РІШЕННЯ

іменем України

01 липня 2015 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю: секретаря Іванової О.В.

позивача ОСОБА_1

відповідачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

20.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, а 27.05.2015 року з уточненою позовною заявою, в якій просив зменшити розмір аліментів, які він сплачує на користь ОСОБА_2. на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01.04.2010 року з нього на користь відповідачки стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини, а рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.02.2011 року визначено аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати до досягнення дитиною повноліття.

З 15 листопада 2013 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає з ним та знаходяться на його утримані.

На даний час він офіційно працевлаштований на посаді продавця непродовольчих товарів ТОВ "Епіцентр".

Його матеріальне та сімейне становище значно змінилося, оскільки він повторно одружився і в нього народився ще один син; його заробітна плата за останні шість місяців зменшилася майже на 700 грн.

В умовах соціально-економічної кризи в нашій державі, коли з кожним днем росте інфляція, ціни на всі продукти та товари першої необхідності підвищуються, при тому, що заробітна плата не зростає, а тільки знижується, йому дуже важко утримувати обох дітей саме у визначеній рішенням суду сумі.

Зменшення розміру аліментів, які він має намір сплачувати на утримання сина, в жодному разі не може вважатися тим, що він має намір ухилитися від сплати аліментів, а лише те, що він фактично позбавлений можливості сплачувати аліменти у розмірі, що встановлена рішенням судів і належним чином забезпечувати обох дітей, щоб будь-хто з них не відчував труднощів у матеріальному забезпеченні.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, позивач пояснив, що дійсними причинами звернення з позовом є неналежне відношення до нього з боку відповідачки, наявність у нього сумнівів щодо його батьківства по відношенню до дитини, а також неузгодженість суми заборгованості по сплаті аліментів, яка нарахована виконавчою службою, внаслідок чого з нього утримується 50% заробітної плати на погашення заборгованості по аліментам.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила залишити без змін розмір аліментів, що стягуються з позивача на її користь. Пояснила, що позивач тривалий час нерегулярно платив аліменти, через що виникла заборгованість. Незважаючи на це, вона не зверталася зі скаргами на затримку щодо сплати аліментів. Зменшення розміру аліментів значно погіршить положення їх сина, який потребує коштів не лише на утримання, а й на розвиток його здібностей. Крім того, просила врахувати, що на даний час вона уклала новий шлюб та має ще одну дитину.

Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

З копій свідоцтв про народження та про розірвання шлюбу вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2. перебували в зареєстрованому шлюбі до 05.02.2010 року та мають спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а. с. 7, 8).

За рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 23.02.2011 року №2-954/11 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2. стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання чинності рішенням суду. (а. с. 9).

Даними копій свідоцтв про шлюб та про народження підтверджуються доводи позивача про те, що він перебуває з 15 листопада 2013 року у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7, мають малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. (а. с. 10, 11).

З довідки КП "Зміїв-сервіс" №760 від 30.01.2015 року, копії договору купівлі-продажу, витягу з Державного реєстру правочинів, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_7 та малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживають по АДРЕСА_1, яка належить в цілому ОСОБА_8 (а. с. 13-16).

З довідки, виданої ТОВ "Епіцентр К" від 04.02.2015 року, вбачається, що ОСОБА_1 працює продавцем непродовольчих товарів, за період з серпня 2014 року по січень 2015 року мав дохід 29914 грн. 22 коп., отримано заробітної плати 24063 грн. 00 коп. (а. с. 12).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

У відповідності зі ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що в майновому та сімейному стані сторін, з часу постановлення рішення Зміївського районного суду від 23.02.2011 року, відбулися зміни: як у позивача, так і у відповідачки, крім спільної дитини, народилися інші діти; позивач змінив місце роботи, на новому місці роботи його доходи є значно більшими, ніж на попередньому місці роботи в ТОВ "Альянс-Холдинг" (а. с. 9).

Водночас, зазначені зміни в сімейному та майновому стані не дають підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дитини.

Так, відомості щодо розміру доходів позивача вказують не на погіршення, а навпаки, на значне покращення майнового стану позивача порівняно з тим, яке він мав під час визначення розміру аліментів в розмірі 1/4 частки його заробітної плати.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника та збитків чи шкоди, заподіяних злочином, - п'ятдесят відсотків; за всіма іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - двадцять відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Виходячи з положень зазначеної норми наявність у позивача ще однієї дитини не перешкоджає стягуванню з нього аліментів в розмірі 1/4 частки заробітної плати, оскільки цим не порушуються права другої дитини на належне утримання від батька. У разі стягування на другу дитину аліментів у такому ж розмірі, як і на першу, загальний розмір аліментів не перевищуватиме 1/2 частки доходів позивача, що відповідає вимогам ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження".

Доводи позивача щодо погіршення стосунків з відповідачкою та наявності у позивача сумнівів щодо свого батьківства по відношенню до дитини не стосуються предмету спору та судом до уваги не беруться.

Позивачем ОСОБА_1 не надано доказів виникнення обставин, які вказують на таку зміну матеріального або сімейного стану, яка б могла бути підставою для зменшення розміру аліментів.

І навпаки, зменшення розміру аліментів за тих обставин, які вказані позивачем, значною мірою погіршила б становище малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в тому числі і порівняно з положенням малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства".

За таких обставин, оскільки позивачем не надано доказів наявності обставин, передбачених ст. 192 Сімейного кодексу України для зменшення розміру аліментів, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: