Справа № 344/3992/15-ц
Провадження № 2/344/2435/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Гречун Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1993 року. Від даного шлюбу народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У листопаді 2005 року шлюб між сторонами був розірваний, але вони фактично продовжували проживати однією сімєю. 29 вересня 2006 року у сторін народилася дочка ОСОБА_4. У даний час сторони проживають окремо, а діти, які проживають разом із позивачем, перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, проте, на її погляд, може надавати їй матеріальну допомогу, але самоусунувся від надання такої допомоги. Також позивач вказала, що витрачає значні кошти для забезпечення належного фізичного, духовного розвитку дітей, розвитку їх творчих та пізнавальних здібностей. За таких обставин позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки заробітної плати щомісяця, починаючи з дня подання заяви до досягнення старшою дитиною повноліття, а надалі у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісяця до досягнення молодшою дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дітей у розмірі 33 094,00 грн. ОСОБА_5 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1993 року. Від даного шлюбу народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У листопаді 2005 року шлюб між сторонами був розірваний, але вони фактично продовжували проживати однією сімєю. 29 вересня 2006 року у сторін народилася дочка ОСОБА_4. У даний час сторони проживають окремо, а діти, які проживають разом із позивачем, перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, проте, на її погляд, може надавати їй матеріальну допомогу, але самоусунувся від надання такої допомоги. Також позивач вказала, що витрачає значні кошти для забезпечення належного фізичного, духовного розвитку дітей, розвитку їх творчих та пізнавальних здібностей. За таких обставин позивач поставила питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки заробітної плати щомісяця, починаючи з дня подання заяви до досягнення старшою дитиною повноліття, а надалі у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісяця до досягнення молодшою дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дітей у розмірі 33 094,00 грн.

12 травня 2015 року до суду надійшла заява від позивача про збільшення та зменшення позовних вимог. Відповідно до даної заяви, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки заробітної плати щомісяця до досягнення старшою дитиною повноліття, а надалі у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісяця до досягнення молодшою дитиною повноліття, починаючи з моменту подачі позову до суду, фактично понесені додаткові витрати на дітей у розмірі 18 828,50 грн. та додаткові витрати, повязані з розвитком здібностей дітей, у розмірі 504,00 грн. щомісяця.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились, представник позивача подала суду заяву, за змістом якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 77, 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній даних і доказів, так як у суду є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а позивач не заперечує проти такого розгляду.

Суд, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 січня 1993 року по 08 листопада 2005 року (а.с. 13).

Сторони мають дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14-15).

ОСОБА_6 та ОСОБА_4 проживають разом з позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 займає посаду завідуючого ортопедично-травматичного відділення Обласної клінічної лікарні міста Івано-Франківської області та згідно поданої заяви з заробітної плати утримуються аліменти у розмірі 33 % доходів на користь ОСОБА_1 з 01.10.2014 року (а.с. 43).

Відповідач є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 99).

ОСОБА_2 має у власності нерухоме майно та транспортний засіб (а.с. 70-76).

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відвідують додаткові заняття з англійської мови, у секції бразильського «джиу-джитсу», в технічній студії «Винахідник» (а.с. 77-80).

ОСОБА_3 має захворювання (а.с. 16-17).

17 грудня 2014 року між позивачем та Туристичною фірмою «Кентавр» укладений договір № 17121401 про надання туристських послуг, згідно п. 1.7 якого загальна вартість туру складає 36 920,00 грн., що була сплачена позивачем (а.с. 18-27, 88).

05 лютого 2015 року між позивачем та Приватним підприємством «Туристична агенція «Довіра ІФ» укладений договір на туристичне обслуговування, відповідно до п. 3.1 якого загальна вартість послуг становить 12 720,00 грн. (а.с. 28-31, 81-87).

Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я відповідача, те, що у нього на утриманні, окрім сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача. У зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подачі позову до суду, тобто з 16 березня 2015 року, і до досягнення дітьми повноліття, задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково, оскільки відповідач має можливість надавати позивачу на утримання дітей аліменти саме у такому розмірі.

Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, то суд виходить з наступного.

Згідно положень ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно, з врахуванням роз'яснень Верховного Суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 18), до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Судом встановлено, що позивачем здійснюються додаткові витрати на дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що викликані розвитком здібностей дітей, хворобою сина ОСОБА_8, тому позовні вимоги про стягнення фактично понесених додаткових витрат на дітей у розмірі 18 828,50 грн. та щомісячних додаткових витрат у розмірі 504,00 грн. підлягають задоволенню.

Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 відповідача до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей підлягають частковому задоволенню.

У відповідностізі ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, на виконання вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 180-185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, 222-224, 292, 294, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 16 березня 2015 року до досягнення сином ОСОБА_8 повноліття, потім у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, фактично понесені додаткові витрати на дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 18 828,50 грн. (вісімнадцять тисяч вісімсот двадцять вісім грн. 50 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, на дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, додаткові витрати, повязані з розвитком здібностей, у розмірі 504,00 грн. (пятсот чотири грн. 00 коп.) щомісяця.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Л.В. Мелещенко