Номер провадження: 22-ц/785/2453/15
Головуючий у першій інстанції Турецький О. С.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ «Інтербуд-2007» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014р. по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд-2007» до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» про визнання договору недійсним та визнання права власності, -

встановила:

01 жовтня 2014р. ТОВ «Інтербуд-2007» звернулося з позовом, в якому просило суд:

-визнати недійсним договір купівлі-продажу від 18 січня 2012р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований за реєстром № 163, за яким ТОВ «Інтербуд-2007» передало у власність ОСОБА_2 офіс № 2 у будинку АДРЕСА_1 загальної площею 321,1кв.м.;

-визнати недійсним додатковий договір від 02 лютого 2012р. до договору купівлі-продажу від 18 січня 2012р., зареєстрованим за реєстром № 163, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрований за реєстром № 464;

-визнати право власності за ТОВ «Інтербуд-2007» на офіс № 2 у будинку АДРЕСА_1 загальної площею 321,1кв.м.;

-стягнути судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що оскаржений договір було укладено в супереч приписів статуту ТОВ «Інтербуд-2007» та поза волевиявленням на це учасників ТОВ, так як згідно статуту ТОВ «Інтербуд-2007» договори вартістю більше ніж 100000грн. повинні укладатися за наявністю рішення загальних зборів учасників ТОВ «Інтербуд-2007». Також позивач вказав, що покупець ОСОБА_2 не виконала істотні умови договору купівлі-продажу, оскільки взагалі не сплатила кошти за придбаний нею за вищевказаним договором купівлі-продажу офіс.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014р. у задоволені позову ТОМ «Інтербуд-2007» відмовлено (а.с.174-176).

В апеляційній скарзі ТОВ «Інтербуд-2007» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд в порушені вимог процесуального і матеріального права необґрунтовано і безпідставно відмовив йому у задоволені позову, не надав відповідну оцінку усім обставинам по справі (а.с.181-186).

Справа розглянута у відсутності відповідача ОСОБА_2, яка була неодноразово належним чином сповіщена про слухання справи в апеляційній інстанції, але в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд апеляційної інстанції не сповістила.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представників ТОВ «Інтербуд-2007» і ПАТ «Український інноваційний банк», вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, ознайомившись з письмовими поясненнями ТОВ «Інтербуд-2007», вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовивши у задоволені позову ТОВ «Інтербуд-2007», суд першої інстанції вказав, що позивачем не було доведено факту недійсності договору купівлі-продажу, укладеного 18 січня 2012р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Інтербуд-2007», а не сплата покупцем ОСОБА_2 за придбаний нею офіс не є підставою для визнання договору недійсним.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не відповідають обставинам справи, зібраним доказам, яким суд не надав належну оцінку та нормам ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2012р. між ОСОБА_2 та ТОВ «Інтербуд-2007» в особі представника діючого на підставі довіреності, було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованого у реєстрі за № 163 з додатковою угодою до нього.

За вказаним договором ТОВ «Інтербуд-2007» продало, а ОСОБА_2 придбала нерухоме майно, а саме: офіс № 2, загальною площею 321,1 кв.м., розташований по АДРЕСА_1 (а.с.12-13).

Позивач ТОВ «Інтербуд-2007» просило визнати недійсним вищевказаний договір згідно до вимог ч 1 ст. 215 ЦК України, якою передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановлений законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом першої інстанції безпідставно не враховано, що при укладенні оскаржуваного договору купівлі-продажу було порушено приписи статуту ТОВ «Інтербуд-2007» та вказаний договір було укладено поза волевиявленням на це учасників ТОВ «Інтербуд-2007», та згідно статуту товариства, договори вартістю більше ніж на суму 100000грн. повинні укладатися за наявністю рішення загальних зборів учасників ТОВ «Інтербуд-2007», в той час, як продаж вказаного офісу вчинено за 1650000грн. (один мільйон шістсот п'ятдесят тисяч грн.).

Не відповідає дійсності твердження в рішенні суду першої інстанції, що в матеріалах цієї справи міститься протокол учасників ТОВ «Інтербуд- 2007» про згоду на продаж ТОВ «Інтербуд-2007» нерухомого майна, а саме: офісу № 2, загальною площею 321,1кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1, яке є предметом оскаржуваного договору, оскільки з огляду матеріалів справи до ухвалення рішення суду з а.с.1 до а.с.174 такий протокол взагалі відсутній.

Частиною 1 ст. 92 ЦК України визначено, що набуття прав та обов'язків юридичною особою через діяльність своїх органів покладена у залежність від відповідності дій таких органів установчим документам та закону.

На дату укладання оскаржуваного договору купівлі-продажу ТОВ «Інтербуд-2007» діяв на підставі Статуту, затвердженого Загальними зборами учасників 12 листопада 2007р. та зареєстрованого 28 листопада 2007р. (а.с.20-34).

Пунктом и). частини І ст. 17 вказаного Статуту визначено, що до виключної компетенції зборів учасників належить погодження укладання директором правочинів на суму, що дорівнює чи перевищує 100000грн. Частинами 6,7 ст. 19 Статуту передбачено, що директор товариства має право на укладання правочинів на суму, що не перевищує 100000грн. без попереднього погодження із зборами учасників, а на суму, що дорівнює чи перевищує 100000грн. - лише після погодження із зборами учасників. Тобто директор товариства має право на укладання та підписання від імені товариства договорів щодо розпорядження (в тому числі продаж, оренду) нерухомістю виключно за умови отримання попередньої згоди зборів учасників.

За своїм змістом зазначені приписи статуту мають на меті встановити для керівника обмеження у розпорядженні як грошовими коштами, так і майном товариства.

Тому судова колегія погоджується з доводами представника позивача, що укладання спірного договору купівлі-продажу мало відбуватись за наявністю волевиявлення на то загальних зборів учасників ТОВ «Інтербуд-2007», оскільки, предметом спірного договору є відчуження нерухомого майна, вартість якого за договором становить більше ніж 100000грн.

З урахуванням вимог ЦК України та Статуту ТОВ «Інтербуд-2007» стосовно порядку відчуження майна товариства, можливість існування правомірного юридичного факту з відчуження спірного об'єкту нерухомості, пов'язана з наявністю правомірного попереднього рішення загальних зборів учасників позивача на предмет можливості такого відчуження. Наявність такого попереднього рішення загальних зборів учасників товариства є невід'ємною частиною волевиявлення учасника правочину, а саме ТОВ «Інтербуд-2007» на його вчинення, належність якого (волевиявлення) є необхідною умовою чинності правочину, що випливає з ч.3 ст. 203 ЦК України.

Відсутність такого попереднього рішення унеможливлює й правомірність відчуження від позивача спірного об'єкту нерухомості.

Судова колегія вважає, що матеріалами справи доведено відсутність волевиявлення загальних зборів учасників позивача на відчуження спірного майна. Також в період укладання договору учасником ТОВ «Інтербуд-2007» була Компанія «Денвер Технолоджіз ІНК» в особі представника ОСОБА_3, яка вказала, що з боку вказаної Компанії не було погодження на відчуження спірного майна.

В період знаходження справи в апеляційному проваджені сторонами було надано протокол №12/01/2012 від 12 січня 2012р. про нібито надання згоди на відчуження приміщення офісу, але це ні є належним доказом, оскільки належним суб'єктом волевиявлення на укладення правочинів з відчуження нерухомого майна є загальні збори учасників ТОВ «Інтербуд-2007», чого не було належним чином зроблено (а.с.227, 246). Крім того, ОСОБА_3, яка була єдиним представником одного від учасників ТОВ «Інтербуд-2007» не підписувала від вказаного учасника, а саме від Компанії «Денвер Технолоджіз ІНК» будь-яких протоколів на погодження відчуження вищевказаного офісу та на укладення договору купівлі-продажу (а.с.136).

Відсутня в матеріалах справи і довіреність, яку нібито було надано ОСОБА_4 від імені ТОВ «Інтербуд-2007» на право підписання договору про продаж офісу саме ОСОБА_2

Слід зазначити, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 січня 2014р. і рішенням апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2014р. було встановлено, що покупець ОСОБА_2 не виконала істотні умови оскарженого договору купівлі-продажу від 18 січня 2012р. і не сплатила продавцю ТОВ «Інтербуд-2007» за придбаний офіс (а.с.16-19, 154-155).

Відносно вимог ТОВ «Інтербуд-2007» щодо визнання недійсним додаткового договору від 02 лютого 2012р. до договору купівлі-продажу від 18 січня 2012р., судова колегія вважає, що при визнанні недійсним основного договору купівлі-продажу від 18січня 2012р., не має необхідності визнавати недійсним додатковий договір, який було укладено лише про включення до п.7 основного договору крім сплати за продаж об'єкту 1650000грн. і сплату ПДВ в сумі 275000грн.

Щодо позовних вимог про визнання права власності за ТОВ «Інтербуд-2007» на офіс № 2 у будинку АДРЕСА_1 загальної площею 321,1кв.м., судова колегія вважає, що вказаний офіс після визнання недійсним договору купівлі-продажу від 18 січня 2012р., належить ТОВ «Інтербуд-2007» на підставі правовстановлюючих документів, які на даний час не скасовані та не визнані недійсними, а ТОВ «Інтербуд-2007» не позбавлено можливості звернутися з відповідним позовом про витребування належного ТОВ майна з незаконного володіння.

Керуючись ст.ст. 303, 304, ч.1 п.2 ст. 307, ст.ст.309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальність «Інтербуд-2007» - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2014р. - скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд-2007» до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» про визнання договору недійсним та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу офісу № 2 (нежитлове приміщення) в будинку АДРЕСА_1, укладений 18 січня 2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтербуд-2007» та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 163.

В задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтербуд-2007» до ОСОБА_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» про визнання права власності на офіс № 2 (нежитлове приміщення) в будинку АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: С.О. Погорєлова

Т.В. Цюра