Справа № 128/1241/15-ц
05 червня 2015 року місто Вінниця
Вінницький районний суд Вінницької області
головуючого судді Ганкіної І.А.
при секретарі Шеванюк О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом Квартирно експлуатаційного відділу м. Вінниці до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -
Квартирно експлуатаційний відділ м. Вінниці звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Мотивуючи тим, що Міністерство оборони України відповідно до ст. 10 Закону України «Про оборону України», ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» та п. 1 «Положення про Міністерство оборони України» затвердженого указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 406/2011 входить до системи органів виконавчої влади і є головним органом у системі центральних органів виконавчим органом у формуванні та реалізації державної політики з питань національної безпеки у воєнній сфері, сфері оборони і військового будівництва. Стаття 13 Закону України «Про оборону України» визначає, що Збройні сили України це військова державна структура, яка організаційно складається з військових об`єднань, з`єднань, частин, підрозділів, військових установ і навчальних закладів, а ст. 15 Закону України «Про збройні Сили України» визначає, що фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок Державного бюджету України. Згідно п.2 ст. 77 Земельного кодексу України, землі оборони можуть перебувати у державній або комунальній власності. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» землі оборони надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України. Пунктами 23,28 «Положення про порядок надання в користування земельних ділянок для потреб Збройних Сил України» затверджених наказом Міністра оборони України № 483 від 22.12.1997 року, встановлено, що Міністерство оборони України доручило квартирно -експлуатаційним частинним (відділам) здійснювати контроль за використанням і охороною земель.
Спірна земельна ділянка за своїм цільовим призначенням належить до земель оборони, має спеціальний статус згідно Державного акту на право постійного користування серія Б №000193 виданого 1978 року, увійшла до складу військового містечка № НОМЕР_1 , що належить Міністерства оборони України і перебуває на обліку квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про використання земель оборони» землі оборони надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України.
Відповідно до пункту 1.1 Керівництва з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційних служб Збройних Сил України та ст. 42 Положення про порядок надання в користування земельних ділянок для потреб Збройних Сил України, затверджених наказом Міністра оборони України № 483 від 22.12.1997 року землі, які використовують Збройні Сили України, є державною власністю і підлягають обов`язковому обліку, цільовому використанню та правильному утриманню, їх заборонено займати для будівництва індивідуальних і кооперативних житлових будинків, гаражів, інших господарських будівель, а також під дачі та садово-городні ділянки.
Однак, громадянин ОСОБА_1 без відповідної правової підстави використовує земельну ділянку площею 58,5 м2 на якій розташований цегляний гараж площею 32,5 м2 та навіс площею 26 м2 без дозволу (згідно схеми плану та акту перевірки) на землі Міністерства оборони України (територія військового містечка №116).
Рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Міністерства оборони України, про її передачу у власність або надання у користування не приймалось та документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою, передбачених ст. 126 Земельного кодексу України, не видавалось, що кваліфікується як самовільне зайняття земельною ділянкою. Такі дії відповідача порушують законні права та інтереси держави в особі КЕВ м. Вінниця.
Самовільне захоплення земельної ділянки Відповідачем унеможливлює використання земель оборони в цілях їхнього призначення, а саме для виконання військовими формуваннями покладених на них функцій та завдань, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду та просить усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, загальною площею 58,5 м2, яка входить до складу військового містечка № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 шляхом знесення ОСОБА_1 самочинно встановленого гаражу та навісу та приведення її у придатний для використання стан за власний рахунок.
В судове засідання представник позивача Квартирно експлуатаційного відділу м. Вінниці Черепащук Р.А. подав суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі. В разі неявки відповідача не заперечує щодо проведення заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча судом належним чином та в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення, що повернулися до суду з відміткою про отримання судової повістки.
Зі згоди представника позивача, згідно наданої заяви, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Як встановлено по справі, спірна земельна ділянка за своїм цільовим призначенням належить до земель оборони, має спеціальний статус згідно Державного акту на право постійного користування серія Б №000193 виданого 1978 року, та увійшла до складу військового містечка № НОМЕР_1 , що належить Міністерству оборони України і перебуває на обліку квартирно-експлуатаційного відділу м. Вінниця.
Згідно позову та наданих стороною позивача доказів громадянин ОСОБА_1 без відповідної правової підстави використовує земельну ділянку площею 58,5 м2 на якій розташований цегляний гараж площею 32,5 м2 та навіс площею 26 м2 без дозволу (згідно схеми плану та акту перевірки) на землі Міністерства оборони України (територія військового містечка №116).
Так, згідно подання щодо усунення порушень вимог житлового законодавства від 30.01.2014р. №2/2 було встановлено, що факт самовільного захоплення земельної ділянки був виявлений внаслідок перевірки від 21.01.2014р. В ході перевірки було підтверджено ту обставину, що на території житлового містечка (згідно генерального плану рахуються 4 будинки під номерами 116/2,116/6,116/9,116/10) військової частини та двоповерховий автомобільний гараж. В даних будинках, які є службовим житлом, продовжують проживати гр.-ни ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яким було надано інше житло (а.с.33,34,35).
За актом обстеження самовільно збудованого гаражу з навісом на землях МОУ встановлено наявність на території військового містечка № НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , с.Бохоники, Вінницького району самовільно збудованого гаражу з навісом, площею 58,5 кв.м. даний гараж та навіс належать ОСОБА_1 (а.с.31).
Рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Міністерства оборони України, про її передачу у власність або надання у користування не приймалось та документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою, передбачених ст. 126 Земельного кодексу України, відповідачу не видавалось. Доказ зворотнього суду не наданий.
За ст. 319 ЦК України, власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном.
У відповідності до ст. 30 Земельного кодексу України встановлено, власники земельних ділянок мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
У відповідності до ст.ст. 65,77,126 ЗК України, ст .ст. 326, 386, 391, 396 Цивільного кодексу України позивачу належить право оперативного управління державним майном у вигляді вищевказаних земель оборони, які мають спеціальний статус, згідно Державного акту на право постійного користування серія Б №000193 виданого 1978 року.
Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки за рішенням суду приведеною їх у придатній для використання стан за рахунок осіб, які їх самовільно зайняли.
Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Самовільне захоплення земельної ділянки відповідачем унеможливлює використання земель оборони в цілях їхнього призначення, а саме для виконання військовими формуваннями покладених на них функцій та завдань, що порушує правовий режим земель оборони згідно ст. 2 Закону України «Про використання земель оборони».
Враховуючи, що відповідач не довів наявність у нього права на використання частини даної земельної ділянки, а факт вчинення порушення прав позивача на вільне та безперешкодне володіння спірною земельною ділянкою є доведеним, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення.
Порушене право позивача підлягає до відновлення, шляхом прийняття рішення суду про усунення перешкод позивачу в користуванні земельною ділянкою, загальною площею 58,5 м2, яка входить до складу військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 та покладення на ОСОБА_1 зобов`язання знести самочинно встановлений цегляний гараж (6,5 х 5,0 м.) та дерев`яний навіс (4,0 х6,5 м.), загальною площею 58,5 кв.м., а також приведення земельної ділянки у придатний для використання за цільовим призначенням стан за власний рахунок.
У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 3 Закону України «Про іпотеку», ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 15, 59, 60, 88, 174, 197, 209, 212 215, 224 - 226 ЦПК України, суд ,-
Усунути Квартирно експлуатаційному відділу м. Вінниці перешкоди в користуванні земельною ділянкою, загальною площею 58,5 м2, яка входить до складу військового містечка № НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_1 шляхом покладення на ОСОБА_1 зобов`язання знести самочинно встановлений цегляний гараж (6,5 х 5,0 м.) та дерев`яний навіс (4,0 х6,5 м.), загальною площею 58,5 кв.м., та приведення земельної ділянки у придатний для використання за цільовим призначенням стан за власний рахунок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Квартирно експлуатаційного відділу м. Вінниці документально підтвердженні судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.1).
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя :