Справа №151/253/15-ц
Провадження № 2/151/75/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2015 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Моцного В.С.

при секретарі: Яценко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чечельник Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" про захист прав споживача, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом в суд до ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс" в якому просить визнати недійсним п. 12.1 договору фінансового лізингу № 000228 з додатками від 24 лютого 2015 року, розірвати договір фінансового лізингу та стягнути сплачені кошти в сумі 40000 грн, мотивуючи тим, що 24 лютого 2015 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» (далі - відповідач), був укладений Договір № 000228 фінансового лізингу (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору Лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати Предмет лізингу(Chery RK 508 cab) у власність (отримати право власності на Предмет лізингу) та передати Предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим Договором. В усній формі представник відповідача роз'яснила, що повинен сплатити спочатку передплату в сумі 40000 грн, шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладений договір лізингу і протягом декількох днів йому передадуть в користування трактор. В той же день ним було сплачено 40000 грн з зазначенням платежу згідно договору № 000228 від 24.02.2015 р. Представником не було роз'яснено призначення платежу, який виявився адміністративним платижем, тобто винагородою за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору. Він вважав, що це часткова оплата вартості трактора. В договорі це передбачено, але у нього не було можливості детально ознайомитись з умовами договору до його підписання, так як представник відповідача не надала достовірної інформації, завірила, що всі істотні умови договору вона пояснила та спонукала підписати договір швидше, мотивуючи тим, що на неї чекають інші особи, які також бажають укласти договір лізингу. Протягом обіцяного періоду предмет лізингу йому не передали з посиланням на те, що договором передбачено передачу протягом строку, який становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати адміністративного платежу, 50% від вартості предмету лізингу, комісії за передачу предмета лізингу. Сплачена сума 40000 грн була адміністративним платежем. Вважає, що представником ТОВ "Автофінанс" під час проведення попередніх переговорів введено його в оману, щодо умов виконання договірних зобов'язань.

Частиною 5 п.1 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг ", фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою і метою Закону є створення правових основ для захисту інтересів споживачів фінансових послуг, правове забеспечення діяльності і розвитку конкуретноспроможного ринку фінансових послуг в Україні, правове забеспечення єдиної державної політики у фінансовому секторі України, тобто відносини, що склалися між сторонами договору регулює Закон України "Про захист прав споживачів".

Адміністративний платіж, вказаний в договорі виходить за межі платежів, встановлених ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Про укладені угоди йому, на момент укладення, бракувало знань, необхідних для здійснення правильного вибору фінансової послуги, а також для оцінки договору, який мав стандартну форму, а він немає ні юридичної, ні економічної освіти.

Перед укладенням угоди відповідач не надав йому у письмовій формі умови лізингу.

Частина 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Дії відповідача мають ознаки нечесної підприємницької діяльності, оскільки: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.Договір не містить жодних вказівок щодо будь-яких характеристик предмету лізингу, його технічного стану, комплектності тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до ч. 2 ст. 19 вищезазначеного закону якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману. В його випадку представник відповідача завірила, що всі істотні умови договору вона пояснила, спонукала швидше підписати договір

У пункті 12.1 Договору зазначено наступне: «Лізингоодержувач, який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір. В такому випадку поверненню підлягає 60 % (шістдесят відсотків) від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів, 40 % (сорок відсотків) Лізингодавеиь утримує в якості штрафу за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж в такому випадку поверненню не підлягає».

В даному пункті договору Лізингодавець надав собі можливість не повертати кошти проплачені споживачем його послуг, у разі розірвання договору останнім, але для себе не передбачив жодних заходів відповідальності за таке порушення. що приводить до дисбалансу порушення договірних умов.Натомість даний пункт покладає на потерпілу сторону обов'язок сплатити штраф у розмірі 40 % (сорока відсотків) від сплаченого авансового платежу та/або частини авансових платежів за дострокове розірвання Договору у разі порушення умов останнього саме Лізингодавцем. Зазначений пункт Договору є нікчемним, оскільки правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов'язання, є нікчемним, і таким, що порушує засади справедливості та добросовісності

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу.

У судовому засіданні Позивач ОСОБА_1І позовні вимоги підтримав в повному об'ємі і пояснив, що він дійсно в газеті знайшов об'яву про даний лізинг і з метою придбання трактора поїхав в м. Вінницю на вказану адресу, де йому розповіли про умови лізингу з якими він погодився. Йому розповіли, що для отримання трактора необхідно сплатити платіж 40000 грн, що він і зробив, розуміючи, що платить аванс за трактор, ні про який адміністративний платіж йому не повідомляли. Договір він фактично підписав нечитаючи. Йому розповіли зовсім інші умови, чим вказані в договорі. Вважає, що його ввели в оману внаслідок чого він підписав договір, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча повідомлений про час і день розгляду справи, направивши до суду заперечення в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог мотивуючи тим, що ніхто позивача в оману не вводив, поскільки позивачем був підписаний договір на кожній сторінці і в цьому договору були викладені обставини сплати адміністративного платежу, його розмір, умови договору, порядок передачі предмету лізингу, права та обов'язки сторін, порядок розірвання договору.

Щодо невідповідності платежів по договору вимогам законодавства, то ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" встановлено лізингові платежі, перелік яких не є вичерпним і сторони можуть обирати будь-які платежі, крім визначених законом. Також вважають безпідставне посилання позивача на несправедливі умови договору визначені п. 12.1 Договору, поскільки лізингодавець також має межі відповідальності у разі невиконання поставки предмета лізингу в установлений договором термін. Вважають, що договір був укладений з дотриманням вимог законодавства.

Вислухавши позивача дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 24 лютого 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в особі представника ОСОБА_2, та ОСОБА_1 був укладений Договір № 000228 фінансового лізингу.

Відповідно до умов Договору: Лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати Предмет лізингу у власність (отримати право власності на Предмет лізингу) та передати Предмет лізингу у користування Лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим Договором (пункт 1.3 Договору).

Предмет лізингу - транспортний засіб Chery RK 508 cab - передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 (сто двадцять) робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця Адміністративного платежу, Авансового платежу, Комісії за передачу предмета лізингу та інших передбачених у Договорі платежів (пункт 1.7 договору) .

Згідно ст. 806 ЦКУ за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовую загальні положення про найм(оренду) з урахуванням особливостей встановлених цим параграфом та законом.

В даному випадку умови Договору мають характер непрямого лізингу, оскільки придбання Предмету лізингу Лізингодавцем у власність та надання його в користування Позивачу відбувається не на момент укладення Договору, а в строки передбачені Договором та після виконання Лізингоодержувачем необхідних дій, вказаних в і п.п.1.7., 4.1.

В п. 1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг» зазначено, що предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

На підставі п.1 ст. 184 ЦК України річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Враховуючи вищенаведену специфіку договорів непрямого лізингу Позивач повинен був дійти висновку, що: набуття у власність Позивачем жаданої речі є його первинним волевиявленням, а отримання послуги з фінансового лізингу є лише методом такого придбання. Тому зазначення в Договорі такої модифікації транспортного засобу як «Трактор Chery RK 508 cab» повністю задовольнило Позивача на момент підписання правочину без зазначення кольору, комплектації, коробки передач та інше. Зазначення в Договорі Лізингодавцем такої модифікації транспортного засобу як «Трактор Chery RK 508 cab» є достатнім для його ідентифікації порівняно з марками та моделями транспортних засобів інших виробників, а отже таке зазначення істотної умови, як Предмет, в Договорі є дотриманим. Зазначення детальної ідентифікації Предмету Договору (номери двигуну або вузлів, колір, коробка передач, комплектація та інше) вважаємо здійсненним та безперешкодним в разі укладення договорів прямого (оперативного) лізингу.

ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» займається виключним видом господарської діяльності по наданню послуг з фінансового лізингу, про що свідчить довідка Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг ФЛ № 486 про взяття на облік юридичної особи ТОВ "Лізингова компанія "Автофінанс", яка видана 11 вересня 2012 року.

Згідно п.1.7. Договору Предмет лізингу передається в користування Лізингоодержувачеві протягом строку, який становить не більше 120 (сто двадцять) робочих днів з моменту сплати Лізингоодержувачем на рахунок Лізингодавця адміністративного платежу, авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу, тобто момент виникнення у Лізингодавця зобов'язання щодо надання Лізингоодержувачу в користування Предмету лізингу виникає, в даному випадку, після повної сплати авансового платежу та комісії за передачу предмета лізингу.

Стаття 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачає, що відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений в письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 203 ЦК України, - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вчиняється у формі встановленій законом.

Договір фінансового лізингу № 000228 від 24 лютого 2015 року вчинений у письмовій формі відповідно до ст. 6 ЗУ "Про фінансовий лізинг", підписаний ОСОБА_1 добровільно на кожному аркуші зазначеного Договору, в якому передбачені усі істотні умови, а тому не може і визнаний недійсним, оскільки відсутні підстави недійсності правочину передбачені 215 ЦК України.

У п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України зазначено свободу договору як одну із загальних засад цивільного законодавства

Згідно статті 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, не передбачений цивільним законом, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами, а також сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Відповідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.Стаття 628 ЦК України передбачає можливість укладення змішаних договорів, що складаються з елементів різних договорів.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", - Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

У ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила і відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи встановлені обставини та вимоги закону, суд не вбачає підстав для задоволення позову з огляду на те, що позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, що укладений між позивачем та відповідачем договір фінансового лізингу № 000228 від 25 лютого 2015 року не відповідає вимогам ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України , а також доказів на підтвердження підстав для визнання умов договору недійсними згідно ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів". Також позивачем не надано доказів, про введення його в оману відповідачем при заключенні договору по обставинах сплати адміністративного платежу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

РІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Автофінанс" про захист прав споживача, про визнання недійснисм п.12.1 договору фінансового лізингу № 000228 з додатками від 24 лютого 2015 року та розірвання вищевказаного договору фінансового лізингу та стягнення коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може подаватися до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення в повному об`ємі буде складене 15 липня 2015 року.

Суддя :