Номер провадження 22-ц/788/1020/15 Суддя-доповідач - Ільченко Олена. Юхимівна.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

Головуючого - Ільченко О. Ю.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Суми, Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»

про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ СМНВО ім. М.В. Фрунзе на користь ОСОБА_3 9 750 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В позові ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Суми про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ПАТ СМНВО ім. М.В. Фрунзе судовий збір в доход держави 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати і постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому зазначає, що позивачу вперше встановлено втрату професійної працездатності 21 лютого 2002 року - 45 %, а 04 вересня 2002 року - 65 %, тому вважає, що відшкодування шкоди завданої працівникові внаслідок ушкодження здоров'я повинно здійснюватися Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Вказує, що жодного доказу спричинення позивачу моральної шкоди Товариством, її розміру, порядку оцінки до суду надано не було.

Заслухавши заперечення представника Фонду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, позивач з 04 квітня 1983 року по 31 березня 2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, зокрема працював котельником в зварювальному цеху, та був звільнений у зв'язку з виходом на пенсію з інвалідності за власним бажанням (а.с.5 - 7).

Актом розслідування професійного захворювання (отруєння) № 20 від 25 лютого 2002 року позивачу встановлено професійне захворювання: «Вегетативно - сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно - трофічними порушеннями на кистях з поєднанням з деформуючим остеоартрозом ліктьових суглобів, міофіброзом надлопаткових м'язів і 2-х стороннім плече - лопатковим періартрозом зі стійким больовим синдромом, контрактурой плічових суглобів і порушенням функцій верхніх кінцівок. Захворювання професійне від фізичного перенапруження. Нейросенсорна туговухість ІІ ст. професійного характеру» (а.с. 9).

Актом розслідування професійного захворювання (отруєння) № 92 від 05 серпня 2002 року ОСОБА_3 встановлено професійне захворювання: «Хронічний обструктивний бронхіт ІІ ст. пилової етиології в фазі неповної ремісії. Емфізема легень ІІ ст. ДН І-ІІ ст. Вегетативно - сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вегетативно - трофічними порушеннями на кистях з поєднанням з деформуючим остеоартрозом ліктьових суглобів, міофіброзом надлопаткових м'язів і 2-х стороннім плече - лопатковим періартрозом з больовим синдромом, контрактурой плічових суглобів і порушенням функцій верхніх кінцівок. Нейросенсорна туговухість з помірним ступенем зниженням слуху профхарактеру» (а.с. 10).

З вказаних актів вбачається, що профзахворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологічних процесів котельно - зварювального виробництва.

Згідно довідки МСЕК від 08 жовтня 2014 року внаслідок повторного огляду позивачу встановлено 65 % стійкої втрати професійної працездатності (21 лютого 2002 року - 45 % та 04 вересня 2002 року - 20 %) та третю групу інвалідності (а.с. 11).

Внаслідок професійного захворювання у позивача порушилися нормальні життєві зв'язки, він постійно хворіє, крім того, має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Все це вимагає додаткових зусиль по організації життя і веде до нових переживань. Позивачу внаслідок отриманого на виробництві професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, вірно визначився у спірних правовідносинах та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Згідно з ч.1, п.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч. 2 вказаної статті покладено на власника або уповноважений орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до ч.ч. 7 та 8 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", який набрав чинності з 1 січня 2015 року, страхові виплати складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Таким чином вбачається, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань України у м. Суми, оскільки відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілому від професійного захворювання незалежно від часу настання страхового випадку не є страховою виплатою, а тому відсутні підстави для покладення на Відділення виконавчої дирекції фонду обов'язку здійснювати таку виплату.

За таких обставин, суд першої інстанції, керуючись принципом прямої дії Закону в часі, застосовуючи закон, який діє на час прийняття рішення суду, правильно зробив висновок про те, що відділення Фонду не є належним відповідачем у справі.

Тому доводи апеляційної скарги, що відшкодування шкоди завданої працівникові внаслідок ушкодження здоров'я повинно здійснюватися Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Крім того, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факт спричинення моральної шкоди, оскільки встановлення особі часткової втрати професійної працездатності свідчить про моральні страждання і визначений судом розмір їх відшкодування колегія суддів вважає співрозмірним з завданою позивачу шкодою.

З врахуванням вищевикладених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано частково задоволив позивні вимоги та визначив розмір морального відшкодування ОСОБА_3 в сумі 9750 грн., виходячи з 65 % втрати професійної працездатності та наявності інвалідності третьої групи.

Отже, рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -