримання таких виплат в цілому, а питання правомірності призначення виплат у такому розмірі не належить до предмету розгляду даної справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідач не заперечує ті обставини, що до передачі необхідних документів щодо позивача до Фонду від зобов`язаний був виплачувати щомісячні виплати позивачу, проте таких виплат не здійснював.

Апелянт не оскаржує рішення суду в частині стягнення з них таких щомісячних платежів до 09.02.2015 року, тобто до часу передачі документів щодо позивача до Фонду, а відтак в цій частині рішення суду в апеляційному порядку не переглядається.

Апелянт оскаржує лише розмір стягнутого відшкодування та вважає, що таке відшкодування мало бути стягнуте з розрахунку щомісячної виплати 1 6 12,21 грн.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться у разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім'ї померлого; 3) підвищення розміру мінімальної заробітної плати у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 цього ж Закону сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Сума щомісячної страхової виплати не повинна перевищувати середньомісячного заробітку, що потерпілий мав до ушкодження здоров'я. У разі коли потерпілому одночасно із щомісячною страховою виплатою призначено пенсію по інвалідності у зв'язку з одним і тим самим нещасним випадком, їх сума не повинна перевищувати середньомісячний заробіток, який потерпілий мав до ушкодження здоров'я. Визначені раніше сума щомісячної страхової виплати та пенсія по інвалідності зменшенню не підлягають.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в редакції, що діє з 01.01.2015 року

перерахування сум щомісячних страхових виплат і витрат на медичну та соціальну допомогу провадиться в разі: 1) зміни ступеня втрати професійної працездатності; 2) зміни складу сім'ї померлого. Перерахування сум щомісячних страхових виплат провадиться також у разі зростання у попередньому календарному році середньої заробітної плати у галузях національної економіки за даними центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики. Таке перерахування провадиться з 1 березня наступного року. При цьому визначена раніше сума щомісячної страхової виплати зменшенню не підлягає.

Суд першої інстанції керуючись вимогами вищезазначених норм дійшов правильних висновків про те, що позивач мав право на отримання сум в рахунок відшкодування шкоди у розмірі, визначеному відповідачем.

Наказом № 19-А від 28.09.2012 року позивачу встановлено щомісячний розмір відшкодування 4 192, 50 грн. з 01.10.2012 року.

Скасувавши зазначений наказ наказом № 16/1 від 27.08.2014 року відповідач будь - якого іншого наказу про розмір відшкодування не видавав.

Відповідно до виписки по картковому рахунку НОМЕР_1 відповідач припинив сплату щомісячних платежів у рахунок відшкодування шкоди з 01.08.2014 року. Відтак доводи апелянта про те, що відшкодування за серпень 2014 року позивачу виплачено не відповідають матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що постанова Кабінету Міністрів України від 23.06.1993 року № 472, якою затверджено Правила відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків була скасована постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2001 року № 807 не впливають на висновки суду, оскільки розмір відшкодування у 4 192,50 грн. підприємство встановило позивачу 01.10.2012 року та будь - який інший розмір до передачі справи позивача до Фонду не встановлювало.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Поліграфкнига» Корпоративного підприємства ДАК «Укрвидавполіграфія» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді