Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.

з участю відповідачки - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 2» Дубенської міської ради на рішення Дубенського міськрайонного суду від 29 квітня 2015 року у справі за позовом комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 2» Дубенської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 29 квітня 2015 року вказаний позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Житлово-експлуатаційна контора № 2» Дубенської міської ради 616,11 грн. заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Вважаючи рішення суду таким, що ухвалене із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, КП «Житлово-експлуатаційна контора № 2» Дубенської міської ради оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі вказує на неправильність розрахунку заборгованості та пояснює, що перед укладенням договору реструктуризації боргу його розмір становив 3 185,31 грн., з яких 1600 грн. відповідачка сплатила у вересні 2013 року, а решту 1 641,85 грн. і було реструктуризовано відповідно до договору, котрий почав діяти з 01.10.2013р.. Доводить, що суд помилково порахував, що ці проплати не були враховані позивачем при визначенні суми позовних вимог. Зазначає, що у зв'язку з сплатою відповідачкою в ході розгляду справи 500 грн. в рахунок погашення заборгованості було зменшено позовні вимоги до 2 216,11 грн., і саме таку суму просить стягнути з відповідачки, змінивши оскаржуване рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1. Будинок, в якому знаходиться дана квартира перебуває на балансі позивача, котрий здійснює його утримання та експлуатацію.

Спірні відносини між сторонами виникли у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 своїх зобов'язань по сплаті поточних платежів за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та як наслідок - утворення заборгованості (із врахуванням зміни позовних вимог) в сумі 2 216,11 грн. (а.с. 44), яку остання відмовляється сплачувати, мотивуючи відсутністю договірних правовідносин з позивачем.

______________________________________________________________________________________________________________________

Справа 559/3955/14-ц Головуючий у 1 інстанції - Тростянчук Г.Г.

Провадження № 22-ц 787/1135/2015 Доповідач - Ковальчук Н.М.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції керувався передбаченим законом обов'язком квартиронаймача (власника) здійснювати оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території, та виходив з того, що часткове здійснення відповідачкою проплати, а також відсутність з її боку претензійних актів щодо роботи позивача, свідчить про визнання нею свого зобов'язання по оплаті перед позивачем.

З даним висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погоджується.

Відповідно до чинного законодавства споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем робіт на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом. Оплата цих послуг здійснюється за розрахунками на підставі Порядку формування тарифів та послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року №529.

Виходячи з того, що відповідачка є споживачем послуг, які надаються КП «ЖЕК №2», вона зобов'язана оплачувати надані послуги за встановленими тарифами.

Разом з тим, обрахування суми заборгованості, проведене місцевим судом, є помилковим, у зв'язку з чим доводи апеляційної в цій частині заслуговують на увагу.

Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за період з липня 2011 року по грудень 2014 року на суму 2 489,95 грн. (а.с. 6).

З даного розрахунку вбачається, що станом на серпень 2013 року заборгованість відповідачки перед позивачем складала 3185.31 грн.

У вересні 2013 року заборгованість була зменшена до 1641,85 грн у зв'язку зі сплатою відповідачкою 1600 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 29802 від 12.09.2013р..

12 вересня 2013 року відповідачка уклала з позивачем договір про реструктуризацію заборгованості № 24 строком на 12 місяців (а.с. 7). В даному договорі зазначено, що сума заборгованості перед позивачем становить 1 643,61 грн., при цьому сума щомісячного платежу встановлена в розмірі 136,97 грн.. Своїх зобов'язань ОСОБА_2 не виконала, повністю заборгованість не погасила.

Враховуючи долучені до матеріалів справи докази та вимоги закону, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачка не подала до суду доказів, які спростовували б наявність у неї боргу перед позивачем, а тому, позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були не повно встановлені обставини справи, в зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення слід скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 2» Дубенської міської ради задовольнити.

Рішення Дубенського міськрайонного суду від 29 квітня 2015 року скасувати.

Позов комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 2» Дубенської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 2» Дубенської міської ради заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 2216(дві тисячі двісті шістнадцять) гривень 11 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора № 2» Дубенської міської ради судові витрати в сумі 243(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н.М.

Судді : підпис Григоренко М.П.

підпис Максимчук З.М.

Згідно:суддя-доповідач Ковальчук Н.М.