Справа № 361/2718/15-ц
Провадження № 2/361/1546/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючої судді Маценко Н.П.
при секретарі Телепі Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості
У квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором від 21.06.2007 року в розмірі 137477,57 доларів США, що за курсом НБУ складає 2987387,55 гр. та сплачений судовий збір.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 20.12.2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк зобовязався надати кредит в розмірі 9474 доларів США на термін до 05.12.2013 року, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені договором.
За умовами договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця у період сплати, ОСОБА_1 зобовязалася надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати.
У рахунок забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки.
Далі зазначає, що взяті на себе зобовязання банк виконав в повному обсязі. Щодо відповідача ОСОБА_1, то остання ухиляється від належного виконання зобовязання щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування ним.
У судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявилися, про день і час розгляду даної справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заява про слухання справи у їх відсутності до суду не надходила.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто. Якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Судом встановлено, що 06.12.2006 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого банк зобовязався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 06.12.2006 року до 05.12.2013 року включно у розмірі 9474 долари США
Умовами кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості за цим договором здійснюється у наступному порядку: щомісяця у період сплати позичальник повинен надавати банку кошти у сумі 195,56 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором,відсоткам, винагороді, комісії.
06.12.2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, предметом якого є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником.
Згідно із п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагороди, штрафів та пені та інших платежів.
Відповідно до довідки за № 241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України позивач по даній справі значиться зареєстрованим як ПАТ КБ «ПриватБанк».
Згідно з банківською ліцензією за №22 ПАТ КБ «ПриватБанк» надано право здійснювати банківські операції, визначені пунктами 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність».
Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) цього виконання, та воно підлягає виконанню у цей строк (термін)
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
При вирішенні питання про стягненні штрафних санкцій судом враховується, що їх розмір значно перевищує розмір заборгованості за кредитом.
Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання)
Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. (правова позиція висловлена у справі № 6-100 цс 14).
Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, якщо кредитор не вжив заходів щодо їх зменшення.
При цьому, питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.
Як вбачається з матеріалів справи порушення позичальником зобовязання стало виникати з вересня 2007 року, саме з цього часу за кредитним договором почала нараховуватися пеня.
Конституційний Суд України, у пункті 3 Рішення № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013, аналізуючи правовідносини зі сплати пені, що виникають між фізичними особами - споживачами та банками і іншими фінансовими установами у правовідносинах споживчого кредитування, дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов'язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов'язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов'язань позичальниками - фізичними особами.
Оскільки у матеріалах справи не міститься доказів того, що кредитор вживав заходів щодо зменшення розміру неустойки, зволікав зі зверненням до суду з позовом, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 10 %, заявленої суми, а саме 5361,30 доларів США. Вказаний розмір пені суд вважає таким, що відповідає загальними засадам цивільного судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вимоги позивача про стягнення судового збору підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню із відповідачів у розмірі по 1827 грн. з кожного. Вимога щодо солідарного стягнення судового збору є необґрунтованою.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -
позов задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н. П. Маценко