УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, Херсонської міської ради, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Зустріч», про скасування рішень та визнання свідоцтва недійсним, за касаційними скаргами представника управління комунальної власності Херсонської міської ради - Волкової Олени Олександрівни та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Зустріч» - Гіліна Євгена Олександровича на рішення апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Херсонської міської ради, Херсонської міської ради, третя особа - ТОВ «Зустріч», про скасування рішень та визнання свідоцтва недійсним.

На обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 липня 2007 року він набув право власності на склопункт АДРЕСА_1.

ОСОБА_4, посилаючись на те, що під час оформлення документації на отримання в оренду земельної ділянки, що знаходиться під належним йому нерухомим майном, йому стало відомо, що спірний склопункт переданий у власність територіальної громади м. Херсона в особі Херсонської міської ради, в зв'язку із чим просив визнати рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 19 лютого 2006 року № 592, яким вирішено видати свідоцтва територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради на окремо розташовані споруди під літ. «Б», загальною площею 103,2 кв. м, та під літ. «В», загальною площею 21,4 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1, а також визнати недійсним свідоцтво про право власності на склопункт АДРЕСА_1, видане територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради на підставі рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 19 лютого 2006 року № 592.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 23 грудня 2013 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2014 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано незаконним і скасовано п. 20 рішення Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 19 грудня 2006 року № 592 в частині видання управлінням комунальної власності Херсонської міської ради свідоцтва про право власності територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради на окрему розташовану споруду літ. «Б» загальною площею 103,2 кв. м, що знаходиться по АДРЕСА_1 та визнано свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно від 28 грудня 2006 року, видане територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради, недійсним.

У касаційній скарзі представник Управління комунальної власності Херсонської міської ради - Волкова О.О. просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі представник ТОВ «Зустріч» - Гілін Є.О. просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що спірні рішення порушують права позивача та прийняті виконавчим комітетом з перевищенням повноважень.

Проте погодитися з таким висновком апеляційного суду не можна.

Судами встановлено, що рішенням Виконавчого комітету Херсонської міської ради від 19 лютого 2006 року № 592 видано територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради свідоцтва на окремо розташовані споруди під літ. «Б», загальною площею 103,2 кв. м, та літ. «В», загальною площею 21,4 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_1.

28 грудня 2006 року територіальній громаді м. Херсона в особі Херсонської міської ради видано свідоцтво про право власності на склопункт АДРЕСА_1, на підставі вищевказаного рішення виконкому.

За договором купівлі-продажу від 20 липня 2007 року позивач придбав у ОСОБА_7 спірне нерухоме майно.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1759/ed_2010_06_01/pravo1/T041618.html?pravo=1> кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема й визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 393 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_978/ed_2013_10_24/pravo1/T012768.html?pravo=1> правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Проте всупереч вимогам ст. ст. 212, 214 ЦПК України, апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позов, не врахував той факт, що на момент прийняття оскаржуваного рішення виконавчим комітетом та видачу свідоцтва про право власності, позивач в установленому законом порядку не набув права власності на спірне нерухоме майно, в зв'язку із чим права вимагати відновлення свого порушеного права власника таким способом, як скасування рішення та визнання свідоцтва недійсним на спірне нежитлове приміщення, що існували до того, як позивач став власником цього майна, не має.

Таким чином, місцевим судом було правильно встановлено обставини за яких відсутні правові підстави для задоволення позову та захисту права власності ОСОБА_4 на підставі ст. 393 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843444/ed_2012_09_18/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Згідно з вимогами ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги представника Управління комунальної власності Херсонської міської ради - Волкової Олени Олександрівни та представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Зустріч» - Гіліна Євгена Олександровича задовольнити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 12 грудня 2014 року скасувати, а рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 23 грудня 2013 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік