Справа №568/576/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

В складі:

Головуючий суддя: Прачук Л.І.

При секретарі судового засідання: Гуменюк Г.В.

За участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів цивільну справу за

позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 сільської ради Радивилівського району про визначення часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку

Встановив:

Позивач звернулася до суду з даним позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 сільської ради Радивилівського району про визначення часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку. Просить визначити, що «ОСОБА_4, померлому 22.12.2009 року, належить ? частка в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,25 га, що була надана для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) за адресою с. Дружба Радивилівського району Рівненської області вул.. Швеця, 72».

В обґрунтування позову посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 і проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. В одній половині будинку жили її батьки (ОСОБА_4), а в другій вона з чоловіком.

ЇЇ батько ОСОБА_4 в вересні 2009 року склав заповіт який посвідчила секретар Дружбівської сільської ради Радивилівського району ОСОБА_5 За цим заповітом він заповів позивачу ? житлового будинку, 2 погріби, прибудову, веранду, 2 літні кухні, 3 сараї, огорожу та ? частини колодязя питного.

22.12.2013 року батько помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй частини житлового будинку.

Позивач своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі Свідоцтво про право на спадщину після смерті батька, так як земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель (присадибна ділянка) 0,25 га знаходиться в спільній сумісній власності, і в свідоцтві на праві власності на обєкт нерухомого майна індексний номер 3518684 не зазначені частки, які належать кожному з співвласників.

Заявляє, що житловий будинок перебуває у праві спільної часткової власності і частки в натурі визначені, дане підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Частини співвласників вищевказаної земельної ділянки, площею 0,25 га у спільній частковій власності відповідно до вищевказаних документів на право власності в натурі на місцевості не виділені. В звязку із чим позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька та розпоряджатися своєю частиною земельної ділянки тому змушена звернутись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач позов підтримала. Показала, що будинок і господарські будівлі будувала вся сім»я вона з чоловіком і її батьки ОСОБА_4. Під час будівництва домовилися про оформлення права власності на будинковолодінння по ? частині на кожну сім»ю окремо, тобто ? частина їй із чоловіком та ? - її батькам. Про поділ земельної ділянки не домовлялися. Просить розділити частку землі на якій стоїть будинковолодіння і виділити їй половину для оформлення спадщини після смерті батька.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився. Передав до суду нотаріально посвідчену заяву від 07.07.2015 року про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не з»явився. Сільський голова ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_6 надіслав до суду лист №436 від 26.05.2015 року про розгляд справи за відсутності представника сільської ради.

Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, давши їм повну правову оцінку суд не знаходить позовні вимоги доведеними.

ОСОБА_4 помер 22.12.2013 року в с. Дружба Радивилівського району, свідоцтво про смерть І-ГЮ №150401, видане ОСОБА_3 сільською радою 24.12.2013 року а/з №15(а.с.5)

При житті ОСОБА_4 склав заповіт за яким все своє майно заповів ОСОБА_1, тобто позивачу. Заповіт посвідчений ОСОБА_3 сільською радою 17 вересня 2015 року за реєстром №70(а.с.8)

Позивач прийняла спадщину після смерті батька, однак приватний нотаріус ОСОБА_7 листом від 07.05.2015 року №01-16/78 відмовляється видати їй «свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, що належала померлому 22 грудня 2013 року ОСОБА_4, так як не виділено частки в спільній сумісній власності».(а.с.6)

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.02.2008 року встановлено, що будинковолодіння за адресою с. Дружба вул.. Швеця буд. 71 належить на праві приватної спільної часткової власності (по ? частці кожному) ОСОБА_2 і ОСОБА_4.(а.с.11)

З свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.05.2013 року встановлено, що земельна ділянка за адресою Рівненська область, Радивилівський район, с. Дружба вулиця Швеця, земельна ділянка 71 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 і ОСОБА_4.(а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Стаття 86 Земельного Кодексу України «Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: подружжя, співвласників жилого будинку, тощо.

Проте вимог про виділ частки у праві спільної сумісної власності у вигляді земельної ділянки за адресою с. Дружба вул.. Швеця 71 до суду не заявлено.

Доказів належності ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності земельної ділянки за адресою с. Дружба вулиця Швеця, 72 суду не надано.

Суд розглядає справу в межах заявлених позовним вимог.

Відповідно до ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому на підставі викладеного та керуючись ст..ст.78,81,86 ЗК України, ст.. ст.370,1220,.1222,1223,1235,1268 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22.12.1995 року, ст..ст.10,11,212,213 ЦПК України суд

В и р і ш и в:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк апеляційної скарги рішення набирає законної сили по закінченню цього строку, а при поданні апеляційної скарги рішення набирає законної сили по закінченню розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

Повний текст рішення виготовлено 13.07.2015 року.