Справа № 344/1349/15-ц
Провадження № 2/344/1944/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Пастернак І.А.

секретаря Кріцак Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, мотивуючи тим, що позивачу на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 13.11.2007 року належать нежитлові підвальні приміщення загальною площею 43,0 кв.м по АДРЕСА_1. Позивач має намір провести у вказаних приміщеннях капітальний ремонт, однак, відповідачі чинять перешкоди у користуванні примішеннями, у дверях, що мають загальний вхід до підвальних приміщень встановили замок, ключі від якого для виготовлення дублікату позивачу не надають. Крім цього, особисто не впускають його у підвальні приміщення, у зв"язку з чим позивач неодноразово звертався із скаргами до Івано-Франківського МВ УМВС та отримував висновки. Оскільки, на даний час відповідачі продовжують чинити перешкоди у користуванні вказаними нежитловими підвальними приміщеннями, то змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права.

Представники позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судовому засіданні вимоги позову підтримали з мотивів викладних в позовній заяві, просили задоволити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, адвокат Брусков Я.В. проти задоволення позову заперечили в повному обсязі.

Відповідачі суду повідомили, що жителі будинку АДРЕСА_1 є власниками на праві спільної сумісної власності приміщень загального користування в даному будинку, в тому числі підвальних приміщень, а тому, без їхньої письмової згоди на купівлю-продаж приміщень ніхто не мав права продавати вказані приміщення. Оскільки, жильці будинку не давали згоди на продаж підвальних приміщень, то це було незаконно оформлено через ЖЕО №4. ОСОБА_7 на той час працювала в ЖЕО №4, її чоловік незаконно використовував частину підвального приміщення під шевську майсерню і ремонтував там взуття, тому ОСОБА_7 незаконно оформила документи і отримала у власність частину підвального приміщення. Договір купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 нежитлових підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 від 13.11.2007 року є недійсним, оскільки, не було погоджено дозволу жильців будинку на купівлю-продаж нежитлових приміщень, не було погоджено питання ведення підприємницької діяльності з продавцями та покупцями. Відповідно до вказаного договору ОСОБА_1 зобов"язаний був укласти з власниками та орендарями приміщень в будинку по АДРЕСА_1 або з ЖЕО, що обслуговує даний будинок, договір про спільне користування зазначеною будівлею, а також прилеглою до будинку земельною ділянкою у місячний термін з дня нотаріального посвідчення договору. Однак, на даний час такого договору не укладено. Крім цього, придбана у власність частина підвального приміщення є коридором-проходом до бомбосховища і тому ніяк не може бути продана у приватну власність. А тому, просили в задоволенні позову відмовити.

Свідок ОСОБА_8 суду повідомила, що у 2009 році та у середені серпня 2014 року вона разом із представницею позивача ОСОБА_4 приходили до будину по АДРЕСА_1. Оскільки, вхідні двері до під"їзду були зачинені, змушені були чекати поки хтось не вийде та не відчинить. Жінка, якою є відповідачка ОСОБА_2 не впускала їх в приміщення будинку та в телефонному режимі викликала інших жителів будинку та фізично не давала їм можливості зайти в під"їзд. На пред"явлені представницею документи на підтвердження права валсності на нежитлові підвальні приміщення відреагували образами, прокльонами та відмовились пропускати їх. А тому, змушені були викликати працівників міліції, які провели профілактичну бесіду із жителями будинку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено.

Відповідно до копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 13.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Воробчук Т.О. на праві приватної власності належать нежитлові підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_1 (а.с.4, 5).

Відповідно до п. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

В ст. 317 ЦК України вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Позивач в своїй позовній заяві стверджує, що відповідачі перешкоджають йому користуватись нежитловими підвальними приміщеннями загальною площею 43,0 кв.м по АДРЕСА_1, зокрема у дверях, що мають загальний вхід до підвальних приміщень, встановили замок ключі від якого для виготовлення дублікату не дають. Крім того фізично не дають доступу до приміщень.

З даного приводу позивач неодноразово звертався до Івано-Франківського МВ УМВС в Івано-Франківській області на що отримав відповіді, з яких вбачається, що опитані мешканці будинку АДРЕСА_1 повідомили, що з приводу надання ключа від підвального приміщення до них не звертались. ОСОБА_1, як особу, яка має право користуватись підвальними приміщеннями не знають, будь-яких документів він їм не пред"являв. Оскільки, в даному випадку мають місце цивільно-правові відносини ОСОБА_1 рекомендовано звернутись до Івано-Франківського міського суду в порядку цивільного судочинства (а.с.6-9).

Однак, в судовому засіданні було встановлено, що представниця позивача ОСОБА_4 пред"являла відповідачам документи, які підтверджують право власності позивача на нежитлові підвальні приміщення у будинку АДРЕСА_1, та саме відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинили перешкоди у доступі позивачу та їй як представнику позивача до вказаних приміщень.

Відповідачі в судовому засіданні повідомили, що позивач незаконно отримав право власності на нежитлові підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_1, оскільки, ніхто із жильців вказаного будинку та ЖЕО №4 згоди на купівлю-продаж не давав.

Однак, як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 придбав нежитлові підвальні приміщення у гр. ОСОБА_10, які належали їй на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фрісом І.П. 14.02.2007 року, по реєстру №Д0097 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13696408, виданого Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентеризації 26.02.2007 року.

На момент розгляду справи договір купівлі-продажу від 13.11.2007 року укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 у встановленому порядку недійсним не визнаний, а тому посилання відповідачів, що позивач незаконно отримав право власності на нежитлові підвальні приміщення в будинку АДРЕСА_1 є голослівним.

Відповідачами та адвокатом ОСОБА_6 жодних доказів на спростування тверджень позивача щодо перешкод у користуванні нежитловими підвальними приміщеннями суду не надано та такі твердження в судовому засіданні не спростовано.

Судом було роз'яснено сторонам, в тому числі представнику відповідачки порядок подання доказів у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Відповідачка ОСОБА_3 посилається на те, що дублікати ключів позивачу має надати ЖЕО №4, однак згідно листа КП "Єдиний розрахунковий центр" від 03.11.2014 року у КП "Єдиний розрахунковий центр"(на балансі якого знаходиться будинок АДРЕСА_1) відсутні ключі від підвалу будинку АДРЕСА_1 (а.с.10).

В п.п. 1, 3 ст. 319 ЦК України вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до п. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В свою чергу відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимогати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з цим суд зазначає, що відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідачів також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 131, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю - задоволити.

Зобов"язати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_3 не чинити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 перешкоди у користуванні нежитловими підвальними приміщеннями загальною площею 43,00 кв.м. по АДРЕСА_1 та передати для виготовлення дублікату ключ від дверей загального входу в підвальні приміщення житлового будинку по АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3, в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 - по 121 грн. 80 коп. витрат по оплаті судового збору з кожної.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Пастернак І.А.