У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» про стягнення заборгованості за депозитним договором, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 8 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 лютого 2015 року та касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за депозитним договором, а саме: відсотків за користування коштами в сумі 58,29 доларів США, інфляційних витрат в сумі 32 грн, 3 % річних в сумі 18,90 доларів США, компенсації переданих в якості авансу за придбання автомобіля коштів в сумі 30 тис. грн, компенсації витрат на пальне в сумі 544 грн 32 коп.; моральну шкоду у розмірі 10 тис. грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5 тис. грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18 березня 2013 року між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Новий» (далі - ПАТ «АКБ «Новий») було укладено договір строкового банківського вкладу (для громадян), за яким було відкрито депозитний рахунок та прийнято від нього грошові кошти у розмірі 9 200 доларів США під 9,25 % річних строком до 18 квітня 2014 року, що підтверджується квитанцією. Вказував, що 16 та 18 квітня 2014 року він звертався до відповідача з заявами про повернення вкладу та відсотків, проте кошти були йому повернуті частками з порушенням строку, встановленого договором.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 8 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «АКБ «Новий» на користь ОСОБА_4 відсотки за користування вкладом за договором строкового вкладу за договором строкового банківського вкладу від 18 березня 2013 року в сумі 679 грн 05 коп., 3 % річних у сумі 270 грн 18 коп., а всього 949 грн 23 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ПАТ «АКБ «Новий» на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 5 тис. грн.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «АКБ «Новий», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення апеляційного суду та задовольнити позов у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення в частині, яка не скасована апеляційним судом, та апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди дійшли вірного висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню 3% річних у зв'язку з несвоєчасним поверненням депозитних коштів (ст. 625 ЦК України), а також про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов'язань, оскільки депозит було внесено позивачем в іноземній валюті. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на його користь 30 тис. грн авансу, а також в частині відшкодування витрат на пальне, оскільки позивачем не було надано належних доказів у підтвердження заявлених вимог, відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки зазначені витрати підтверджуються матеріалами справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Новий» та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 8 грудня 2014 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І. Журавель

С.П. Штелик