Ухвала

іменем україни

10 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління № 5» (далі - ПрАТ «БМУ № 5») про встановлення факту роботи зі шкідливими та важкими умовами праці, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що в період з 13 січня 1984 року по 07 квітня 1987 року він працював монтажником залізобетонних та сталевих конструкцій у будівельно-монтажній дільниці № 3 Будівельно-монтажного управління № 5 Броварського заводобудівельного комбінату (далі - БМУ-5 БЗБК) та згідно зі своєю кваліфікацією виконував роботи монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій. Трудовий стаж на цій посаді є безперервним. Відповідач є правонаступником БМУ-5 БЗБК, що підтверджується довідкою про реорганізацію виробництва № 05/17 від 13 серпня 2013 року. Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи. Згідно з довідкою № 05/17, виданою 13 серпня 2013 року відповідачем, підтвердити запис № 15 від 13 січня 1984 року у його трудовій книжці наказом № 20-к від 12 січня 1984 року неможливо, у зв'язку з відсутністю оригіналу даного наказу. Крім того, відповідно до особових рахунків за 1984-1987 роки він працював монтажником, а професія монтажника у списку № 2 не значиться. З огляду на зазначене, просив суд встановити факт його роботи з 13 січня 1984 року до 07 квітня 1987 року на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, тобто факт його роботи зі шкідливими та важкими умовами праці, оскільки від цього залежить реалізація його права на включення цього періоду роботи до пільгового стажу для дострокового виходу на пенсію.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_3 працював на Будівельно-монтажній дільниці № 3 БМУ-5 БЗБК, правонаступником якого є ПрАТ «БМУ № 5», на умовах повного робочого дня на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, а саме: з 13 січня по 31 травня 1984 року монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій третього розряду; з 01 червня 1984 року по 2 січня 1985 року монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій четвертого розряду; з 03 січня 1985 року по 07 квітня 1987 року монтажником з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій п'ятого розряду.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 03 липня 2014 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2014 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки законодавством визначено інший порядок встановлення факту роботи в шкідливих умовах.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_3 розпочав свою трудову діяльність 16 грудня 1976 року.

Із трудової книжки позивача (запис № 15) вбачається, що наказом № 20-к від 12 січня 1984 року він переведений на посаду монтажника залізобетонних та сталевих конструкцій третього розряду будівельно-монтажної дільниці № 3 БМУ-5 БЗБК.

Правонаступником БМУ-5 БЗБК є відповідач - ПрАТ «БМУ № 5».

Наказами БЗБК від 02 липня 1984 року та № 186 від 29 січня 1985 року № 27-а ОСОБА_3 присвоєно четвертий і п'ятий розряди монтажника відповідно, що підтверджується посвідченнями НОМЕР_1 та записами у його трудовій книжці за № № 16, 17.

08 квітня 1987 року ОСОБА_3 переведено на посаду майстра транспортно-сировинного цеху.

Як вбачається з довідки ПрАТ «БМУ № 5» від 13 серпня 2013 року № 05/17, запис № 15 у трудовій книжці ОСОБА_3 про переведення на посаду монтажника залізобетонних та сталевих конструкцій третього розряду будівельно-монтажної дільниці № 3 БМУ-5 БЗБК не підтверджено за відсутністю оригіналу наказу. Згідно з особовими рахунком за 1984 рік посада позивача вказана як монтажник. Також відповідно до особових рахунків за 1985, 1986 та 1987 року ОСОБА_3 працював монтажником.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" <nau://ukr/1788-12|st13> на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" <nau://ukr/1788-12|st62> встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 <nau://ukr05>, встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637 <nau://ukr/637-93-п> (далі - Порядок № 637).

Так, відповідно до п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки, надані підприємствами на підставі первинних документів про характер виконуваної роботи та умов праці, а також зайнятість на протязі повного робочого дня на роботах, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення. У довідці має бути вказано: період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ; підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана довідка. Право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах підтверджує підприємство, де набуто відповідний стаж.

Вирішуючи справу, апеляційний суд на зазначене уваги не звернув, у порушення вимог ст.ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України обставини справи встановив неповно, не визначився з характером спірних правовідносин та правовою нормою, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин; не врахував, що предметом спору є не підтвердження атестації робочого місця позивача за умовами праці, на що послався суд в оскаржуваній ухвалі, а відсутність наказу про переведення позивача на посаду монтажника залізобетонних та сталевих конструкцій та встановлення зазначеного факту, від якого залежить включення цього періоду роботи до пільгового стажу позивача та дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Враховуючи те, що допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню відповідно до вимог ч.1 ст. 338 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st338> з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 03 липня 2014 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева С.О. Карпенко В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін