Справа №591/5820/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1206/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

07 серпня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 03 жовтня 2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 8В_7426/19/08-А, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти у розмірі 43283 доларів США з процентною ставкою за користування кредитом 15,99% на строк з 03.10.2008 року по 10.09.2015 року. 26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за кредитним договором № 8В_7426/19/08-А від 03 жовтня 2008 року. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим виникла заборгованість. Збільшивши позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 8В_7426/19/08-А від 03 жовтня 2008 року станом на 03 вересня 2014 року в сумі 227347,49 грн., в т.ч. тіло кредиту 164744,71 грн., відсотки 62602,78 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням суду від 07 травня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не повністю зясовані обставини справи, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зазначають, що суд не перевірив чи сума коштів за наданими відповідачем квитанціями є достатньою для погашення в повному обсязі заборгованості по кредиту та нарахованим процентам. Судом враховано в якості доказу виконання відповідачем обовязку по кредитному договору квитанцію № 93_7 від 18.02.2009 року на суму 22078,00 доларів США, що в еквіваленті складало 170 000, 60 грн. Проте, у виписці по особовому рахунку ОСОБА_3, яка була долучена на підтвердження суми заборгованості, що була прийнята на баланс АТ «Дельта Банк» при передачі активів та кредитних зобовязань ПАТ «Кредитпромбанк», операція по сплаті коштів ОСОБА_3 згідно квитанції № 93_7 від 18.02.2009 року, не відображена. Вказану виписку вважають належним доказом наявності заборгованості по кредитному договору відповідача на момент передачі права вимоги по кредиту від первісного кредитора до АТ «Дельта Банк».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4, який підтримав апеляційну скаргу, відповідача ОСОБА_3, який заперечує проти апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2008 року між ПАТ «Кредитпромбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк») та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 8В_7426/19/08-А, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредитні кошти у розмірі 43283 доларів США з розрахунку 15,99% річних за користування кредитом на строк 03.10.2008 року по 10.09.2015 рік.

26.06.2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Кредитпромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі за кредитним договором № 8В_7426/19/08-А від 03 жовтня 2008 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 повністю повернув кредитодавцю грошові кошти (споживчий кредит) разом з нарахованими відсотками, що підтверджується наданими ним квитанціями, та зобовязання за кредитним договором припинилися.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, так як суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до пункту 6.2. кредитного договору № 8В_7426/19/08-А від 03 жовтня 2008 року, відповідач має право достроково погашати кредит і сплачувати проценти за користування кредитом (а. с. 10).

В заперечення на позов, відповідач стверджує, що він повністю сплатив ПАТ «Кредитпромбанк» кредит та проценти за користування кредитом, відповідно до укладеного ним кредитного договору № 8В_7426/19/08-А від 03 жовтня 2008 року, ще в липні 2010 року. В підтвердження цього він надав суду квитанції про здійснення ним платежів за кредитним договором, які він здійснював у Сумському відділенні ХФ ПАТ «Кредитпромбанк», в період з 03.11.2008 року по 09.07.2010 року (а. с. 78-98). Судом першої інстанції досліджено оригінали зазначених квитанцій, які зберігаються у відповідача та які він також надав для огляду колегії суддів.

В підтвердження наявності заборгованості у відповідача за кредитним договором, представником ПАТ «Дельта Банк» було надано суду виписку по особовому рахунку ОСОБА_3, в якій відображені платежі, здійснені відповідачем в ПАТ «Кредитпромбанк», їх зарахування відповідно до умов договору, в тому числі платежі, квитанції по яким долучені відповідачем до матеріалів справи на підтвердження погашення кредиту (а. с. 125-143). В даній виписці зазначено всі платежі, здійснені відповідачем за наданими ним квитанціями, крім платежу за квитанцією № 93_7 від 18.02.2009 року на суму 22078 доларів США, еквівалент у гривнях на дату здійснення платежу 170000 грн. (а. с. 73). Вказана сума не була врахована ПАТ «Кредитпромбанк» при визначенні заборгованості відповідача за кредитним договором № 7426/19/08-а від 03 жовтня 2008 року, що визнав під час розгляду справи і представник ПАТ «Дельта Банк».

Згідно розрахунку заборгованості позивач просить стягнути з відповідача: суму заборгованості за кредитом 13146,94 доларів США, суму заборгованості за відсотками 4995,82 доларів США, всього 18142,76 доларів США, еквівалент у гривнях згідно курсу НБУ 100 доларів США 1253.1031 грн.) 227347,49 грн.

Таким чином, при врахуванні грошової суми в іноземній валюті, сплаченої відповідачем за квитанцією № 93_7 від 18.02.2009 року в розмірі 22078 доларів США, заборгованість у відповідача за кредитним договором № 7426/19/08-а від 03 жовтня 2008 року відсутня, що також визнав в судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «Дельта Банк». Доказів наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором з врахуванням платежу за квитанцією № 93_7 від 18.02.2009 року в розмірі 22078 доларів США, позивач суду не надав, а тому суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про припинення зобовязань відповідача за кредитним договором.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що судом безпідставно враховано в якості доказу виконання відповідачем обовязку по кредитному договору квитанцію № 93_7 від 18.02.2009 року на суму 22078,00 доларів США, яка не відображена у виписці по особовому рахунку ОСОБА_3, виходячи з наступного.

Пунктом 8 гл. 2 розд. ІІІ Інструкції про касові операції у банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, яка була чинною на момент внесення відповідачем до каси банку грошової суми 22078,00 доларів США за квитанцією № 93_7 від 18.02.2009 року, установлено, що після завершення приймання готівки клієнту видається квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

В квитанції № 93_7 від 18.02.2009 року зазначено прізвище, імя по батькові платника «Лущик Андрій Миколайович», його ідентифікаційний номер, № рахунку на який здійснено платіж, визначений кредитним договором, реквізити отримувача (філія ВАТ «Кредитпромбанк», призначення платежу «Погашення кредиту по ОСОБА_3 за кредитним договором № 7426/19/08-а від 03.10.2008 року, сума платежу 22078 доларів США, а також містяться підписи платника, підписи двох працівників відділення банку у графах «Виконавець» та «Касир», мається печатка та штамп Сумського відділення ХФ ВАТ «Кредитпромбанк», який здійснив касову операцію зазначену у квитанції (а. с. 153).

Таким чином спірна квитанція повністю відповідає вимогам Інструкції про касові операції у банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14 серпня 2003 року № 337, а тому є належним доказом про внесення ОСОБА_3 18 лютого 2009 року готівки в сумі 22078 доларів США до каси банку на погашення заборгованості за кредитним договором та суд першої інстанції обґрунтовано врахував її при вирішенні справи.

Колегія суддів вважає помилковими доводи апеляційної скарги з посиланням на Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою НБУ № 254 від 18.06.2003 року, про те, що належним доказом наявності заборгованості по кредитному договору у відповідача є виписка по особовому рахунку ОСОБА_3, в якій платіж згідно квитанції № 93_7 від 18.02.2009 року не відображено. Зазначене Положення регулює аспект операційної діяльності банків, документування інформації за операціями банків та не встановлює форми касових документів, котрі підтверджують або спростовують внесення або ж не внесення коштів до каси банківської установи. Крім того в пункті 4.5. вказаного Положення зазначено, що касовими документами оформляються операції з готівки, які поділяються на прибуткові та видаткові. Касові документи оформляються відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного Банку з організації касової роботи в банках України. Таким чином виписка по особовому рахунку не є належним доказом для спростування дійсності спірної квитанції № 93_7 від 18.02.2009 року.

Інші доводи апеляційної скарги, за встановлених обставин, не впливають на висновки суду по суті спору.

Таким чином, виходячи з викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не містять даних, які давали б підстави для скасування рішення суду, яке є законним, відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 1; 308; 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -