Справа №442/3804/15-ц
Провадження №2/442/1363/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2004 року та визнання права власності на частну будинковолодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало її бабці ОСОБА_3 (мама її мами ОСОБА_4) на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, з числом кімнат від однієї до п'яти включно, посвідченого Дрогобицькою державною нотаріальною конторою 29 жовтня 1957 року, реєстр № 8388, Акту прийомки будинку в експлуатацію від 29 грудня 1988 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради народних депутатів Львівської області від 19 січня 1989 року № 18 «Про затвердження актів введення в експлуатацію індивідуальних житлових будинків і надання дозволу на користування проведеними добудовами до житлових будинків громадян міста» п.6 зареєстрованих Дрогобицьким ДК МБТІ та ЕО за № 3649.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Спадкоємцями за законом після її смерті були її дочка ОСОБА_4 (мама позивача) та син ОСОБА_2.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 27 червня 2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, запис в книзі реєстрації актів про смерть від 20 червня 1995 року № 379.

На день смерті мами ОСОБА_4 та бабці ОСОБА_3, позивач проживала разом з ними, спадщину прийняла, так як фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, бо проживали разом із спадкодавцем на день його смерті (ст.ст.529,549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року).

В травні 2015 року після звернення ОСОБА_2 з позовом в суд про втрату права на житлове приміщення (справа № 442/2619/15-ц, 2-442/1005/2015), позивач дізналася, що ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 липня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Єдин Л.В, реєстр № 1-2105, спадкова справа 523/2003, після смерті його мами ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

При оформленні спадщини в нотаріальному порядку ОСОБА_2 не повідомив ні її, ні державного нотаріуса про інших спадкоємців спадщини ОСОБА_3

ОСОБА_2 фактично оформив спадщину лише на себе, скривиш факт наявності інших спадкоємців за законом, а тепер намагається позбавити її права на проживання в цьому будинку.

Позивач ОСОБА_1, яка в судовому засіданні була допитана в якості свідка, заявлені позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позовних вимог покликаючись на його безпідставність, при цьому додатково пояснив, що в нього є заповіт на спадкове майно, а саме на будинковолодіння АДРЕСА_1. Цим заповітом він не скористався, оскільки після смерті матері (спадкодавця) також залишились ощадні книжки, які в заповіті вказані не були, а тому з метою отримання всієї спадщини, яка залишилась після смерті матері, він прийняв спадщину по закону. В задоволенні позову просить відмовити.

Третя особа Перша Дрогобицька державна нотаріальна контора, в судове засідання не з»явилася від них надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника держнотконтори, з приводу задоволення позовних вимог покладаються на думку суду.

Свідок ОСОБА_5, який являється батьком позивача пояснив, що відповідач являється його шваґром, з яким вони спільно проживали у спірному будинковолодінні з 1979 року по 2010 року. Після смерті спадкодавця (ОСОБА_3.), яка померла в ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач створив такі умови, за яких спільне проживання стало не можливим, а тому він з дочкою (позивачем по справі) змушені були змінити місце проживання.

Свідок ОСОБА_6, який являється сином відповідача, суду пояснив, що проживає у спірному будинковолодінні з 1997 року. Приблизно до 2010 року позивач по справі проживала разом з ними. Про заповіт бабусі йому відомо, однак батько (ОСОБА_2) прийняв спадщину по закону, так як хотів переписати ощадні книжки - належні бабусі.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що будинковолодіння АДРЕСА_1 належало спадкодавцю - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 13-31)

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 були її дочка ОСОБА_4 (мама позивача) та син ОСОБА_2.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 27 червня 2002 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Дрогобицького міського управління юстиції Львівської області, запис в книзі реєстрації актів про смерть від 20 червня 1995 року № 379. (а.с. 10)

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

З чого слідує, що після смерті ОСОБА_3 частки спадкоємців за законом мали б розділитися наступним чином: ОСОБА_2 - ? ідеальна частина; ОСОБА_1 - ? ідеальна частина, як внучка спадкодавця, тобто частина яка належала б її матері ОСОБА_4.

Згідно ст.ст. 548, 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Разом з тим, як встановлено судом, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернувся лише ОСОБА_2, про наявність у покійної інших спадкоємців, останній нотаріуса не повідомив. Позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, відмови від такої не висловлював. З огляду на зазначене, 16.07.2004 року державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Єдин Л.В. відповідачу ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на згадане вище нерухоме майно та грошові вклади, реєстр. № 1-2105.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також з врахуванням того, що при видачі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом, державним нотаріусом не було враховано всіх законних спадкоємців покійної ОСОБА_3, а тому це свідоцтво в частині ? ідеальної частини спадкового майна - житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м. - слід визнати частково недійсним.

Крім цього як судом встановлено, позивач по справі після смерті бабусі ОСОБА_3, фактично вступила у володіння спадковим майном, а тому вважається такою, що прийняла спадщину, з врахуванням цього суд вважає, що позовна вимога в частині визнання права власності на ? ідеальної частини спадкового майна - підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 214-215 ЦПК України, ст..ст. 529, 548, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 16 липня 2004 року, видане ОСОБА_2, посвідчене державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Єдин Л.В., реєстр № 1-2105, спадкова справа 523/2003, після смерті його мами ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, в частині ? ідеальної частини спадкового майна - житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м..

Визнати за ОСОБА_1, право власності на ? ідеальну частину житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 600 кв.м.. в порядку спадкування за законом після смерті бабці ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ Крамар О.В.