АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1785/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Дьяченко Д. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 22 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання права власності на майно, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 22 квітня 2015 р. звернулася до суду з позовом до Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання права власності на майно.

В позові вказувала, що вона з 1996 року проживає в АДРЕСА_1. По сусідству з нею по АДРЕСА_2 проживала ОСОБА_8.

ОСОБА_8 запропонувала позивачці доглянути за нею, а натомість обіцяла після смерті залишити їй у спадок все своє майно, оскільки мала похилий вік, проживала одиноко та потребувала сторонньої допомоги.

ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_8 померла. Після її смерті, позивачка фактично прийняла у спадщину все майно покійної, оскільки інших спадкоємців у неї не було. Заповіту після себе померла не залишила.

Починаючи з 2002 року позивачка користувалась прийнятим у спадок майном та здійснювала догляд за ним.

Позивачка також вказувала, що в 2014 році їй стало відомо, що у померлої ОСОБА_8 при житті у власності перебувала земельна ділянка (пай), розташована в адміністративних межах Зеленьківської сільської ради Тальнівського району, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, виданим на ім'я ОСОБА_8

Оскільки позивачка не зверталась до нотаріальної контори для оформлення спадщини, а спадщина відкрилась до набрання чинності Цивільним кодексом України, то була вимушена звернутись з до суду із заявою про встановлення факту прийняття спадщини на підставі чинного на той час законодавства, а саме - на підставі Цивільного кодексу Української РСР.

13 січня 2015 р. рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області було встановлено факт, що позивач прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8

Після набрання рішенням законної сили позивачка знову звернулася до держаного нотаріуса для оформлення спадщини, проте нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на підставі того, що відсутні дані, що підтверджують родинні відносини між позивачкою та померлою ОСОБА_8

Тому позивачка звернулася до суду з даним позовом та просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,6834 га., кадастровий НОМЕР_1, розташовану на території Зеленьківської сільської ради Тальнівського району, яка залишилась після смерті ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. в с. Зеленяків Тальнівського району та, згідно державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_2 від 30 березня 2001 р., за життя належала ОСОБА_8

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 22 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити по справі нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом було неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Зокрема вказував, що оскільки спадщина відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1. і не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності Цивільним Кодексом України, то відповідно до п. 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України суд зобов'язаний був керуватись нормами чинного ЦК України, зокрема ст. 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом

Крім того, судом не було взято до уваги позицію відповідача, який не заперечував проти задоволення позову і таке визнання відповідачем позову не суперечило закону, не порушувало прав, свобод чи інтересів інших осіб, а тому не зрозумілою є позиція суду щодо відмови в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 524 ЦК України (1963 р.), що діяв на час смерті ОСОБА_8, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом.

Якщо немає спадкоємців на за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Ст. 525 вказаного Кодексу визначено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Ст. ст. 529, 530 ЦК України (1963 р.) визначено коло спадкоємців за законом. Перша черга спадкоємців - діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі), а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

Друга черга спадкоємців за законом - брати і сестри померлого, а також дід і бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері.

Ст. 531 цього Кодексу передбачено спадкоємство за законом утриманцями - непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

Також ст. 532 вказаного Кодексу передбачено спадкоємство усиновленими і усиновителями.

Строк для прийняття спадщини встановлений ст. 549 ЦК України (1963 р.) у шість місяців з дня відкриття спадщини.

Судом в ході розгляду справи було встановлено, що померла у 2002 р. ОСОБА_8 не розпорядилася своїм майном за життя і не залишила заповіту. Отже належне їй майно може бути успадковане тільки за законом.

Судом також було встановлено, що позивачка по справі ОСОБА_6 не належить до кола спадкоємців чи утриманців після смерті ОСОБА_8, визначених законом, тому суд на законних підставах відмовив у задоволенні її позову про визнання за нею права власності на майно померлої ОСОБА_8 в порядку спадкування.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не застосував до правовідносин сторін положення Цивільного Кодексу України, який набрав чинності з 1 січня 2004 р., що передбачено Перехідними положеннями до цього Кодексу, колегія суддів не може прийняти до уваги.

П. 5 вказаних Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Зазначене положення Прикінцевих та перехідних положень стосується шестимісячного строку на прийняття спадщини, який був встановлений як ЦК України 1963 р., так і ЦК України, що набрав чинності з 1 січня 2004 р.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1., шестимісячний строк для прийняття спадщини після її смерті закінчився 28 грудня 2002 р.

Крім того, позивачка не відноситься до кола спадкоємців, визначених і у ЦК України 2003 р.

Посилання апелянта на рішення Тальнівського районного суду від 13 січня 2015 р., яким встановлено факт прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_8, як на підставу набуття нею права на спадкування, колегія суддів не може прийняти до уваги з тих підстав, що в цьому рішенні суду не встановлено факту про належність заявниці до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_8

Колегія суддів не приймає до уваги і доводи апеляційної скарги про незаконність рішення з посиланням на порушення судом норм процесуального права, а саме на те, що в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_6 про розгляд справи за її відсутності, про що зазначено в рішенні суду, зважаючи на те, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що Зеленьківська сільська рада під час розгляду справи не заперечувала проти задоволення позову, не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставне не застосування судом вимог ст. 328 ЦК України (2003 р.) колегія суддів не приймає до уваги з тих підстав, що ОСОБА_6 заявила до суду позов про визнання за нею права власності на майно ОСОБА_8 в порядку спадкування, а не з підстав, передбачених нормами Глави 24 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За наведених обставин, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити, рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 22 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Зеленьківської сільської ради Тальнівського району Черкаської області про визнання права власності на майно залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :