У х в а л а

іменем україни

28 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Амеліна В.І., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради до ОСОБА_4, треті особи: Львівська регіональна філія державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», управління Держкомзему у м. Львові, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Корпало Галина Василівна, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання недійсним правочину, за касаційною скаргою заступника прокурора Львівської області О. Соболя в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року заступник прокурора Львівської області в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що в провадженні слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області перебуває кримінальна справа, порушена за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України і в ході досудового слідства встановлено, що службові особи Брюховицької селищної ради, зловживаючи своїм службовим становищем, видали державні акти на право власності на земельні ділянки, при тому, що питання виділення земельних ділянок вказаним особам, в тому числі ОСОБА_4 не розглядалось, однак за вказаним номером та датою є рішення з інших питань - (рішення та протокол сесії ради додаються). У державному акті на прізвище ОСОБА_4 вказано, що земельна ділянка розташована на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для дачного будівництва, але згідно з інформацією виконавчого комітету Брюховицької селищної ради в селищі такої вулиці не існує, цільове призначення земельних ділянок не змінювалось, квартал забудови за вказаною адресою не розроблявся. Так як рішення про надання ОСОБА_4 земельної ділянки не приймалось, остання не мала права укладати договір купівлі-продажу земельної ділянки із ОСОБА_8 Посилаючись на наведене, позивач просив суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га для дачного будівництва від 26 жовтня 2005 року, виданий ОСОБА_4, серія НОМЕР_1 та визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки укладеного 29 жовтня 2005 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 7853.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 10 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі заступник прокурора Львівської області О. Соболь в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами попередніх інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваних рішень.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Львівської області О. Соболя в інтересах держави в особі Брюховицької селищної ради відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко