Провадження № 2/337/619/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2015 року Хортицкий районний суд міста Запорожжя

в складі: головуючого судді Нещеретної Л.М.

при секретарі Шварцер Г.М.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Хортицький районний відділ в м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, МКП «Основаніє» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2 в якому просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, посилаючись на те, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі але не мешкають, відповідач ОСОБА_5 з березня 2014 року, ОСОБА_2 з березня 2006 року, що порушує його права. Перешкод у проживанні в квартирі відповідачам ніхто не чинив.

За заявою позивача, ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування житловим приміщенням залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги відносно ОСОБА_2, суду пояснив, що АДРЕСА_2 була отримана ним на родину у 1991 році, а саме на нього та його дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Відповідач ОСОБА_2 з 2006 року в квартирі не проживає, вийшла заміж та мешкає разом з чоловіком за іншою адресою, за якою саме не знає, оскільки у нього з дочкою склалися неприязні стосунки. У зазначеній двохкімнатній квартирі з 2006 року мешкав в одній із кімнат він з матірю а в іншій ОСОБА_5, який є наркозалежним. Вважає, що ОСОБА_2 могла б мешкати в одній кімнаті з братом, однак не мешкала в квартирі, а лише 4-5 разів приходила. У грудні 2014 року разом з відповідачами звертались з приводу приватизації квартири, однак згодом він відмовився від приватизації. За цей час він змінив замки на внутрішніх дверях, ключ від яких у ОСОБА_2 відсутній, а від зовнішньої двері у відповідача ключ є. При складанні акту МКП «Основаніє» було вказано, що ОСОБА_2 не мешкає у квартирі, однак причина не проживання не зясовувалась. Просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою, щоб йому було легше сплачувати за житлово-комунальні послуги. Відповідач за житлово-комунальні послуги не сплачує, однак позивач сам має заборгованість за комунальні послуги.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні з позовом не згодні, суду пояснили, що ОСОБА_2 у квартирі не мешкає у звязку з неможливістю проживання. У 2006 році в двохкімнатній квартирі одну кімнату займав позивач разом зі своєю матірю, яка перенесла інфаркт та потребувала догляду, а в іншій кімнаті проживав ОСОБА_5, який був наркозалежним. ОСОБА_2 перебувала у шлюбі та разом з чоловіком не мала можливості проживати у спірній квартирі, тому вони орендували житло. Від житлової площі у спірній квартирі ОСОБА_2 ніколи не відмовлялась, квартира була отримана позивачем на родину у 1991 році, вона надавала кошти на оплату за комунальні послуги. Крім того позивач зловживав алкогольними напоями та тютюновими виробами в квартирі, у звязку з чим відповідач за станом свого здоровя не могла знаходитьсь у зазначеному приміщенні. Оскільки позивач зловживав алкогольними напоями та тютюновими виробами у неї з позивачем склалися неприязні стосунки. В грудні 2014 року було вирішено приватизувати квартиру, підготовлені необхідні документи, однак позивач від приватизації квартири відмовився, тому ключ від вхідної двері не віддавала.

Представник третьої особи: МКП «Основаніє» в судовому засіданні пояснила, що до МКП «Основаніє» звернувся позивач з метою складання акту щодо не проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1. 06.02.2015 року після проведення обстеження квартири було встановлено, що зі слів сусідів у вказаній квартирі зареєстрований та мешкає ОСОБА_1 Крім того у квартирі зареєстровані однак не мешкають ОСОБА_5 з березня 2014 року, ОСОБА_2 з березня 2006 року. Після чого було складено акт.

Третя особа - Хортицький РВ у м. Запоріжжі УДМСУ у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до вимог ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу у межах вимог, заперечень, та доказів наданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, відповідача, представників відповідача та третьої особи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно довідки МКП «Основаніє» від 09.02.2015 року № 620 та акту МКП «Основаніє» від 06.02.2015 року у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані позивач ОСОБА_1, відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Зі слів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вищезазначеною адресою не мешкають: ОСОБА_5 з березня 2014 року, ОСОБА_2 з березня 2006 року (а.с.4,5)

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що були присутні при складанні акту МКП «Основаніє» та повідомили, що відповідача ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_3 не бачили. В спірній квартирі мешкає один позивач. Раніше у зазначеній квартирі також мешкала мати позивача та іноді син ОСОБА_5. При складанні акту позивач повідомив, що не знає де мешкає його дочка.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що у 2006 році уклав шлюб з відповідачкою та мешкали у орендованих квартирах. Жити у спірній двохкімнатній квартирі було неможливо, оскільки позивач зловживав спиртними напоями а ОСОБА_5 є наркозалежним. Крім того у квартирі жила мати позивача, яка хворіла та потребувала догляду. У ОСОБА_2 з позивачем були складні стосунки, однак ОСОБА_2 періодично приходила до спірної квартири на давала гроші на оплату житла.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що ОСОБА_2 не мешкає у спірній двохкімнатній квартирі оскільки у одній кімнаті проживав її брат, а в іншій - батько зі своєю матірю. У ОСОБА_2 з батьком були конфлікти у звязку з тим, що позивач зловживав спиртними напоями та курив у квартирі. На оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_2 надавала гроші, періодично приходила, від житлової площі не відмовлялась, бажала приватизувати квартиру.

Згідно ст.ст.71, 72 ЖК України член родини наймача може бути визнаний втратившими право користування житловим приміщенням у випадку його відсутності на спірній житлоплощі більше шести місяців. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про деякі питання, які виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12.04.1985 р. зі змінами й доповненнями по справах про визнання наймача або члена його родини втратившим право користування житловим приміщенням (ст.71 ЖК України) суд повинен з'ясувати причини відсутності відповідача понад установлені строки. У випадку їхньої поважності (внаслідок неправомірного поводження інших членів родини) суд може продовжити пропущений строк.

Як вбачається з довідки КУ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» від 16.04.2015 року № 488/01-20 за даними амбулаторної картки ОСОБА_2 зверталася до КЗ «ЗЦПМСД №5» 27.03.2014 року та лікувалась амбулаторно (а.с.58).

Відповідно заяви від 22.05.2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 була складена заява про надання згоди на приватизацію квартири АДРЕСА_3 (а.с.89).

Відповідно до ч.2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

З огляду на викладене вбачається, що станом на 22.01.2015 року позивачем визнавалося право ОСОБА_2 на користування спірною квартирою та з цього часу не пройшов шестимісячний строк відсутності без поважних причин.

Виходячи з засад справедливості, та на підставі представлених доказів, пояснень свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, суд робить висновок, що відповідач не відмовилася від спірного житла, періодично приїздила до спірної квартири від якої має ключі, у звязку із складними стосунками між нею та батьком не мала можливості мешкати разом з чоловіком у зазначеній квартирі, тому суд вважає, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі із поважних причин.

До пояснень свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та акту МКП «Основаніє» (а.с.5) суд відносить критично, оскільки акт складено на предмет фактичного не проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_2 у квартирі за проханням позивача. Акт містить заздалегідь надрукований текст з зазначенням факту не проживання у квартирі з послідуючим вписуванням прізвищ свідків. Крім того при складанні акту не зясовано фактичне місце знаходження відповідача та причини її не проживання у спірній квартирі, отже суд вважає, що в позовних вимогах про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4-11, 14, 57, 60, 88, 174, 209, 213-215, ЦПК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Хортицький районний відділ в м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області, МКП «Основаніє» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.М. Нещеретна