Справа № 583/1890/15-ц
03 липня 2015 року м. Охтирка
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Верес М.Ф.
при секретарі Чепура В.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Охтирка цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре Агро» про розірвання договору оренди земельних ділянок,
Відповідач орендну плату за користування земельною ділянкою позивачу не сплатив за 2012, 2013, 2014 роки у зв'язку з чим ТОВ "Лотуре - Агро» порушило інтереси позивача, позбавляючи можливості своєчасно та в повному обсязі отримувати дохід від належних їй земельних ділянок, що є для неї важливим джерелом доходу.
Відповідач не сплатив, як податковий агент податки за позивачку та навіть не підтвердив себе як платник сільськогосподарського податку на території Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області, що призвело до податкового зобов'язання позивачки та як наслідок до додаткового фінансового навантаження.
ТОВ «Лотуре Агро» здійснювало використання орендованих ділянок способами, які погіршували її стан, а в 2014 та 2015 роках не проводить використання ділянок позивачки за цільовим призначенням взагалі.
Такі дії порушують умови договору та суперечать вимогам законодавства у тому числі ст. 22, п. 18 Перехідних положень ЗК України, ст.ст. 24, 25, 32 ЗУ "Про оренду землі". Податкового кодексу України.
ТОВ «Лотуре Агро» отримавши в оренду земельні ділянки паї громадян загальною площею понад 1000 га на території Чернеччинської сільської ради, взагалі не проводило сівозміну та не дотримувалось режиму використання земель.
Даний факт підтверджується довідкою Сумської філії ДУ "Держгрунтохорона" від 15 жовтня 2014 року № 158-17/04/252, згідно з якою, відповідач відмовляється від проведення агрохімічного обстеження орендованих земель починаючи ще з 2007 року.
Згідно до довідки Чернеччинської сільської ради ТОВ «Лотуре-Агро» у 2014 році фактично господарської діяльності на території Чернеччинської сільської ради не здійснювало.
Через протиправні дії відповідача, який не виконує обовязки як податкового агента передбачені законом, позивачка вимушена самостійно сплачувати податок на землю, хоча фактично не отримує орендну плату та будь якого доходу з даних земельних ділянок.
Орендар усунувся від виконання умов договору та статей 5, 8, 13, 21, 25 Закону України «Про оренду землі» щодо безпосереднього використання земельної ділянки та внесення за неї орендної плати,що в силу статті 32 цього Закону, вона вважає, є підставою для розірвання договору.
Крім того, позивач вважає, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт систематичної несплати орендної плати чи використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, а не наявність обставин, які можуть призвести до цього.
До використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, можна віднести зокрема, невикористання прогресивних технологій, порушення технологічних режимів застосування мінеральних та органічних добрив, заростання сільськогосподарських угідь чагарниками, забруднення земель відходами виробництва, хімічними та радіоактивними речовинами, випадки використання земельних ділянок способами, які ведуть до зниження родючості ґрунтів, а також погіршення екологічної обстановки, що призвело до зменшення врожайності сільськогосподарських культур відносно кадастрових оцінок.
Вважає, що орендар систематично не сплачує орендну плату за договором оренди та податки як податковий агент позивача, порушує істотні умови договору. Щодо охорони ґрунтів та не бажає виконувати інші обовязки, покладені на нього договором та законом.
Позивачка до початку судового засідання надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, будучи своєчасно належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходило.
За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ст.ст. 169, 197 ЦПК України.
Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Дані правовідносини випливають із договору оренди землі і регулюються договором оренди, Законом України Про оренду землі, Земельним кодексом України, ЦК України.
Пунктами 15, 16 договору оренди землі передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення.
Згідно п. 28 договору оренди землі, орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням, передбаченим цим договором, дотримуватись екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, своєчасного внесення орендної плати.
Пунктом 30 договору оренди землі передбачені права орендаря, зокрема самостійно господарювати на землі з дотриманням умов Договору оренди землі.
Пунктом 31 договору оренди землі встановлено, обов'язок орендаря приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором, виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим договором, дотримуватися режиму природоохоронного використання земель, своєчасно сплачувати орендну плату.
Пунктом 38 договору оренди передбачено підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до вимог ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Відповідно до вимог ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно ст. 25 Закону України Про оренду землі, орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Згідно ст. 410 ЦК України землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою. Землекористувач зобов'язаний ефективно використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, підвищувати її родючість, застосовувати природоохоронні технології виробництва, утримуватися від дій, які можуть призвести до погіршення екологічної ситуації.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.
Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону України Про оренду землі), а орендодавець, відповідно до частини першої статті 24 Закону № 161-XIV, має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.
За змістом частини першої статті 32 Закону України Про оренду землі договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору.
Судом встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1 у 2014 році ТОВ «Лотуре Агро» не оброблялась, орендна плата підприємством не виплачена. Підприємство податку за земельні ділянки частки (пай) громадян до бюджету сільської ради за 2014 рік не сплатило (а. с. 23).
Припинення орендарем використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди з передачею цієї функції іншій юридичній особі, без згоди орендодавця є істотним порушенням вимог статей 24, 25 Закону № 161-XIV, умов договору оренди та є підставою для його розірвання.
Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 цього Кодексу.
При вирішенні даної справи суд керується правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постанові від 12 лютого 2014 року (у справі № 6-166 цс 13) предметом якої був спір про розірвання договору оренди землі і зробив правовий висновок, про те, що виходячи зі змісту статей 24 та 25 Закону України від 6 жовтня 1998 року № 161-ХІV Про оренду землі (далі - Закон № 161-ХІV) припинення орендарем господарської діяльності з безпосереднього цільового використання орендованої земельної ділянки та передача третім особам функцій з її обробітку й оплати орендної плати орендодавцю, виходить за межі господарської діяльності, яку може здійснювати орендар без погодження з орендодавцем, та є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки за ст. 32 вказаного Закону.
Тому позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки з даної підстави підлягають задоволенню.
Щодо підстави розірвання договору оренди, передбаченої п. "д" (систематична несплата земельного податку або орендної плати) ч. 1 ст. 141 ЗК України, на яку посилається позивач як на підставу розірвання договору оренди, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України Про оренду землі істотною умовою договору оренди землі є, в тому числі, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Вичерпний перелік підстав для припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України.
Зокрема, п.п. г, ґ та д ст.141 ЗК України передбачені підстави припинення права користування земельною ділянкою, пов'язані з порушенням землекористувачами норм земельного законодавства України.
Згідно п.д ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є - систематична несплата орендної плати.
З аналізу вказаних норм закону слідує, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт систематичної несплати орендної плати.
Систематична несплата передбачає несплату орендної плати більше одного разу.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12), згідно якої договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.
Згідно п.п. 9, 10 договору оренди орендна плата вноситься орендарем у розмірі 296, 51 грн. за рік, що становить 1, 5% від грошової оцінки землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексації.
Пунктом 11 договору оренди встановлено, що орендна плата вноситься у такі строки у грошовій формі один раз у рік до 20 числа першого за звітним роком місяця, натуральна до 20 числа останнього у звітному році місяця.
Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Згідно довідки виконкому Чернеччинської сільської ради Охтирського району від 10.03.2015 року ТОВ Лотуре Агро у 2013 році орендну плату власникам земельних ділянок часток (паїв) виплачено не в повному, а у 2014 році не виплачено орендну плату (а. с. 23).
Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами твердження позивача щодо часткової невиплати орендної плати за 2013 рік та невиплати орендної плати за 2014 рік відповідно до умов договору оренди землі.
Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт систематичної несплати відповідачем орендної плати позивачу, що також є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.
Згідно п.г ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам.
З аналізу вказаної норми закону слідує, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, а не наявність обставин, які можуть призвести до цього.
До використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, можна віднести зокрема, невикористання прогресивних технологій, порушення технологічних режимів застосування мінеральних та органічних добрив, заростання сільськогосподарських угідь чагарниками, забруднення земель відходами виробництва, хімічними та радіоактивними речовинами, випадки використання земельних ділянок способами, які ведуть до зниження родючості ґрунтів, а також погіршення екологічної обстановки, що призвело до зменшення врожайності сільськогосподарських культур відносно кадастрових оцінок.
Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, позивачкою не надано, в зв'язку з чим не доведено наявність підстав, передбачених п. г ч.1 ст.141 ЗК України для припинення права оренди.
Таким чином, вказана вище підстава, на яку посилається позивач, як на одну з підстав розірвання договору оренди, не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні.
Частиною 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
З огляду на викладене, суд вважає, що відповідачем порушуються істотні умови Договору оренди, що призвело до порушення прав позивача, тому позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки судові витрати, а саме 243, 60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 8, 13, 15, 24, 25, 32 Закону України "Про оренду землі", ст. 125, 141 ЗК України, ст.ст. 409, 410, 526, 626, 651, 652, 792 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212- 215, 225, 226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Лотуре Агро - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотуре Агро» код ЗКПО 34287465 на користь ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати в сумі 243, 60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Охтирським міськрайонним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя : М.Ф. Верес