Справа №488/1231/15-ц 23.07.2015 23.07.2015 23.07.2015
Провадження №22-ц/784/1632/15
провадження № 22-ц/784/1632/2015 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

іменем України

23 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Свіщуку О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

(далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»)

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозитного вкладу,

в с т а н о в и л а:

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозитного вкладу.

Позивач зазначав, що 13 січня 2015 року уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір банківського вкладу «Блискуча сімка», відповідно до якого він розмістив у відповідача на депозитному рахунку грошові кошти в розмірі 58000 грн. на 13 тижнів, за загальним строком до 13 квітня 2015 року, зі сплатою відповідачем на його користь від 20 %, із збільшенням щотижня на 0,1%, до 21,2 відсотків на суму депозитного вкладу. 17 лютого 2015 року він звернувся до відділення банку із заявою про дострокове розірвання договору та повернення депозитного вкладу. На момент подачі заяви, йому було виплачено відповідачем лише 3000 грн.

Посилаючись на те, що, відповідач відмовився виплатити іншу частину вкладу, на час розгляду справи строк дії договору закінчився, позивач уточнивши свої вимоги, просив суд стягнути з відповідача, депозитний вклад в розмірі 55000 грн.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2015 року позов задоволено. Постановлено стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача 55000 грн. депозитного вкладу. Також суд розподілив судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із змісту параграфу 2 глави 71 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором (ст. 1058 ЦК). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ст. 1060 ЦК). Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ст. 1061 ЦК).

Судом встановлено, що 13 січня 2015 року позивач уклав з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» договір банківського вкладу «Блискуча сімка», відповідно до якого він розмістив у відповідача на депозитному рахунку грошові кошти в розмірі 58000 грн. за загальним строком до 13 квітня 2015 року, зі сплатою відповідачем на його користь від 20 до 21,2 відсотків на суму депозитного вкладу відповідно до передбачених п.1.2 Договору ставок.

13 квітня 2015 року закінчився строк дії вказаного договору, але на прохання позивача банк відмовився повернути вклад, посилаючись на те, що видача коштів з поточного рахунку здійснюється з врахуванням обмежень, встановлених постановою Національного банку України від 3 березня 2015 року № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (далі Постанова НБУ № 160).

Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відмова відповідача у видачі позивачу депозиту з посиланням на Постанову НБУ № 160 суперечить положенням ст. 1074 ЦК України, а тому з останнього підлягає стягненню сума вкладу, внесеного позивачем.

Доводи апелянта про те, що банк не мав можливості видати вклад, тому що на той момент діяла постанова НБУ № 160, не заслуговують на увагу, оскільки встановлені даною постановою обмеження щодо видачі готівкових коштів не звільняє банк від обовязку повернути банківський вклад, в тому числі частинами.

Не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову посилання відповідача на виконання умов договору та зарахування коштів на поточний рахунок, відкритий на імя вкладника в установі банку, оскільки ці кошти позивачу виплачені не були, як цього вимагають положення ст. 1058 ЦК України.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм цивільного законодавства, апеляційна скарга не містить. Тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статями 303, 308, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23 квітня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: