Справа 206/7190/14-ц
Провадження 2/206/66/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2015 р. Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Гуртовий В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

07 листопада 2014 року представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач обґрунтував тим, що 15.08.2008 року між позивачем та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит № 889/1, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 91 841 доларів США строком на 240 місяців, тобто до 14 серпня 2028 року зі сплатою 14% річних за користування кредитом. Відповідач за умовами договору про іпотечний кредит зобов'язаний здійснювати погашення кредиту щомісячно ануїтетними платежами в сумі 1143,00 доларів США, а також у разі порушення умов договору про іпотечний кредит достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів, комісійних винагород, штрафів та інших платежів. Виконання позичальником ОСОБА_2 за кредитним договором забезпечується договором поруки № 889/1а від 15 серпня 2008 року, який укладено між позивачем та відповідачем - ОСОБА_3. Вони направляли вимогу відповідачам 29 травня 2014 року за № 19/19-309/309 про дострокове повернення суми кредиту, сплату процентів та інших платежів за договором № 889/1 від 15 серпня 2008 року, яку відповідачі отримали згідно поштового повідомлення про вручення 10 червня 2014 року. Вимогу банку відповідачі залишили без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2011 року по справі № 22ц-9002/11 за позовом АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 на користь АТ «Ощадбанк» стягнуто заборгованість за договором про іпотечний кредит № 889/1 від 15 серпня 2008 року в сумі 829 583грн. 32 коп. Згідно мотивувальної частини зазначеного рішення суду заборгованість в сумі 829 583,32грн. визначена станом на 07 жовтня 2010 року та складається з: простроченої заборгованості по кредиту - 7 835,86грн.; прострочених відсотків за користування кредиту - 84 514,59грн.; пені за порушення строків платежу - 5 873,04грн.; залишку по сплаті кредиту - 704 921,35грн.; неустойки за порушення п. 5.4 договору про іпотечний кредит - 290,58грн. неустойки за невиконання п. 3.3.9 іпотечного договору - 26 147,90грн.

Враховуючи зазначене заборгованість ОСОБА_2 станом на 21 січня 2015року становить: сума боргу за кредитом - 81 886,27 дол. США; поточна заборгованість по відсоткам - 1 910,68 дол. США; прострочена заборгованість по відсоткам - 50 307,19 дол. США; пеня за порушення строків платежу за тілом кредиту за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р. - 2 010,63 дол. США; пеня за порушення строків платежу за відсотками за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р. - 19 425,03 дол. США; 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р. - 6 517,77грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р. 62 963,81грн.; штраф 10% від вартості невиконання зобовязання п. 7.2 іпотечного договору №889/1 - 89 701,61грн. Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 станом на 21 січня 2015 року в гривневому еквіваленті становить 2 614 461 (два мільйони шістсот чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят одна) гривня 96 копійок, що складається з: сума боргу за кредитом - 1 292 554,71 грн.; поточна заборгованість по відсоткам - 30 159,62грн.; прострочена заборгованість по відсоткам - 794 086,67грн.; пеня за порушення строків платежу за тілом кредиту за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р.-31 737,30грн.; пеня за порушення строків платежу за відсотками за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р. - 306 619,34грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р.-6 517,77грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р.-62 963,81грн.; штраф 10 % від вартості невиконання зобовязання п. 7.2 іпотечного договору № 889/1 - 89 822,74грн. Враховуючи різницю між сумами заборгованості станом на 07.10.2010р. та 21.01.2015р. сума боргу за кредитом складає 579 797,50грн. Вважають, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість в сумі 1 901 704 (один мільйон девятсот одна тисяча сімсот чотири) гривні 75 копійок, а з ОСОБА_3 підлягає стягненню заборгованість в сумі 2 614 461 (два мільйони шістсот чотирнадцять тисяч чотириста шістдесят одна) гривня 96 копійок.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнень від 22 січня 2015 року просять суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на їх користь заборгованість за договором про іпотечний кредит № 889/1 від 15 серпня 2008 року, що складається з: сума боргу за кредитом - 36731,49 доларів США; поточна заборгованість по відсоткам - 1910,68 доларів США; прострочена заборгованість по відсоткам - 50307,19 доларів США; пеня за порушення строків платежу за тілом кредиту за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р. - 2010,63 доларів США; пеня за порушення строків платежу за відсотками за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р. - 19425,03 доларів США; 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р. - 6517,77грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р. - 62963,81грн.; штраф 10% від вартості невиконання зобов'язання п. 7.2 іпотечного договору № 889/1 - 89701,61грн. В гривневому еквіваленті сума боргу становить 1901704,75грн. Стягнути з ОСОБА_3 на їх користь заборгованість за договором про іпотечний кредит № 889/1 від 15 серпня 2008р., що складається з: сума боргу за кредитом - 45154,78 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 712757,21грн. Стягнути солідарно з відповідачів судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3654,00грн. (т. 1 а.с.2-4, 123-125).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" ОСОБА_4 позовні вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі. Пояснила, що строк повернення кредиту ще не настав, кредит надавався до 2028 року. Строки даності не пропущено, все передбачено договором. Також строк був перерваний подачею ними позову до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська 01 жовтня 2014 року, який було повернуто ухвалою судді 21 жовтня 2014р. Щодо строків по пені, то вони визначені договором.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала у повному обсязі та просила відмовити. Пояснила, що вона договір поруки № 889/1а від 15 серпня 2008р. між нею та ВАТ "Державний ощадній банк України" не підписувала та не укладала. Зазначила, що анкету поручителя заповнювала та підписувала власноруч. Після проведення експертизи наполягала на тому, що договір вона не підписувала, оскільки не впізнає його. В останнє судове засідання призначена на 16 грудня 2015 року не з'явилася, 15 грудня 2015 року подала до суду апеляційну скаргу на ухвалу про відкриття провадження від 17 листопада 2014 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити, оскільки строки звернення до суду позивачем пропущено, надала заяву про застосування строків позовної давності (т. 2 а.с.30-34). Заяву мотивує тим, що позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредитному договору, а також позивач просить окремо стягнути з поручителя ОСОБА_3 заборгованість за договором про іпотечний кредит № 889/1 від 15.08.2008р. у розмірі суми боргу за кредитом 45 154,78 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 712757,21 гривень

15 серпня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 було укладено договір про іпотечний кредит № 889/1, відповідно до якого Банк зобовязувався надати Позичальнику грошові кошти в сумі 91 841 доларів США, а Позичальник зобовязувався прийняти, використати та повернути кредит у сумі 91 841 доларів США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 14% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (п. 1.1. договору про іпотечний кредит). Відповідно до п. 1.5. договору про іпотечний кредит позичальник зобовязується щомісячно, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця наступного за звітнім здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти ануїтетними платежами в сумі 1143 доларів США.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.10.2011 року була стягнута з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором станом на 07.10.2010 року. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набрало законної сили 31.10.2011 року. Згідно умов п. 7.8. договору про іпотечний кредит № 889/1 від 15.08.2008р. сторони домовились про строк позовної давності у три роки для всіх грошових зобовязань позичальника. Нараховуючи заборгованість по процентам, пені та 3% річних за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р. позивач пропустив строк позовної давності у три роки. Як свідчать матеріали даної справи позивач звернувся з позовом до Самарського районного суду м. Дніпропетровська 7 листопада 2014 року. Починаючи з 01.11.2011 року по 01.11.2014 року позивач мав би право нараховувати заборгованість по процентам та пені за договором про іпотечний кредит і в межах цього трирічного строку звернутися до суду із позовом, однак цього не зробив. Разом з тим, позивач нараховує заборгованість починаючи з 08.10.2010 р. по 21.01.2015 року.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.10.2014 року позовну заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором було повернуто позивачу. Перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 ЦПК України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності (постанова Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року № 6-895цс15). Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Таку правову позицію, яка відповідно до ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обовязковою для всіх судів, висловив Верховний Суд України Постановою у справі № 6-31цс15. Якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного з цих зобовязань. На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позову (т. 2 а.с.30-34).

Також від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 16.12.2015 року надійшли письмові заперечення проти позову в яких вона зазначає, що вже рішенням суду вже було стягнуто заборгованість за кредитом з ОСОБА_2 Таким чином, позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів суми боргу за кредитом у розмірі 579797,50грн. є незаконними і такими що не підлягають задоволенню. В частині стягнення штрафу 10% від вартості невиконання зобовязання п. 7.2. іпотечного договору № 889/1 - 89 822,74 грн. - такі вимоги є необґрунтованими, оскільки: в пункті 7.2. договору про іпотечний кредит № 889/1 від 15.08.2008 року відсутнє посилання на стягнення штрафу у розмірі 10% від вартості невиконання зобовязання, а йдеться про внесення змін та доповнень до кредитного договору, а посилання у позовній заяві про стягнення заборгованості за кредитним договором на пункти іпотечного договору від 15.08.2008 року, який передбачав надання іпотеки у якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором у позивача не має права, оскільки позивач звернувся із позовом про стягнення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 889/1 від 15.08.08р., а не з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а відтак позивач не має права посилатися на іпотечний договір. Крім того, предмет іпотеки за кредитним договором вже був реалізований і кошти від реалізації надійшли на рахунок позивача. Щодо стягнення заборгованості по відсоткам, пені та 3% річних за період з 08.10.2010 року по 21.01.2015р. вважають, що позивачем було пропущено строк позовної давності у три роки. Щодо вимог до поручителя ОСОБА_3 позовні вимоги є незаконними та необґрунтованими. В частині стягнення тіла кредиту є рішення суду, яке набрало законної сили. В договорі поруки строк дії договору не встановлено. Отже строк позовної давності три роки. Порука є припиненою відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (т. 2 а.с.22-29).

Представник третьої особи Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що у них на виконанні перебувало виконавче провадження, яке наразі повернуто стягувачу, було реалізовано квартиру боржника ОСОБА_2 Вимоги виконавчого документу були виконані не в повному обсязі, оскільки іншого майна не було виявлено, виконавчий документ повернуто.

Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оглянувши матеріали цивільною справи № 2 - 496/11 суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.08.2008р. між ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Правобережне відділення № 6719 був укладений договір про іпотечний кредит №889/1, за умовами якого ОСОБА_2 було надано грошові кошти в сумі 91 841 (дев'яносто одна тисяча вісімсот сорок один) доларів США під 14% річних на строк 240 місяців с терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 14 серпня 2028 року. ОСОБА_3 в свою чергу зобов'язався, зокрема згідно п.1.5. договору про іпотечний кредит здійснювати погашення кредиту щомісячно ануїтетними платежами в сумі 1143 доларів США шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, що підтверджується копією договору про іпотечний кредит (т. 1 а.с.10-16).

Відповідно до п. 2.2. забезпечення виконання зобов'язань за цим договором забезпечується нотаріально посвідченим іпотечним договором нерухомого майна - предмету іпотеки, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 3.4. цього договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплати процентів за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або невиконання чи неналежного виконання позичальником, та або майновим поручителем будь-яких зобов'язань за іпотечним договором.

Згідно із п. 4.2.2. договору про іпотечний кредит при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами більше ніж на 2 (два) місяці Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором про іпотечний кредит.

У відповідності до п. 5.2. договору про іпотечний кредит за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за цим договором, позичальник зобов'язується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно п. 7.8. цього договору сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору.

Відповідно до п. 8.1. цього договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань по цьому договору.

15 серпня 2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Правобережне відділення № 6719 було укладено договір поруки №889/1а, предметом якого було надання поруки останньої перед банком за виконання ОСОБА_2 своїх обовязків за кредитним договором № 889/1 від 15 серпня 2015 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому (т.1 а.с.21-23).

Пунктом 1.1 договору поруки передбачено солідарна відповідальність поручителя в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором № 889/1 від 15 серпня 2008 року.

Відповідно до п. 4.2. порука припиняється, якщо кредитор протягом строків позовної давності, визначених у п. 5.4. цього договору, не пред'явить вимоги до поручителя.

У відповідності до п. 5.4. договору поруки сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань поручителя (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами кредитного договору та цього договору.

15.08.2008 року відповідач ОСОБА_2 отримав 91841,00 дол. США (еквівалент у гривнях 444877,80грн.), що підтверджується видатковим касовим ордером № 14 від 15 серпня 2008 року (т. 1 а.с.24).

В забезпечення виконання вимог ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Правобережне відділення № 6719 за договором про іпотечний кредит між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Правобережне відділення № 6719 та ОСОБА_2 15.08.2008р. було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 1682. Предметом іпотеки за вказаним іпотечним договором є нерухоме майно, а саме: 3-кімнатна квартира № 60 у житловому будинку літ. А-9, яка складається з: 1-гостинна, 2-шафа, 3,5 -житлові, 4 - санвузол, 6-кухня, І-балкон, загальною площею 61,8 кв.м, житловою площею - 47кв.м, яка знаходиться на вул. Космонавтів, буд. 14, м. Дніпропетровськ, що підтверджується копією іпотечного договору (т. 1 а.с.67-73).

В п. 7.2. Іпотечного договору зазначено, що за невиконання або неналежне виконання іпотекодавцем зобов'язань, передбачених п. 3.3. цього договору, іпотекодавець сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 10% вартості невиконаного зобов'язання.

29.05.2014 року позивач направляв на адресу відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 вимогу про дострокове повернення суми кредиту, сплати процентів та інших платежів за договором про іпотечний кредит № 889/1 від 15.08.2008 року в розмірі 1808649,77грн. еквівалент у гривневому еквіваленті станом на 26 травня 2014р., що підтверджується вимогами № 19/19-309/309 від 29.05.2014р. (т. 1 а.с.25-27).

21 жовтня 2014 року ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву від 01 жовтня 2014 року ОСОБА_1 акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернута позивачу, роз'яснено, що для вирішення цього спору він може звернутися до належного суду (т. 1 а.с.59-60).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Правобережне відділення № 6719 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Правобережне відділення № 6719 заборгованість за договором про іпотечний кредит № 889/1 від 15.08.2008 року в сумі 716243 (сімсот шістнадцять тисяч двісті сорок три ) гривні 89 копійок. В задоволенні іншої частини позовних вимог Відкритому акціонерному товариству «Державний ощадний банк України»в особі філії - Правобережне відділення № 6719 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено. Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»в особі філії Правобережне відділення № 6719, Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії № 2991/07 Новомосковського відділення № 2991 Дніпропетровського обласного управління про зарахування грошових коштів та стягнення моральної шкоди, та за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Правобережне відділення № 6719 про внесення змін до договору задоволено частково (т. 1 а.с.74-81).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2011 року апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задоволено частково. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року змінено в частині розміру стягнутої з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суми заборгованості. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 889/1 від 15 серпня 2008 року в сумі 829583 грн. 32 коп. та судові витрати в розмірі 1820 грн., а всього 831403 (вісімсот тридцять одна тисяча чотириста три) грн. 32 коп. Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року в частині відмови ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення моральної шкоди залишено без змін. В решті рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року скасовано та постановлено нове, яким відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зарахування грошових коштів та внесення змін до іпотечного договору від 15 серпня 2008 року (т. 1 а.с.86-92).

Цим же рішенням встановлено, що останній платіж за договором про іпотечний кредит був здійснений ОСОБА_2 31.01.2010р. Заборгованість ОСОБА_2 перед ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Правобережне відділення № 6719 за договором про іпотечний кредит станом на 07.10.2010р. становить 829 583,32 грн., в тому числі прострочена заборгованість по кредиту -7835,86 грн., прострочені відсотки за користування кредитом - 84514,59 грн., пеня за порушення строків платежу - 5873, 04 грн., залишок по сплаті кредиту 704921,35 грн., неустойка за порушення п. 5.4 договору про іпотечний кредит - 290,58 грн., неустойка за невиконання п. 3.3.9 іпотечного договору - 26147,90 грн.

11 березня 2013 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_8 виконавчий лист № 2-496 виданий 16.01.2012р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" боргу на загальну суму 831403,32грн., оскільки коштів від реалізації майна недостатньо для задоволення вимог стягувача (т.1 а.с.156).

З розпорядження № 31966687 від 08.02.2013 року вбачається, що грошові кошти у сумі 152951,42грн., що надійшли 06.02.2013 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа № 2-496 виданого 16.01.2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" боргу 831403,32грн. відповідно до ст. 45 ЗУ "Про виконавче провадження" необхідно перерахувати 152951,42грн. на користь ТВБВ І типу № 10003/0603 філії Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" (т. 1 а.с.157).

З розпорядження № 172/25 від 08.02.2013р. вбачається, що кошти в сумі 15331,63грн., які надійшли 06.02.2013р. по виконавчому провадженню № 31966687 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ "Державний ощадний банк України" боргу 831403,32грн. перерахувати з депозитного рахунку Ленінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на реквізити виконавчого збору (т. 1 а.с.157 з об.).

За клопотанням відповідача ОСОБА_3 ухвалою судді від 06 квітня 2015 року було призначено по цивільній справі за позовною заявою Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" в особі філії Дніпропетровське обласне управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, проведення судової почеркознавчої експертизи для встановлення, ким виконаний підпис у договорі поруки № 889/1а від 15 серпня 2008 року (т. 1 а.с.182).

З висновку № 4850-15 судової почеркознавчої експертизи від 23.10.2015 року підписи від імені ОСОБА_3 в графах "підпис Поручителя" та "Поручитель:" кожного аркушу договору поруки № 889/1а від 15.08.2008 (крим. спр. № 1/402/11, а.с.79-81), всього 4 підписи - імовірно виконані самою ОСОБА_3 (т. 1 а.с.225-233).

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до положень ст. ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

У відповідності до ст. 543 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Солідарний обов'язок боржників за змістом ст. 543 ЦК України полягає у тому, що кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі.

Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до ст. 554 ЦК України:

1. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

2. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

3. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Нормами ст. 258 ЦК України визначено спеціальну позовну давність в один рік, яка застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Частиною 1 статті 259 ЦК України закріплено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

В силу ч.ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Роз'ясненнями, наданими в п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України у справі № 6-31цс15 від 03 червня 2015 року зазначено, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Представник відповідача наполягала на застосуванні позовної давності до спірних правовідносин.

Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Так, суд ставиться критично до посилань представника відповідача щодо пропущення позивачем строку позовної давності.

Як було встановлено судом, позивач звертався до суду з позовом до відповідачів у листопаді 2010 року, по якому було ухвалено судове рішення про стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_2 по 07.10.2010р. Потім позивач звернувся до суду 01 жовтня 2014 року, але ухвалою судді від 21 жовтня 2014 року позов було повернуто для подачі до належного суду. Крім того, договором про іпотечний кредит термін остаточного погашення 14 серпня 2028 року. При виконанні судового рішеннягрошові кошти у сумі 152951,42грн., що надійшли 06.02.2013 року на рахунок з обліку депозитних сум Ощадбанку при примусовому виконанні виконавчого документа № 2-496 виданого 16.01.2012 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська. Також п. 7.8. договору про іпотечний кредит та п. 5.4. договору поруки сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України до 3 (трьох) років для всіх грошових зобов'язань поручителя (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами кредитного договору та цього договору.

Таким чином, строк позовної давності для вимог про стягнення заборгованості з відповідачів позивачем не пропущено.

З наведених обставин суд доходить висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованість за договором про іпотечний кредит, яка утворилася за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р. включно.

Разом з тим, не підлягають стягненню 3% річних, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України, зазначений платіж може бути стягнутий за порушення грошового зобовязання лише у разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Договором встановлено 14% річних за кредитом.

У звязку з такими обставинами та вимогами закону, вимоги позивача в частині стягнення 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу та за несвоєчасну сплату процентів задоволенню не підлягають.

Також задоволенню не підлягає сума боргу за кредитом, оскільки ця сума вже була стягнута за рішенням суду з відповідача ОСОБА_2

Позивач зокрема просить суд стягнути із відповідачів 10% від вартості невиконання зобов'язання п. 7.2 іпотечного договору № 889/1 у розмірі 89822,74 грн. в якості, заявляючи при цьому вимоги і про стягнення пені.

Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України.

У звязку з такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафу у розмірі 89822,74грн. задоволенню не підлягає.

Також слід зазначити, що підставою для стягнення цих сум згідно позовних вимог по даній справі є договір про іпотечний кредит та договір поруки, а не договір іпотеки, на який банк не посилається. Договором про іпотечний кредит та договором поруки такий штраф не передбачений. Крім того, предмет іпотеки за кредитним договором вже був реалізований і кошти від реалізації надійшли на рахунок позивача. і виконувати обовязок по страхуванню цього обєкта у відповідача не було підстав.

Таким чином, вирішуючи питання щодо суми, яка підлягає стягненню суд виходить з розрахунку позивача по кредитному договору № 889/1 від 15 серпня 2015 року станом на 21 січня 2015 року (т. 1 а.с.128-129). Оскільки рішенням Самарського районного суду стягнуто заборгованість по 07.10.2010 року включно, тому підлягає стягненню за період з 08.10.2010р. по 21.01.2015р.: прострочена заборгованість за відсотками у розмірі 50307,19 дол. США, поточна заборгованість по відсоткам у розмірі 1910,68 дол. США, пеня за порушення строків платежів за відсотками у розмірі 19425 дол. США, пеня за порушення строків платежів за тілом кредиту у розмірі 2010,63 дол. США.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

При цьому суд виходить з курсу НБУ станом на день ухвалення рішення 16.12.2015р. 23,45 гривні за один долар США, отже у еквіваленті національної валюти України заборгованість складатиме (50307,19дол. США + 1910,68дол. США + 19425,03 дол. США + 2010,63 дол. США) Х 23,45 = 73653,53 Х 23,45 = 1727175,28(грн.)

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Розглядаючи позови в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, оцінюючи їх в сукупності та аналізуючи зміст наведених вище норм права, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходив з наступного.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача, понесені ними при зверненні до суду судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 524, 526, 527, 530, 533, 541, 543, 549, 553, 554, 555, 559, 610, 611, 612, 625, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-64, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором № 889/1 від 15 серпня 2008 року, що утворилася за період з 08.10.2010 року по 21.01.2015 року та складається із: простроченої заборгованості по відсоткам 50307,19 доларів США, поточної заборгованості по відсоткам 1910, 68 доларів США, пені за порушення строків платежів за відсотками 19425,03 долара США, пені за порушення строків платежів за тілом кредиту 2010,63 долара США, що в сумі складає 73653,53 доларів США і дорівнює 1727175,28 грн.

Стягнути із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3654,00 грн., по 1827,00 грн. з кожного.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков