Провадження № 22-ц/780/1783/15 Доповідач у 2 інстанції Даценко Л. М.
Категорія 48 04.06.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

04 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Даценко Л.М.,

суддів Савченка С.І., Голуб С.А.,

при секретарі Петленко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

встановила:

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, розмір якого збільшила в судовому засіданні і в якому посилалася на те, що вона з 30.09.1995 року перебувала з відповідачем в шлюбі, який розірвано 13.01.2000 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з 01 вересня 2012 року навчається в технолого-економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету на денній формі навчання на платній основі та потребує матеріальної допомоги батька у формі оплати за навчання. Загальна вартість навчання становить 16200 грн., які сплачені позивачкою. Відповідач допомоги в оплаті за навчання сина не надає, тому позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 8100,00 грн. Позов заявила з підстав, передбачених ст. ст. 180, 183, 185 СК України.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2015 року позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивачки ? частину вартості послуг по навчанню в сумі 8100 грн. та на користь держави судові витрати в розмірі 243,60 грн.

У апеляційній скарзі відповідач просить зменшити позовні вимоги з 8100 грн. на суму 4050 грн., посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, яке полягає в тому, що суд не взяв до уваги його вкрай тяжке матеріальне становище, тобто хворобу його дружини, лікування якої потребує матеріальних затрат. Крім того, суд не взяв до уваги те, що позивачка просить виплату суми на кінець навчання сина, що є суттєвим для вирішення даної справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача кошти на додаткове утримання дитини у розмірі 1/2 частини вартості послуг по навчанню в сумі 8100 грн., що становить половину від суми 16200 грн., сплачених позивачкою за навчання ОСОБА_4

Однак, такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

За правилами ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Тобто, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору.

Встановлено, що з 30.09.1995 року сторони перебували в шлюбі, який розірвано 13.01.2000 року. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який з 01 вересня 2012 року навчається в технолого-економічному коледжі Білоцерківського національного аграрного університету на денній формі навчання на платній основі.

Згідно договору № 1460-е від 01 вересня 2012 року про підготовку спеціаліста, строк навчання з 01.09.2012 року по 01.07.2015 року, загальна вартість освітньої послуги становить 16200 грн., які сплачені позивачкою.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Встановлено, що рішенням Білоцерківського міського суду Київської області від 25 серпня 1999 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 20 руб. щомісячно на дитину, починаючи з 13.08.1999 року до досягнення повноліття дитини.

Судом також встановлено, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, від якого у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 є інвалідом другої групи загального захворювання з 23.02.2012 року по 01.03.2015 року.

Судом встановлено, що відповідачем не надано доказів того, що його дружина повністю перебуває на його утриманні, не працює і в зв'язку з її хворобою він несе значні матеріальні витрати.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 участі у додаткових витратах на свого неповнолітнього сина не приймає, що підтверджується поясненнями сторін та матеріалами справи, проти стягнення з нього додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_4 заперечує.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття шляхом сплати аліментів на її утримання в розмірі, визначеному рішенням суду, а також нести додаткові витрати на утримання дитини у зв'язку з її навчанням.

Однак, при визначенні розміру стягнення з відповідача додаткових витрат на неповнолітню дитину в сумі 8100 грн., суд першої інстанції не врахував те, що кошти на навчання сина позивачкою сплачені до 01 липня 2015 року, а ОСОБА_4 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 року, у зв'язку з чим з цього часу положення ст. 185 СК України на дані правовідносини не поширюються.

Крім того, згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 06.03.2015 року по 30.06.2015 року, на підставі ст. ст. 199-200 СК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про зменшення розміру додаткових витрат на неповнолітню дитину з 8100 грн. до 6750 грн., що становить 16200 грн. - 2700 грн. (вартість одного семестру навчання за 2015 рік) = 13500 грн. : 2.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, рішення суду підлягає зміні в частині стягнення розміру додаткових витрат на дитину відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05 січня 2015 року змінити, стягнувши із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на дитину в розмірі 6750 гривень.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді