справа № 691/671/15-ц
провадження № 2/691/291/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого-судді Савенко О.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю:

прокурора Милаш Г.А.

представника позивача ОСОБА_2

відповідачки ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

провівши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Городище Черкаської області розгляд цивільної справи за позовом органу опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, за участю прокурора Городищенського району Черкаської області в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей,-

встановив :

Орган опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, за участю прокурора Городищенського району Черкаської області в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернувся з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Обґрунтовуючи свою позовну заяву, позивач посилається на те, що орган опіки та піклування Городищенської РДА Черкаської області звернувся в суд в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_8 свідоцтв про народження батьками малолітніх дітей є ОСОБА_4 та ОСОБА_3, жителі с.Мліїв Городищенського району Черкаської області. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2013 року, шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати біля матері ОСОБА_4. Протягом останніх років мати з дітьми проживала на території Мліївської сільської ради Городищенського району, у частині будинку, який їм у користування надано СТОВ «Симиренківське» с.Мліїв Городищенського району, оскільки власне житло у них відсутнє. Умови проживання в даному помешканні незадовільні протікає покрівля, в результаті чого в кімнатах стався обвал стелі. Ремонтних робіт не проводилось. В кімнатах брудно, наявна антисанітарія. Меблі та інші необхідні предмети побуту відсутні. За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується з негативної сторони: зловживає спиртними напоями, не приділяє уваги дітям, не створює належних умов для їх проживання, виховання та морального розвитку. Часто та без поважних причин залишала дітей самих, без нагляду, навіть у нічний час. Траплялись випадки, коли ОСОБА_5 вночі сам ішов до прадіда в с.Старосілля Городищенського району Черкаської області. Діти були влаштовані до дитячого навчального закладу «Яблучко» с.Мліїв Городищенського району, але відвідували дитячий садок рідко. Відповідач ОСОБА_4 працює на фермі СТОВ «Симиренківське» с.Мліїв Городищенського району, але неодноразово надходили сигнали про перебування дітей на фермі, що становило загрозу їх життю і здоров»ю. Відповідачка ОСОБА_4 неодноразово викликалася на засідання виконкому, де розглядалося питання про стан виховання дітей в сім»ї і була попереджена про те, що у разі невиконання нею батьківських обов»язків щодо виховання та утримання дітей, їх буде вилучено з сім»ї. Дане питання розглядалось на координаційній нараді служби у справах дітей та засіданні дорадчого органу РЦСССДМ, які здійснювали супровід сім»ї ОСОБА_4. Батько дітей не зловживає спиртними напоями, але зовсім не бажає брати на себе обов»язки по утриманню та вихованню своїх дітей. В нього не має ні умов, ні спроможності, ні бажання для того, щоб виконувати свої батьківські обов»язки. Тривалий час він перебував за межами району. Будь-якої матеріальної або іншої допомоги за період їх окремого проживання він не надавав, аліменти на утримання дітей не сплачує, на сьогоднішній день існує заборгованість по аліментах. З 2013 року малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на обліку служби у справах дітей, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах і не в змозі подолати їх за допомогою власних можливостей, тому потребують соціальної, психологічної та інші види допомоги. У листопаді 2014 року, за клопотанням служби у справах дітей Городищенської РДА Черкаської області та за згодою матері, діти направлені в Комунальний заклад «Черкаський обласний Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Черкаської обласної ради на тимчасове утримання держави, з метою надання матері терміну влаштувати матеріально-побутові умови та звільнитися від алкогольної залежності. Термін перебування дітей в закладі закінчується, а мати не створила належних умов для того, щоб повернути дітей додому. ОСОБА_4 не пролікувалася від алкогольної залежності, продовжує вести безтурботний та легковажний спосіб життя. За таких обставин позивач просить відібрати дітей без позбавлення відповідачів батьківських прав та стягнути аліменти на їх утримання.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила вирішити питання про відібрання малолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 вказавши, що відповідачі не приймають участі у вихованні дітей, не забезпечують належні умови їх проживання, а тому, вважає, за доцільне відібрати дітей без позбавлення батьківських прав відповідачів і стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей, оскільки батьки не проявляють жодного інтересу до дітей та ухиляються від виконання батьківських обов'язків, а також їх поведінка становить загрозу життю та здоров'ю дітей, у зв'язку із бездоглядністю.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, вказавши, що викладені обставини справи не відповідають дійсності, вона є матір»ю малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, з батьком яких в зареєстрованому шлюбі не перебуває. Працює і може матеріально забезпечувати дітей, але не має належних умов для проживання і тому згідна, що не може забезпечити дітям відповідного рівня розвитку і виховання.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд відібрати дітей.

Прокурор просив позов задоволити, остільки ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків, є загрозою життю та здоров'ю дітей у разі проживання разом з батьками, а соціальний супровід відповідних служб району не в змозі вплинути на поведінку батьків.

Суд, вислухавши прокурора, сторони, свідчення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, які посвідчили, що відповідачі не приділять уваги вихованню дітей та не створюють умови проживання для них, свідчення свідка ОСОБА_11, про те, що без сторонньої допомоги та впливу відповідачка ОСОБА_4 не в змозі стати на шлях виправлення і необхідність врахування при прийнятті рішення тих обставин, що вона виховує та утримує дітей самостійно, є працюючою, бажає виховувати дітей, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 є батьками малолітніх ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3-7) і дану обставину відповідачі не заперечили. Відповідно до рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2013 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірваний (а.с.11). З рішення суду вбачається, що, після розірвання шлюбу малолітні діти залишились проживати біля матері ОСОБА_4 (а.с.11). Рішенням виконавчого комітету Мліївської сільської ради від 11 липня 2013 року №56 відповідачку зобов»язано пролікуватися за рахунок коштів СТОВ «Симиренківське» с.Мліїв Городищенського району від алкогольної залежності на протязі двох місяців та забезпечити перебування та виховання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в дитячому навчальному закладі «Яблучко» з 01 серпня 2013 року. По місцю проживання, згідно характеристики від 21 листопада 2013 року №1708, відповідачка характеризується незадовільно, проте в характеристиці зазначено, що вона не порушує громадський порядок та не конфліктує з мешканцями села (а.с.9). Відповідач ОСОБА_3, відповідно до характеристики від 21 листопада 2013 року №1709 характеризується задовільною поведінкою, але спиртних напоїв не вживає, працюючий (а.с.10). ОСОБА_8 обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного комісією працівників Служби у справах дітей Городищенської РДА, у будинку відповідачки ОСОБА_4 санітарно-гігієнічні умови незадовільні, відсутні будь-які меблі, дитячий одяг, речі, іграшки, житлове приміщення не придатне для проживання та перебування малолітніх дітей (а.с.12). Відповідно до ОСОБА_8 обстеження матеріально-побутових умов соціально-неблагополучної сім»ї від 25 травня 2015 року, складеного депутатами виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, санітарний стан приміщення, в якому проживає відповідачка ОСОБА_4 з малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6, незадовільний, куточок для дітей, одяг, взуття, постільні речі, іграшки відсутні, відповідач ОСОБА_3 з дітьми в будинку не проживає. Як вбачається із зазначеного ОСОБА_8, комісія порушує клопотання про позбавлення батьківських прав, а не відібрання дітей (а.с.13). Малолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 характеризуються, як слухняні діти, які залюбки спілкуються з однолітками, мають логічне мислення, проте піклування з боку відповідачки ОСОБА_4 мало бути кращим, оскільки в дитячий садок діти приходили не завжди вдягненими по сезону (а.с.14-15). У відповідності до довідки-характеристики від 25 травня 2015 року №641, за місцем проживання відповідачка ОСОБА_4 характеризується з негативної сторони, як людина, яка зловживає спиртними напоями, не приділяє належної уваги вихованню та матеріальному забезпеченню дітей, у листопаді 2013 року притягувалась до адміністративної відповідальності. У довідці-характеристиці зазначено, що батько дітей із сім»єю не проживає(а.с.17), що знайшло своє підтвердження у довідці про склад сім»ї від 02 червня 2015 року №677, виданої виконавчим комітетом Мліївської сільської ради (а.с.18). З Висновку органу опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 08 червня 2015 року №467/01-01-24, слід вбачати, що на комісії з питань захисту прав дитини було розглянуто питання про доцільність відібрання малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у батьків, оскільки їх мати, відповідачка по справі ОСОБА_4, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, веде аморальний та нездоровий спосіб життя (а.с.16).

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 19.05.2009 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 вищевказаного Закону, виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. Батьки або особа, що їх замінюють, мають право і зобовязанні виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У відповідності до ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

ОСОБА_8 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику суду, як джерело права. ОСОБА_8 п.п.58-60 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України», суд, зауважив, що витребувана конкретна інформація у цьому зв'язку могла б допомогти визначити, чи виконали відповідні органи свій конвенційний обов'язок зі збереження єдності сім'ї і чи дослідили вони достатнім чином ефективність менш суворих альтернативних заходів перед тим, як клопотати про відібрання дітей від батьків. Як зазначив Європейський суд з прав людини у п.п. 86, 87 свого рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року - право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». У справі «Ньяоре проти Франції» Європейський суд з прав людини встановив, що національні органи повинні враховувати, що розірвання сімейних зв»язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (справа «Скоццарі та Джюнта проти Італії», п. 148).

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об»єднаних Націй 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір»ю.

Представник позивача в підтвердження позовних вимог про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав, посилався на те, що відповідачі не займаються їх вихованням та утриманням, але й не надав суду доказів загрози життю і здоров'ю малолітніх дітей, через недостатність коштів і особисті якості батьків, неспроможність забезпечувати дітей належним харчуванням, одягом, підтримувати належні санітарні умови, належним чином дбати про здоров'я дітей, а також забезпечувати дітям соціальну адаптацію та справляти на них відповідний виховний вплив, і що така ситуація була небезпечною для життя, здоров'я та морального виховання дітей. У своїх поясненнях представник позивача посилається на те, що відповідачка по справі у листопаді 2013 року притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання своїх батьківських обов»язків, проте в підтвердження суду доказів не надав, як і не надав доказів про те, що відповідач по справі зобов»язаний до сплати аліментів та має заборгованість, що дає підстави вважати про неналежне матеріальне забезпечення відповідачем своїх неповнолітніх дітей. У позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що відповідачка працює на фермі в СТОВ «Симиренківське» с.Мліїв Городищенського району, звідки неодноразово надходили сигнали про перебування малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по місцю її роботи, що становило загрозу їх життю і здоров»ю, але в чому проявлялася загроза їх життю і здоров»ю у судовому засіданні не довів. Посилання, що відповідачка зловживає спиртними напоями, не знайшло своє підтвердження, оскільки не надано доказів, що остання, з приводу алкогольної залежності, перебуває на обліку у лікаря-нарколога. Також, представник позивача не ставить питання на який саме термін потрібно відібрати дітей у батьків, надавши їм можливість створити умови, щоб повернути дітей додому.

У випадку, що є предметом розгляду даної справи, відсутні підстави для висновку про винну поведінку відповідачів та свідоме нехтування ними своїми обов»язків по вихованню малолітніх дітей.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню малолітніх дітей, свідомо нехтуючи ними, а відібрання дітей від батьків не забезпечуватиме інтереси самих дітей та може стати психотравмуючим фактором для них.

Враховуючи вище наведене, підстав передбачених законом для відібрання дітей від батьків не встановлено.

Крім того, вимога про відібрання малолітніх дітей від батька є безпідставною, виходячи з того, що діти з ним не проживають.

Суд не бере, як доказ, Висновок органу опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 08 червня 2015 року №467/01-01-24, оскільки він суперечить дослідженим в судовому засіданні іншим доказам. Висновок спеціаліста-психолога щодо аналізу причин можливого безвідповідального ставлення батьків до виховання малолітніх дітей і оцінкою їх емоційної та психічної зрілості, суду не наданий взагалі.

У зв'язку з наведеним, суд приходить до висновку, що підстав про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав не встановлено, а тому позовна заява не підлягає задоволенню.

Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження ОСОБА_5, копією свідоцтва про народження ОСОБА_6, копією паспорта ОСОБА_3, копією паспорта ОСОБА_4, копією рішення виконавчого комітету Мліївської сільської ради від 11 липня 2013 року №56, копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 23 грудня 2013 року, копією довідки-характеристики від 21 листопада 2013 року №1708 ОСОБА_4, копією довідки- характеристики від 21 листопада 2013 року №1709 ОСОБА_3, ОСОБА_8 обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_4, складеного комісією працівників Служби у справах дітей Городищенської РДА, ОСОБА_8 обстеження матеріально-побутових умов соціально-неблагополучної сім»ї від 25 травня 2015 року, складеного депутатами виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, характеристикою дитячого навчального закладу «Яблучко» на ОСОБА_5, характеристикою дитячого навчального закладу «Яблучко» на ОСОБА_6, Висновком органу опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 08 червня 2015 року №467/01-01-24, довідкою-характеристикою Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 25 травня 2015 року №641 відносно ОСОБА_4, довідкою Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області від 02 червня 2015 року №677 про склад сім»ї ОСОБА_12.

Керуючись ст. ст.10, 11, 58, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 150, 164, 170 СК України, ст.7, ст.9 Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, Законом України "Про охорону дитинства" , ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», п.п.58-60 рішення Європейського Суду з прав людини у справ «Савіни проти України», суд,-

вирішив :

у задоволенні позову органу опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області, за участю прокурора Городищенського району Черкаської області в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4 про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - відмовити.

Сторони мають право оскаржити в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області рішення суду першої інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_13