УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Крижанівської Г.В.,

суддів Шебуєвої В.А., Оніщука М.І.,

при секретарі Заліській Г.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» в особі Філії Київського регіонального управління Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва Алла Михайлівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду із позовом до ВАТ «Комерційний банк «Надра» в особі Філії Київського регіонального управління Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу - Кобелєва А.М., в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 425, вчинений 17.04.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., про звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Заявлені вимоги обґрунтував тим, що 28.12.2007 між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір № 252/П/41/2007-840, згідно умов якого останнє зобов'язалося надати позичальнику грошові кошти у сумі 43024,66 доларів США строком на 300 місяців.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 28.12.2007 між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки № 247/П/41/2007, згідно умов якого предметом застави стало нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1.

Вказував, що до жовтня 2008 року належним чином виконував зобов'язання за договором, однак надалі виникли обставини, які унеможливлювали сплату боржником коштів у встановлені терміни та визначених розмірах.

У зв'язку з цим 22.11.2010 між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» було укладено додаткову угоду № 1 до вищевказаного кредитного договору, якою змінено певні умови повернення кредиту.

Справа № 758/14384/13-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6678/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Декаленко В.С. Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В. .
Позивач зазначив, що продовжував виконувати зобов'язання щодо повернення коштів, виходячи з можливостей, останній платіж здійснив у жовтні 2013 року. Наприкінці жовтня 2013 року йому стало відомо, що 14.07.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «КБ «Надра» про стягнення заборгованості у розмірі 556633 грн. 47 коп., з яких 282345 грн. 77 коп. - сума кредиту, 78816 грн. 38 коп. - проценти, 18617 грн. 16 коп. - пеня, 10504 грн. 16 коп. - реструктуризована пеня, 2117 грн. 59 коп. - комісія, 162532 грн. 41 коп. - штраф та 1700 грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

ОСОБА_1 повідомив, що вказаний розрахунок не є безспірним, оскільки сплата комісії не передбачалася умовами договору, а неустойка (штраф, пеня) включається до суми стягнення за виконавчим написом у тому випадку, якщо це передбачено умовами договору.

Також вказував, що нотаріус порушив порядок, встановлений для вчинення виконавчого напису, оскільки боржник не був повідомлений та не отримував будь-якої вимоги від банку про усунення порушень. Крім того, погашення заборгованості не в повному обсязі мало місце з 2009 року і від дня виникнення права вимоги у відповідача до моменту вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років, тому у вчиненні такого напису необхідно було відмовити.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, мотивовану тим, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, а також тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт стверджував, що сума заборгованості, зазначена у виконавчому написі, не є безспірною, оскільки досудова вимога, яка нібито направлялася 03.12.2012, містить розрахунок станом на 30.11.2012, однак сам розрахунок проведений з урахуванням платежів, здійснених 08.01.2013, та датований 24.01.2013.

Крім того, до наданого нотаріусу розрахунку суми боргу не були включені здійснені позивачем платежі від 11.01.2008 у розмірі 263 дол. США (квитанція № 616), зазначений розмір певних платежів є заниженим та не відповідає сумам, які фактично сплачувалися, не враховано розмір сплачених відсотків за користування кредитом.

Також апелянт вказував, що згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 поширюється дія мораторію.

Крім того, вчинення виконавчого напису здійснюється після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень. Наданий відповідачем опис вкладення у цінний лист не може вважатися належним доказом направлення боржнику повідомлення, оскільки документом, який підтверджує надання послуг поштового зв'язку, є розрахунковий документ встановленої відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» форми та змісту (чек, квитанція). Пред'явлений опис вкладення відрізняється від встановленої та затвердженої форми, необхідної для таких відправлень, оскільки не містить даних про найменування поштампу, вузла зв'язку, відділення зв'язку. Крім того, зазначений реєстраційний номер 97933334 не є повним.

Також від дня виникнення права вимоги у відповідача до моменту вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років, тому у вчиненні такого напису необхідно було відмовити.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апелянт та представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримали, просили оскаржуване рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28.12.2007 між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір № 252/П/41/2007-840, згідно умов якого останнє зобов'язалося надати позичальнику грошові кошти у сумі 43024,66 доларів США строком на 300 місяців (а.с. 7-11, том І).

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 28.12.2007 між тими ж сторонами було укладено договір іпотеки № 247/П/41/2007, згідно умов якого предметом застави стало нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 (а.с. 26-29, том І).

22.11.2010 між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» було укладено додаткову угоду № 1 до вищевказаного кредитного договору, якою змінено певні умови повернення кредиту (а.с. 12-19, том І).

З огляду на те, що обов'язки щодо повернення коштів позивач належним чином не виконував, утворилася заборгованість, у зв'язку з чим 03.12.2012 ОСОБА_1 була направлена досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 158, 159, том І).

17.04.2013 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кобелєва А.М. вчинила виконавчий напис, в якому запропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаної квартири запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «КБ «Надра» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 556 633 грн. 47 коп. (а.с. 30).

Посилання апелянта на те, що він не отримував досудову вимогу та не був обізнаний про факт вчинення нотаріусом виконавчого напису не може бути підставою для визнання даного напису таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, який набрав чинності 07.03.2012, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Вказана норма передбачає можливість вчинення даної нотаріальної дії за наявності відмітки відділення поштового зв'язку про направлення кореспонденції адресату та не встановлює вимоги щодо обов'язкової наявності особистого підпису іпотекодавця про отримання повідомлення.

Відтак, посилання апелянта на те, що нотаріусом було порушено встановлений порядок вчинення виконавчих написів з огляду на відсутність підтвердження про отримання ОСОБА_1 досудової вимоги, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Позивач також стверджував, що період, за який проводиться стягнення за виконавчим написом нотаріуса, становить більше, ніж три роки (з 11.01.2008 - по 11.01.2013). Оскільки ОСОБА_1 здійснював погашення заборгованості не в повному обсязі починаючи з 2009 року, з дня виникнення права вимоги у відповідача минуло більше 3 років і строк давності на момент вчинення виконавчого напису минув.

Разом з тим, наведені доводи також не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки на момент вчинення виконавчого напису не минуло трьох років від дати здійснення ОСОБА_1 останнього платежу.

Посилання апелянта на порушення нотаріусом вимог норм законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Зокрема, ПАТ «КБ «Надра» було надано документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172: заява про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки, копія кредитного договору № 252/П/41/2007-840 від 28.12.2007, копія додаткової угоди № 1 від 22.11.2010 до кредитного договору, копія договору іпотеки від 28.12.2007, досудова вимога від 03.12.2012, розрахунок заборгованості та виписка за кредитним договором (а.с. 146-164, том І). Норми чинного законодавства не покладають на нотаріуса обов'язків щодо перевірки правильності проведення розрахунку та виписок по рахункам.

Твердження апелянта про те, що на нерухоме майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 поширюється дія мораторію згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки на момент його вчинення зазначений Закон не був прийнятий і таких обмежень не існувало.

Враховуючи викладене, при встановленні обставин справи та ухваленні рішення судом першої інстанції не було допущено порушень норм процесуального права та правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не впливають на правильність прийнятого судом рішення і, з огляду на вимоги ст. 308 ЦПК України, не можуть бути підставою для його скасування, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Г.В. Крижанівська

Судді: М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва