Справа № 0907/198/2012
Провадження № 22-ц/779/1564/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Горблянського Я.Д., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представників: апелянтів ОСОБА_2, представника відповідача1 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», ОСОБА_8, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про визнання недійсним договору іпотеки, відшкодування моральної шкоди, стягнення судових витрат та витрат на правову,-

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулися в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що при укладенні договору позивача було введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а також договір суперечить ЦК України та іншим актам цивільного і сімейного законодавства, моральним засадам судочинства. Також ОСОБА_4 не давала своєї згоди на укладення договору іпотеки ОСОБА_9 Просили визнати договір іпотеки недійсним, стягнути моральну шкоду в розмірі по 10000грн. кожному та судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянти зазначають, що 01.11.2001 року відповідач ОСОБА_8 обманним шляхом вилучив у ОСОБА_9 оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно та використав їх для одержання кредиту в банку в сумі 20000 доларів США, вступивши в змову із заступником начальника відділення банку ОСОБА_10 Цього ж дня вони запросили їх підписати в нотаріуса якийсь документ, як стало відомо пізніше договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_9 передав в іпотеку свій житловий будинок з господарськими спорудами. Про те, що їх обманули дізналися лише в кінці 2010 року після отримання позовної заяви. 29.08.2012 року ОСОБА_9 помер, однак суд не звернув увагу, що ПАТ «Укрсиббанк» після його смерті в установлені законом строки не заявляв до спадкоємців вимоги про повернення боргу.

Апелянти також вказують, що суд не звернув уваги на те, що в один час із укладенням договору іпотеки, укладено й договір поруки, який судом визнано недійсним з моменту укладення та стягнуто з банку моральну шкоду та судові витрати.

Крім того, суд не допитав заступника начальника відділення банку ОСОБА_11, який підписував договір іпотеки та приватного нотаріуса ОСОБА_12, який його посвідчував.

Вважають, що суд першої інстанції даним обставинам не дав належної правової оцінки та ухвалив рішення з порушенням вимог закону, яке просили скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В судовому засіданні представник апелянтів доводи апеляційної скарги підтримала з мотивів поданих у апеляційній скарзі, просила про їх задоволення.

Представник відповідача1 доводи апеляційної скарги не визнав та заперечив проти їх задоволення.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлені про час й місце розгляду справи, що у відповідності до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що договір іпотеки було укладено між позивачем ОСОБА_9, який помер 29 серпня 2012 року, а тому його правонаступники не можуть знати про всі обставини укладення договору, які мають істотне значення.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, втановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_6 України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08 листопада 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_9 було укладено договір іпотеки, який зареєстровано в реєстрі під № 382 (т. 1 а.с.3-4). Згідно з п. 1.1 зазначеного договору, предметом іпотеки є житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 102,8 м.кв., житловою площею 49,8 м.кв., який знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Верховинський район, смт. Верховина, вул. Жаб'євська, буд. №3 та земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок.

Пунктом 1.3 договору визначено, що іпотекодавець та іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами договору, що обумовлюють основне зобов'язання.

Предмет іпотеки належить ОСОБА_2П, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (т. 1 а.с.7-9).

На час передання будинку в іпотеку ОСОБА_9 перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою ОСОБА_4, що підтверджується копіями їх паспортів (т. 1 а.с.5-6). В матеріалах справи міститься належним чином завірена копія заяви ОСОБА_4 в якій вона дає згоду на передачу в потеку її чоловіком ОСОБА_9 житлового будинку з господарськими будівлями т. 1 а.с.244).

Предмет іпотеки набутий ОСОБА_9 під час шлюбу з ОСОБА_4, а тому є спільною сумісною власністю подружжя згідно ст. 60 СК України.

Отже, суд першої інстанції на підставі зібраних по справі письмових доказів правильно встановив, що ОСОБА_4 дала згоду на укладення ОСОБА_9 договору іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного ОСОБА_4 України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачами не надано належних та допустимих доказів, які б давали підставу вважати оспорюваний договір таким, що вчинений під впливом обману.

Твердження позивачів, що ОСОБА_9 вчинив вказаний вище правочин під впливом обману, оскільки його не повідомили про всі умови договору та взагалі що він підписує є безпідставними та необгрунтованими.

При вирішенні спору в частині вимоги позивачів про стягнення з відповідачів моральної шкоди, суд першої інстанції врахував роз'яснення, викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», правильно виходив з оцінки причинного зв'язку між такою шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, та з'ясував, що факт заподіяння позивачам моральних страждань та втрат немайнового характеру не доведено і є похідним.

Підсумовуючи вище описане, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно досліджено обставини справи, зібраним доказам дана належна правова оцінка, висновок про безпідставність та недоведеність позовних вимог позивачів є вірним.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку. Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_13