У Х В А Л А

23 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 7, третя особа - ОСОБА_8, про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від

17 жовтня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2015 року, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від

17 жовтня 2014 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 7 (далі - КП Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7) на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 19 436,75 грн у рахунок відшкодування майнової шкоди, 1 500 грн на відшкодування моральної шкоди та

800 грн у рахунок оплати витрат у зв'язку проведення оцінки відновлюваних робіт; вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 13 травня 2015 року касаційну скаргу КП Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7 відхилено, рішення апеляційного суду Київської області від 11 лютого 2015 року залишено без змін.

15 червня 2015 року до Верховного Суду України звернулося

КП Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме - статті 1166 Цивільного кодексу України.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвали Верховного Суду України від 4 серпня 2010 року та

від 8 грудня 2010 року, які постановлені ним як судом касаційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відхиляючи касаційну скаргу КП Білоцерківської міської ради ЖЕК № 7 і залишаючи без змін судове рішення суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову, суд касаційної інстанції виходив із недоведеності відповідачем, що шкода, заподіяна внаслідок залиття квартири позивачів, сталася не з його вини.

Ухвалою Верховного Суду України від 4 серпня 2010 року, постановленою ним як судом касаційної інстанції, наданою заявником для порівняння, суд касаційної інстанції на підставі статті 338 ЦПК України скасував судові рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, зокрема: в судовому рішенні відсутній висновок щодо вини, протиправних дій відповідача у заподіянні позивачам шкоди внаслідок залиття квартири, не спростовано заперечення відповідача щодо відсутності його вини, а також не встановлено дійсний розмір шкоди, заподіяної позивачам.

В ухвалі Верховного Суду України від 8 грудня 2010 року, постановленій ним як судом касаційної інстанції, наданій заявником для порівняння, суд касаційної інстанції керуючись положеннями статті 338 ЦПК України скасував рішення суду апеляційної інстанції, а справу направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, зазначивши, що у порушення норм процесуального права суд апеляційної інстанції не встановив причини залиття квартири, не навів мотивів щодо вини відповідачів - фізичних осіб і відсутність вини КП УЖГ "Житлорембудсервіс" та в чому вона полягає.

Ухвали Верховного Суду України від 4 серпня 2010 року та від 8 грудня 2010 року не є прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки в них не міститься правої позиції щодо спірних правовідносин, а вказується на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, зокрема судами попередніх інстанцій не встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

За таких обставин вважати заяву КП Білоцерківської міської ради ЖЕК

№ 7 обґрунтованою немає підстав.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора № 7, третя особа - ОСОБА_8, про відшкодування шкоди за заявою комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора

№ 7 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 травня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін