Провадження № 4-с/225/11/2015
Справа № 225/3079/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

при секретарі Бондарчук Т.І.,

за участю:

представника заявника ОСОБА_1,

представника відділу ДВС ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області скаргу ОСОБА_3 про бездіяльність державного виконавця з примусового виконання судового рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року заявник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області (надалі - ВДВС) з примусового виконання рішення суду про відшкодування моральної шкоди.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 27.03.2012 року в провадженні державного виконавця ВДВС знаходиться виконавче провадження № ВП 31921756 з примусового виконання виконавчого листа № 2/512/849/12, виданого 13.03.2012 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на його користь в відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 грн. Після спливу встановленого законом шестимісячного строку для виконання рішення суду, грошові кошти за виконавчим документом на його користь не сплачені та протягом всього цього часу він не отримував жодних копій документів про хід виконавчого провадження. В грудні 2013 року ним до ВДВС було подано ухвалу Дзержинського міського суду Донецької області від 24.10.2013 року, відповідно до якої його віднесено до другої черги вимог стягувачів. Однак, зміна черговості вимог не спричинила скоріше виконання судового рішення. Починаючи з березня 2012 року, державним виконавцем жодних дій примусового характеру так і не здійснено. Так, державний виконавець у своїй діяльності допустив порушення його прав та законних інтересів. З цих підстав, він звернувся до суду зі скаргою для захисту своїх порушених прав і просить визнати бездіяльність державного виконавця та зобовязати його накласти арешт на всі рахунки в банківських установах у межах суми боргу.

Заявник у судове засідання не зявився, його інтереси за довіреністю представляв ОСОБА_1, який заявлені вимоги підтримав повністю.

В судовому засіданні представник відділу ДВС проти задоволення заявлених вимог заперечує, скаргу не визнав, оскільки вважає, що вона є необґрунтованою та не доведеною.

В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що зазначений виконавчий лист прийнятий до виконання 27.03.2012 року, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.03.2012 року, копії якої поштовим звязком направлено сторонам за вих. № 6870 та № 6871. Боржнику, тобто державному підприємству «Дзержинськвугілля» було встановлено строк для добровільного виконання вищезазначеного виконавчого листа в межах семиденного строку. В звязку з невиконанням у добровільному порядку зазначеного виконавчого листа, 06.04.2012 року відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору на користь держави у розмірі 10% від стягнутої суми і відповідно до ст. 33 цього Закону по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого листа було приєднано до складу зведеного виконавчого провадження ВП № 7131024 про стягнення грошових коштів з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь фізичних та юридичних осіб. З метою виконання зведеного виконавчого провадження ВП № 7131024 державним виконавцем неодноразово накладався арешт на грошові кошти боржника, що містились на рахунках в банківських установах. Внаслідок проведення цих дій з рахунків ДП «Дзержинськвугілля» постійно стягуються грошові кошти, які сплачуються стягувачам. Крім того, зазначив, що державним виконавцем були надіслані запити до установ МРЕВ, БТІ. Після встановлення автотранспорту боржника державним виконавцем була винесена постанова про арешт цього автотранспорту та внесена заборона на його відчуження. Але розпочати процес примусової реалізації виявленого майна не вдається, оскільки Законом України «Про примусову реалізацію майна» встановлені обмеження щодо реалізації майна підприємств у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25%. Боржник ДП «Дзержинськвугілля» є державним підприємством і частка його статутного фонду держави становить 100%. Також зазначив, що зведене виконавче провадження № 7131024 виконується в межах загальної суми боргу та у відповідності ст. 43, 44 Закону України «Про виконавче провадження». Строк виконання рішення суду за вказаним виконавчим провадженням не порушено. Отже вищезазначений виконавчий документ перебуває в провадженні відділу ДВС Дзержинського міського управління юстиції та підлягає примусовому виконанню. В той же час, представник відділу ДВС погодився з тим, що державним виконавцем не в повному обсязі вжиті всі заходи для примусового виконання зведеного виконавчого провадження, де боржником є ДП «Дзержинськвугілля».

Вислухавши пояснення представника заявника, начальника відділу ДВС, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлена скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ст.385 ЦПК України передбачає, що скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Заявник ОСОБА_3 про порушення своїх прав дізнався 19.05.2015 року, коли ознайомився з матеріалами виконавчого провадження. Тому суд вважає, що заявником не пропущено строк звернення до суду.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606 XIV із змінами та доповненнями (надалі Закон від 21.04.1999 року).

Судом встановлено, що виконавчий лист № 2/512/849/2012 виданий Дзержинським міським судом Донецької області 13.03.2012 року про стягнення з ДП «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_3 боргу у відшкодування моральної шкоди у розмірі 40 000 грн. знаходиться на виконанні в відділі Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області (надалі відділ ДВС) На підставі даного виконавчого документа 29.03.2012 року державним виконавцем відділу ДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 31921756.

Відповідно до пояснень представника заявника, які не спростовані в судовому засіданні, встановлено, що станом на 19.06.2015 року грошові кошти за цим виконавчим листом на користь ОСОБА_3 не сплачені. Отже, вищезазначений виконавчий документ у порушення шестимісячного строку, встановленого Законом України «Про виконавче провадження», продовжує перебувати в провадженні відділу ДВС і залишається невиконаним.

У звязку з цим, суд зазначає наступне.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до Закону України «Про виконавчу службу» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та у межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

До кола цих заходів відповідно до статті 52 вказаного Закону віднесено звернення стягнення на грошові кошти та майно боржника. Частинами 2, 3, 4 цієї статті передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно ст.59 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в податкових органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

У разі якщо після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судове рішення і відкриває нові рахунки у банках чи інших фінансових установах, державний виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4.1.9. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Начальник відділу ДВС Дзержинського міського управління юстиції в судовому засіданні підтвердив, що з метою виконання зведеного виконавчого провадження ВП № 7131024 державним виконавцем неодноразово накладався арешт на грошові кошти ДП «Дзержинськвугілля», що містились на рахунках в банківських установах. Внаслідок проведення цих дій з рахунків ДП «Дзержинськвугілля» постійно стягувалися грошові кошти, які сплачувалися стягувачам. Останній раз, коли грошові кошти розподілялися між стягувачами було в червні 2014 року. В той же час, начальником відділу ДВС зазначено, що після арешту рахунків підприємство - боржник відкривало нові рахунки, через що державним виконавцем до прокуратури м.Дзержинська направлялися подання щодо притягнення посадових осіб підприємства до кримінальної відповідальності. Однак до наступного часу рішення по ним не прийнято. При цьому він зазначив, що нові рахунки боржника не арештовувалися і на момент розгляду справи підприємство користується ними.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що державний виконавець не скористався правами, наданими йому Законом від 21.04.1999 року, направленими на своєчасне та неупереджене виконання судового рішення та своєю бездіяльністю допустив порушення прав та законних інтересів ОСОБА_3 на своєчасне отримання грошових коштів за судовим рішенням.

За таких обставин, суд вважає за необхідне бездіяльність державного виконавця з примусового виконання виконавчого документа на користь ОСОБА_3 по відшкодуванню моральної шкоди визнати незаконною, оскільки вона дозволяє боржнику державному підприємству безперешкодно ухилятися від виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи те, що суд не вправі зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом від 21.04.1999 року можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, тому суд вважає за можливе зобовязати начальника відділу Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області в провадженні якого на даний час перебуває зведене виконавче провадження вжити всіх необхідних заходів, передбачених ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повного виконання виконавчого листа № 2/512/849/12, виданого 13.03.2012 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_3 грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 грн.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 386-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 про визнання бездіяльності державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області з примусового виконання рішення суду неправомірною та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області з примусового виконання виконавчого листа № 2/512/849/12, виданого 13.03.2012 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_3 грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 грн.

Зобовязати начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області вжити всіх необхідних заходів, передбачених ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повного виконання виконавчого листа № 2/512/849/12, виданого 13.03.2012 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_3 грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в сумі 40000 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя