Справа № 523/7328/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі: головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання відмови незаконною та зобов'язання визнати наймачем

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулась до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради (далі Відповідач) з позовом про визнання відмови незаконною та зобов'язання визнати наймачем за наступних обставин.

Позивач проживала однією сім'єю з ОСОБА_2. В підтвердження цього факту є рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 15 березня 2012 року, в резолютивній частині якого зазначено, що встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 з ОСОБА_1 без шлюбу.

28 грудня 2004 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради видано ордер на жиле приміщення № 6931 серія ПР на ім'я ОСОБА_2 на жиле приміщення жилою площею 15,2 кв.м., розташоване за адресою АДРЕСА_1.

14 серпня 2011 року ОСОБА_2 помер.

Позивачка вселилась до квартири за адресою АДРЕСА_1 як член сім'ї наймача, ОСОБА_2, хоча і не зареєструвала місце свого проживання у вказаній квартирі. Інших членів сім'ї, які б проживали в квартирі, у померлого немає.

На підставі вказаного Позивачка 10.03.2015р. звернулась до Відповідача із заявою про визнання її наймачем квартири, яка знаходиться за вказаною адресою в порядку ст.,106 ЖК України як члена сім'ї померлого ОСОБА_2 - попереднього наймача квартири на підставі ордеру на жиле приміщення № 6931 серія ПР.

Як стало відомо з листа Відповідача №Д-382 від 08.04.2015р. Позивачу відмовлено у задоволенні заяви виходячи з того, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09.10.2013р. Позивачу відмовлено у визнанні права користування квартирою.

За викладених обставин Позивач просить визнати незаконною відмову Відповідача в задоволенні вимоги про визнання її наймачем квартири, яка знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Маловського, буд.10 к 70, в порядку ст.106 ЖК України як члена сім'ї померлого ОСОБА_2 - попереднього наймача квартири на підставі ордеру на жиле приміщення № 6931 серія ПР та зобовязати Відповідача визнати її наймачем вказаної квартири.

Відповідач надав суду письмові заперечення на позов, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_2, яка знаходилась в користуванні померлого ОСОБА_2 не приватизована та відповідно знаходиться у комунальній власності громади міста Одеси в особі Одеської міської ради та оперативному управлінні Відповідача.

Відповідач також зазначив, що у Позивача відсутні будь-які документи, що дають право на зайняття жилого приміщення за вказаною адресою.

Дане питання було предметом розгляду судів першої, апеляційної та касаційної інстанції і по суті вже вирішено.

В судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про відмові в задоволенні заявлених вимог.

Встановлено, що рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 15 березня 2012 року по справі № 1527/2-О-376/11 встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 без шлюбу з червня 2005 року по 14 серпня 2011 року (а.с.4-5).

ОСОБА_2 помер 14 серпня 2011 року згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖД № 280287 (а.с.6).

Приморською районною адміністрацією виконкому Одеської міської ради 28 грудня 2004 року ОСОБА_2 було видано ордер на жиле приміщення № 6931 серія ПР на АДРЕСА_3 (а.с.7).

Позивач в 2013 році звернулась до суду з позовом про визнання права користування житловим приміщенням та визнання її наймачем вказаної квартири.

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 25 червня 2013 року по справі № 523/2195/13-ц за Позивачем було визнано право користування АДРЕСА_3. В решті позову відмовлено (а.с.23-24).

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2013 року вказане рішення скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Позивача відмовлено. При цьому зазначено, що Позивач і ОСОБА_2 проживали однією сімєю і вели спільне господарство за адресою : місто Одеса, вулиця Хуторська,27. Дані про те, що Позивач та ОСОБА_2 проживали постійно в АДРЕСА_3, відсутні (а.с.25-26).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України іфд 04 червня 2014 року вказані судові рішення залишені без змін (а.с.28-30).

Відповідач звернувся до суду з позовом про виселення Позивача з АДРЕСА_3.

18 березня 2015 року рішенням по справі № 523/2081/15-ц Суворовський районний суд міста Одеси виселив Позивача із вказаної квартири (а.с.31).

На підставі вказаного рішення Другим Суворовським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 14 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження (а.с.32).

На даний час Позивач оскаржує вказане заочне рішення.

Згідно з пунктом ч.ч. 1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен -з'ясувати, чи дотриманий встановлений

порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх шенів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщені, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу х проживання, чи не обумовлювався-угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Згідно п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд вважає, що Позивач не надав будь-яких доказів спільного проживання з ОСОБА_2 в спірної квартирі, та з урахуванням прийнятих судових рішень позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57,60,61,209, 212- 215 ,218 ЦПК України,ч.ч. 1,2 ст. 64 ,ст. 65 ЖК України , п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» суд,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання відмови незаконною та зобов'язання визнати наймачем відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд міста Одеса шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя-