Справа №295/180/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 року м. Житомир

БОГУНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД міста ЖИТОМИРА у складі:

Головуючого судді Чішман Л.М.

З участю секретаря Українця Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Житомира

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням утючнюючих позовних вимог, просить визнати за ним право власності на ? частину квартири, що розташована за адресою - АДРЕСА_1. При цьому посилається на те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті колишньої дружини ОСОБА_3, яка померла 10.06.2013 року. Зазначив, що Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 №363/02-14 від 27.11.2014 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири АДРЕСА_2, так як на момент смерті ОСОБА_3 їхній шлюб із позивачем було розірвано, а тому неможливо виділити частку за взаємною згодою учасників спільної сумісної власності. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити право власності на ? частину вказаної квартири в позасудовому порядку.

Сторони надали заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутність, позивач позов підтримав, а відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. /а.с. 37, 38/

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін відповідно до норм ст. 158 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, при визнанні відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши належність та допустимість доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.08.1993 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 21.11.2014 року. /а.с. 6/

ОСОБА_3, колишній дружині позивача, на праві власності належала квартира за адресою: АДРЕСА_3, яка була придбана за договором купівлі-продажу в період перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 за спільні кошти, що підтверджується змістом копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та копією договору купівлі продажу від 08.04.2003 року (а.с. 8, 9).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла 11.06.2013 року (а.с. 5).

Зі змісту постанови приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_4 №363/02-14 від 27.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на ? частину квартири у спільному майні подружжя, яке видається в разі смерті одного із подружжя, що розташована за адресою АДРЕСА_3, у звязку з тим, що на момент смерті ОСОБА_3 шлюб між нею та позивачем було розірвано, а тому неможливо виділити частку за взаємною згодою учасників спільної сумісної власності. /а.с. 4/

Згідно зі ст. 16 ЦК Україникожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути визнання права власності.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно до норм ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Нормами ст. 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу приписів статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і визнає за позивачем право власності на ? частини квартири АДРЕСА_4.

Керуючись ст.ст. 60, 63 СК України, ст. 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 158, 174, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_5.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М. Чішман