№ 2/631/427/15
№ 631/427/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року смт ОСОБА_1

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді Л.А. Марюхни

при секретарі Л.Ф. Великородній

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом

ВСТАНОВИВ:

В Нововодолазький районний суд Харківської області звернулася з позовом ОСОБА_2, в якому зазначила, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 01 квітня 2003 року. В шестимісячний термін з моменту смерті ОСОБА_3 позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини через юридичну необізнаність, вважала що прийняла спадщину фактично, оскільки правовстановлюючі документи на спадкове майно знаходилися у неї з моменту смерті спадкодавця. В звязку з пропуском строк для подачі заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 державним нотаріусом Нововодолазької Державної нотаріальної контори Харківської області позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала до суду заяву, в якій просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, слухання справи провести без її участі.

Відповідач по справі, Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області, надала до суду заяву, в якій попросила справу розглядати без участі її представника, зазначила про визнання позовних вимог та не заперечувала проти задоволення позову.

Суд, розглянув заяви позивача та відповідача по справі, перевірив матеріали справи, надані докази, вважає, що позов є обґрунтованим, та підлягає задоволенню за наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Дід позивача, ОСОБА_3, помер 01 квітня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ №379492, виданим Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис №35. Мати позивача, ОСОБА_4, померла 30 грудня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ №336861, виданим Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис №6. Баба позивача, ОСОБА_5, померла 31 грудня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ВЛ №479537, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №161.

Судом встановлено, родинний зв'язок між позивачем, її дідом, бабою та матірю підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 серія I-ВЛ №296399, виданим 08.12.2004 року, Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, актовий запис №55, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 10.04.2015 року, свідоцтвом про народження позивача серія ІІ-ВЛ №294851 виданим 21.10.1977 року Жовтневим відділом РАЦС м. Харкова, актовий запис №239. Зміна прізвища позивача на «Синиця» підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-ВЛ № 011384, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції міста Харкова, актовий запис №593.

Судом встановлено, 13 лютого 1996 року, ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений секретарем Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, зареєстрований в реєстрі за №43, яким заповів позивачу все своє майно, яке буде належати йому на день смерті та на яке по закону матиме право.

Судом встановлено, до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, входить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Палатки, вул. Гоголя, 18 та грошові кошти на рахунку, відкритому в Нововодолазькому відділенні Державного ощадного банку України на ім'я ОСОБА_3. Згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (домоволодіння) від 13 червня 1980 року за реєстровим №98, виданим виконавчим комітетом Старовірівської сільської ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Нововодолазької районної ради народних депутатів №288 від 22.05.1990 року вищезазначений житловий будинок на праві особистої власності належав ОСОБА_3.

Суд зазначає, відповідно до довідок, виданих Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області від 06.04.2015 року №№ 421, 422 ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1969 року по день смерті 01.04.2003 року разом із дочкою ОСОБА_4, яка мешкала за цією адресою з 1999 по 2011 рік. Відповідно до довідки виданої Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області від 06.04.2015 року № 420, ОСОБА_2 фактично мешкає у зазначеному вище домоволодінні з 2011 року.

Суд зазначає, в технічному паспорті, виготовленому КП Нововодолазьке АІБ станом на 28 квітня 2015 року, зазначені житловий будинок літера А-1, загальною площею 73,9 квадратних метрів, житловою площею 44,0 квадратних метрів, веранда літера а, літня кухня літера Б, сарай літери б, В, Г, г, Д, Е, гараж літера б1, погріб літера б2, вбиральня літера З, колодязь літера К, ворота з хвірткою літера N, огорожа літера N1, зливна яма літера М, розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Палатки, вул. Гоголя, 18.

Відповідно до статті 534 ЦК Української РСР позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3

Судом встановлено, в шестимісячний термін з моменту смерті ОСОБА_3 позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини через юридичну необізнаність, вважала що прийняла спадщину фактично, оскільки правовстановлюючі документи на вищезазначений житловий будинок знаходилися у неї з моменту смерті діда.

Судом перевірено, інших спадкоємців за заповітом, які б фактично прийняли спадщину, чи зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 немає.

Відповідно до ст.548 ЦК України /1963 р./ для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцям з моменту відкриття спадщини. Статтею 549 ЦК України /1963 р./ визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

В п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 р. №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» зазначено, якщо в шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Судом встановлено, на заяву позивача державному нотаріусу Нововодолазької Державної нотаріальної контори Харківської області про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на зазначене в позові спадкове майно, позивач отримала відмову (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №344 від 08.05.2015 року) в звязку з тим, що вона пропустила строк для подачі заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3

Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, одним із способів якого є встановлення фактів, які мають юридичне значення.

Згідно ст.16 ЦК України /2004 р./ - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

Відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Враховуючи заяву, що надана відповідачем по справі про визнання позову та згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При цьому суд бере до уваги ту обставину, що визнання позову відповідачем по справі є безумовним і таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено право власності спадкодавця ОСОБА_3, який помер 01 квітня 2003 року, на спадкове майно, позивач фактично прийняал спадщину, строк для звернення до нотаріальної контори позивач пропустила з поважних причин, у звязку з чим суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 3, 5, 15, 57-66, 114, 118-120, 159, 174, 175 ЦПК України, ст. ст. 534, 535, 548, 549, 562 ЦК України /1963 Р./, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 01 квітня 2003 року, на житловий будинок літера А-1, загальною площею 73,9 квадратних метрів, житловою площею 44,0 квадратних метрів, веранда літера а, літня кухня літера Б, сарай літери б, В, Г, г, Д, Е, гараж літера б1, погріб літера б2, вбиральня літера З, колодязь літера К, ворота з хвірткою літера N, огорожа літера N1, зливна яма літера М, розташований за адресою: Харківська область, Нововодолазький район, с. Палатки, вул. Гоголя, 18.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, який помер 01 квітня 2003 року, на грошові кошти на рахунку, відкритому в Нововодолазькому відділенні Державного ощадного банку України на ім'я ОСОБА_3.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області в 10-денний строк з дня його проголошення через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Марюхна Л.А.