Справа № 751/4358/15-ц Провадження № 22-ц/795/1203/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Філатова Л. Б. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2015 року змінити, зменшити частку стягнутих аліментів до 1/5 заробітку (доходу), посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.04.2015 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2015 року змінити, зменшити частку стягнутих аліментів до 1/5 частини заробітку (доходу), посилаючись на його незаконність та необґрунтованість.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано належним чином ті обставини, що апелянт є безробітним, не має у своїй власності рухомого та нерухомого майна, а позивачка разом з дітьми проживає у власному будинку, який залишився їй в спадок після смерті батьків. Апелянт одружений і його дружина є інвалідом третьої групи загального захворювання; в провадженні Новозаводського районного суду м. Чернігова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до нього про стягнення на їх старшу доньку витрат на навчання у вигляді 1/3 частини заробітку. Крім того апелянтом добровільно надається матеріальна допомога дітям.

На думку апелянта, стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку ставить його в важке матеріальне становище і останній не має змоги сплачувати таку суму аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач являється батьком неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ухиляється від належного добровільного її утримання, не надає матеріальної допомоги, всі витрати по її утриманню покладені на позивачку, а тому враховуючи стан здоров'я і матеріальне становище сторін та дитини, відсутність у відповідача інших аліментних зобов'язань, з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.04.2015 року.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки він відповідає зібраним у справі доказам, яким суд дав належну оцінка та відповідає вимогам законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, зважаючи на таке.

По справі встановлено, що позивачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_6 є батьками неповнолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2).

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23 березня 2015 року шлюб між сторонами розірвано.( а.с.5-6)

З матеріалів справи вбачається, що дитина зареєстрована та проживає разом з матір'ю за адресою м. Чернігів, вул. Транспортна, буд. 71, що підтверджується довідкою вуличного комітету Новозаводської районної ради у м. Чернігові від 20.04.2015 року (а.с.4), та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати допомогу на її утримання.

З копії довідки Державного центру зайнятості Дніпропетровській РЦЗ в місті Київ від 12.05.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрований як безробітний в Дніпропетровському РЦЗ в місті Київ з 16 березня 2015 року та його дохід за період з 16 березня 2015 року по 31 березня 2015 року становить 1414 грн. 45 коп. (а.с.23)

Статтею 180 СК України встановлено імперативне правило, згідно з яким батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до роз'яснення в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року " Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька ( ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Частина 2 ст.182 СК України встановлює правило, згідно з яким мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього Кодексу.

Водночас, при визначенні розміру аліментів, що стягуються з батьків, суд має враховувати стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

Виходячи зі змісту наведених норм та враховуючи відсутність домовленості між сторонами про сплату аліментів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частин всіх видів заробітку (доходу) відповідача, вказавши, що розмір аліментів не може становити менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Посилання апелянта на те, що на його утриманні перебуває дружина, яка є інвалідом третьої групи загального захворювання, не заслуговують на увагу, оскільки в розумінні ст. 182 СК України дані обставини не є підставами для зменшення розміру стягнутих аліментів.

Крім того, на момент ухвалення рішення суду були відсутні будь-які рішення про стягнення з відповідача аліментів на користь інших осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що він не має у своїй власності рухомого та нерухомого майна спростовуються інформацією наданою Чернігівським МРЕВ про реєстрацію транспортних засобів, згідно якої за ОСОБА_6 зареєстровано три автомобілі.

Інших переконливих доводів та доказів на підтвердження тих обставин, на які посилається відповідач у апеляційній скарзі та які могли б слугувати підставою для зменшення розміру аліментів на утримання дитини, апелянтом не надано.

При вирішенні питання законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційний суд враховує, що відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» саме батьки несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, забезпечення її права на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року при прийняття рішення судом першочергова увага повинна приділятися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, тому підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: