ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8463/15-ц
провадження № 2/753/4758/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сирбул О.Ф.

при секретарі Борисові М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди,

встановив:

У травні 2015 року ОСОБА_2 (надалі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 (надалі по тексту - Відповідачі), третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_5, від цього шлюбу народилася дитина ОСОБА_6. Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.05.2001 р. ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 купили житловий будинок під номером АДРЕСА_1, в таких долях: ОСОБА_5 - 1/2 частину, ОСОБА_4 - 1/4 частину, ОСОБА_3 - 1/4 частину. Після укладення шлюбу і народження дитини сім'я ОСОБА_2 фактично користувалася житловим будинком, позначеним у технічному паспорті під літерою «А», гаражем літера «Г», погребом «Л»; сім'я ОСОБА_3 - рештою приміщень. В теплий період року проживали сім'єю в будинку дружини, а в холодний період, взимку та восени проживали в квартирі позивача. Однак після смерті дружини відповідачі стали чинити позивачу перешкоди у користуванні нерухомим майном яку було у фактичному користуванні сім'ї при житті дружини. У грудні 2013 року відповідачами було змінено замки у гаражі літера «Г», яким користувалась родина ОСОБА_2 та був встановлений замок у вхідну хвіртку, що взагалі унеможливило позивачу прохід до двору. По даним фактам позивач усно та письмово звертався до Дарницького РУ ГУ МВС України в місті Києві. Протиправною поведінкою відповідачів, які чинять перешкоди у користуванні майном завдаються фізичні та душевні страждання. Незаконними діями відповідачів позивачу завдано психологічного стресу та нанесено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5 000,00 грн.

В своїх позовних вимогах просив суд зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні майном: літньою кухнею - літера «Б», сараєм - літера «В», вбиральнею - літера «Д», спорудженнями під № 1 - 4 домоволодіння АДРЕСА_1 та передати Позивачу комплект ключів від вказаних приміщень. Стягнути солідарно з Відповідачів на користь Позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_7 в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явилось, повідомлене належним чином, на адресу суду надіслало заяву про розгляд справи без участі представника та винести рішення відповідно до діючого законодавства з максимальним врахуванням інтересів малолітньої дитини (а.с. 35).

Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені їм правовідносини.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 21.05.2001 р. ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3 купили житловий будинок під номером АДРЕСА_1, в таких долях: ОСОБА_5 - 1/2 частину, ОСОБА_4 - 1/4 частину, ОСОБА_3 - 1/4 частину (а.с. 6).

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку від 14.03.2003 р. власниками земельної ділянки, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 - 1/2 частина, ОСОБА_4 - 1/4 частина, ОСОБА_3 - 1/4 частина (а.с. 14).

Позивач ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 18).

Від цього шлюбу народилася дитина ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 19).

Після померлої ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с. 20).

В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що після укладення шлюбу і народження дитини сім'я ОСОБА_2 фактично користувалася майном: літньою кухнею (літера «Б»), сараєм (літера «В»), вбиральнею (літера «Д»), спорудженнями під № 1-4 домоволодіння АДРЕСА_1. Однак після смерті дружини відповідачі стали чинити позивачу перешкоди у користуванні нерухомим майном яку було у фактичному користуванні нашої сім'ї при житті дружини. У грудні 2013 року Відповідачами було змінено замки у гаражі літера «Г», яким користувалась родина ОСОБА_2 та був встановлений замок у вхідну хвіртку, що взагалі унеможливило позивачу прохід до двору.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11.11.2014 р. позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди залишено без задоволення (а.с. 25 -26).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.03.2015 р. рішення Дарницького районного суду м. Києва від 11.11.2014 р. скасовано, ухвалено нове рішення наступного змісту. Позов задовольнити частково. Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні ? частиною будинку АДРЕСА_1, ? частиною погребу (літера «Л»). Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 передати ОСОБА_2 комплект ключів від хвірки, будинку та погребу. В іншій частині рішення залишено без змін (а.с. 27- 28).

Приписами ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, не потребує доведенню та обставина, що у грудні 2013 року Відповідачами було змінено замки у гаражі літера «Г», яким користувалась родина ОСОБА_2 та був встановлений замок у вхідну хвіртку, що взагалі унеможливило позивачу прохід до двору. Встановлено обставину, що на даний час Позивач не позбавлений право користуватися 1/2 частиною будинку та приміщень, які зазначено у пункті 1 договору купівлі-продажу спірного будинку.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ст. 155 ЖК України власника квартири не може бути позбавлено права користування жилим приміщенням крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач зазначав, що після відкриття спадщини, він в своїх інтересах та інтересах малолітньої доньки, звернувся до Сьомої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Як вбачається з договору купівлі-продажу спірного будинку, сторони купили житловий будинок в АДРЕСА_1 в долях: ОСОБА_5 - 1/2 частина, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по 1/4 кожному (а.с. 6).

У п. 1 цього договору купівлі-продажу зазначено, що будинок житловою площею 30,80 кв., позначений в плані під літерою «А», літня кухні під літерою «Б», сарай під літерою «В», вбиральні під літерою «Д», погреб під літерою «Л», під № 1-4 спорудження. Зазначені приміщення належали померлій в 1/2 частині.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що на даний час Позивач не позбавлений право користуватися 1/2 частиною кухні (літера «Б»), 1/2 частиною сараю (літера «В»), 1/2 частиною вбиральні (літера «Д»), 1/2 частиною споруджень під № 1-4 домоволодіння АДРЕСА_1.

Суд, приходить до висновку про задоволення позову в частині щодо усунення перешкод у користуванні тих жилих і не жилих приміщень, які належали померлій, зобов'язавши Відповідачів не чинити перешкоди Позивачу у їх користуванні з передачею комплектів ключів.

Позивач також просив в позовних вимогах стягнути на його користь солідарно з Відповідачів моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як вбачається з ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Позивачем не доведено, які негативні наслідки мають місце, у чому саме полягають моральні втрати, чим обґрунтовано розмір їх відшкодування.

Крім того, умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов'язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода ж безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності).

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Проте Позивачем не доведено вини Відповідачів в заподіянні йому моральних страждань будь-якого роду, не встановлено будь-якого причинно-наслідкового зв'язку із заподіянням шкоди, а згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності з відшкодування моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Позовна вимога про стягнення моральної шкоди є безпідставною і не підтверджується належними доказами. Розрахунок суми моральної шкоди з посиланням на норми чинного законодавства позовна заява не містить. В матеріалах справи також відсутні відомості про те, які саме протиправні дії Відповідачів завдали моральної шкоди.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2, так як судовому засіданні не було надано доказів, які б підтверджували доводи Позивача щодо вчинення Відповідачами неправомірних дій, направлених на заподіяння йому моральної шкоди, тому, враховуючи встановлені обставини та вимоги закону суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з Відповідачів в дохід держави в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 23, 317, 319, 391, 1167, 1268 ЦК України, на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60, 61, 212-215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4(ідентифікаційний номер НОМЕР_2) усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії НОМЕР_3 виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві) 1/2 частиною кухні (літера «Б»), 1/2 частиною сараю (літера «В»), 1/2 частиною вбиральні (літера «Д»), 1/2 частиною споруджень під № 1-4 домоволодіння АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) передати ОСОБА_2 комплект ключів від кухні, сараю, вбиральні, споруджень під № 1-4.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: