АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.,

при секретарі: Коваль А.А.

за участю представника позивача - Бідника А.А.

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк"

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом та пені.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулось до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3

В позовній заяві посилалося на те, що 24 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" - на даний час ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №0, відповідно до умов якого, Банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 34 628,00 швейцарських франків, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 19 червня 2012 року згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 8,49% річних.

Додатковою угодою №2 від 30 січня 2008 року до Кредитного договору №0 від 24 листопада 2006 року, змінено схему погашення кредиту та погоджено, що для ідентифікації договору в системі обліку може використовуватись, як номер зазначений при укладанні - 0 так і №1.

Додатковою угодою №1 від 30 січня 2009 року до Кредитного договору №0 від 24 листопада 2006 року змінено кінцевий термін повернення кредиту. Відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 23 листопада 2021 року та перенесено строки сплати процентів, відсотки нараховані в період з 01 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року сплачуються відповідачем до 13 січня 2014 року.

Мотивуючи тим, що в порушення взятих на себе договірних зобов'язань, відповідач не здійснює платежів на погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентів, внаслідок чого станом на 09 листопада 2013 року заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені становить 28 084 швейцарських франки 82 сантими, що за курсом НБУ на вказану дату становить 243 958 грн. 49 коп., - позивач просив ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" зазначеної суми боргу за вищевказаним кредитним договором.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2014 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укр-Сиббанк" - відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, ПАТ "УкрСиббанк" оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, - просило оскаржуване ним судове рішення - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ "УкрСиббанк" задовольнити повністю.

На апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" своє заперечення надали відповідач ОСОБА_3 та його представник - ОСОБА_4, в якому, спростовуючи доводи апелянта, вважаючи їх безпідставними, - просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2014 року - залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні вищевказаного позову, суд першої інстанції виходив з того, що поточний рахунок НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 відповідно до укладеного договору банківського рахунку №124 від 24 листопада 2006 року для зберігання грошей та здійснення розрахунково-касових операцій був відкритий у національній валюті.

Вказуючи, що відкриття валютного рахунку в швейцарських франках на ім'я ОСОБА_3 на виконання кредитного договору №0 від 24 листопада 2006 року документального підтвердження не знайшло, районний суд дійшов висновку, що зарахування будь-якої іншої іноземної валюти на поточний розрахунковий рахунок, відкритий в національній валюті, не можливе, а тому вимога банку щодо сплати боргу за кредит в швейцарських франках - є безпідставною.

Колегія суддів з таким висновком місцевого суду погодитись не може, з огляду на наступне.

Так, районним судом достовірно встановлено, не заперечується жодною зі сторін, що 24 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", зараз - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №0.

Однак, при вирішенні даного спору по суті, суд в порушення вимог ст. 213 ЦПК України, не повно з'ясував фактичні обставини; не дав належної оцінки умовам вказаного кредитного договору та виконанню їх сторонами.

Разом з тим, згідно наявних у матеріалах справи доказів, вбачається, що за умовами вказаного кредитного договору №0, укладеного сторонами 24 листопада 2006 року, відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпеченості кредит на споживчі цілі в сумі 34 628,00 швейцар-ських франків, які відповідач отримав 24 листопада 2006 року відповідно до п.п. 1.2.1 договору шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок відповідача НОМЕР_1 у банку для подальшого використання за цільовим призначенням згідно п.1.5 цього договору.

Пунктом 1.2.2 договору визначено строк повернення позичальником кредиту у повному обсязі не пізніше 19 червня 2012 року зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 8,49% річних /а. с. 4-11/.

30 січня 2008 року між банком та відповідачем укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору №0, згідно умов якої змінено схему погашення кредиту та відповідно до п. 2.1 встановлено, що позичальник з дати підписання цієї додаткової угоди зобов'язується повертати кредит та сплачувати плату за користування кредитними коштами шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетного платежу складає 299,84 швейцарських франки /а. с. 14-15 т. 1/.

За змістом п. 6 вищевказаної додаткової угоди, передбачено, що інші умови договору та додаткових угод до нього, які не суперечать цій додатковій угоді, залишаються без змін і сторони підтверджують свої зобов'язання за ними.

Також встановлено, що 30 січня 2009 року між банком та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №0, якою було змінено кінцевий строк повернення кредиту, зокрема відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 23 листопада 2021 року, а також перенесено строки сплати процентів, нарахованих за період з 01 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року на строк до 13 січня 2014 року /а. с. 16, 17 т. 1/.

При цьому з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що як кредитний договір, так і додаткові угоди підписані представником банку та позичальником - ОСОБА_3 без будь-яких застережень, таким чином відповідач своїм підписом підтвердив згоду на укладення договору, погодившись з усіма умовами кредиту, зазначеними в договорі та додаткових угодах, оскільки ніяких застережень з боку ОСОБА_3 щодо неповного розуміння або незгоди з частиною умов договору під час його підписання не надано.

Таким чином, сторонами у договорі були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, порядок надання коштів у кредит, права, обов'язки та відповідальність сторін.

24 листопада 2006 року кредитні кошти в розмірі 34 628,00 швейцарських франків, були перераховані банком відповідачеві на його рахунок НОМЕР_1, відкритий у цьому банку. Згідно виписок із кредитного рахунку видача кредитних коштів проводилась в швейцарських франках, а перерахування проводилось в гривні по курсу НБУ на час проведення операцій по рахунку та складало 142 972 грн. 26 коп. /а. с. 70-72 том 1/.

На підтвердження суми заборгованості за кредитом банк надав виписки до рахунку НОМЕР_1, на який перераховувались кошти згідно договору №0 і в яких зазначено, що банк продає швейцарські франки і зараховуються гривні.

Зазначені докази спростовують твердження відповідача, що кредит видавався в гривнях, а не в іноземній валюті.

Положеннями ч.1 ст.626, ст.629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За нормами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фі-нансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичаль-никові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно приписів ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до п.п. 1.3.1, 1.3.3, 1.3.4 кредитного договору нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця, методом факт/360 відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Термін сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти.

Відповідно до п. 5.5 кредитного договору, у випадку порушення позичальником термів повернення кредиту або термінів сплати процентів строком більш ніж на 5 календарних днів та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов'язань позичальника за цим договором. Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 11 цього договору.

За умовами, зазначеними в п. 7.1 Кредитного договору, сторони погодили, що за порушення відповідачем термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених договором, зокрема термінів повернення кредиту /всієї суми або його частини/ та/або термінів сплати процентів та/або комісій, позивач має право вимагати від відповідача додатково сплатити позивачу пеню в розмірі 0,20% від суми зазначеної заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день сплати заборгованості.

З наявних в матеріалах справи копій квитанцій про погашення кредиту за договором №0, вбачається, що ОСОБА_3, виконуючи взяті на себе зобов'язання, повертав одержаний ним кредит та сплачував проценти за користування кредитом саме у швейцарських франках, що зокрема було передбачено умови кредитного договору /а. с. 182-204, том 1/.

Також встановлено, підтверджується відповідними доказами, що в подальшому пози-чальник допустив неналежне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого утвори-лась заборгованість, яка станом на 09 листопада 2013 року, згідно наданого позивачем розрахунку, становить 28084,82 швейцарських франки, що за курсом НБУ на вказану дату становить 243 958 грн. 49 коп., з яких:

23 717,12 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 09 листопада 2013 року становить 206 018 грн. 50 коп. - заборгованість за простроченим кредитом;

4 356,94 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 09 листопада 2013 року становить 37 846 грн. 51 коп. - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом;

5,08 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 09 листопада 2013 року становить 44 грн. 14 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом;

5,68 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 09 листопада 2013 року становить 49 грн. 34 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом.

На час звернення Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до суду з даним позовом кредитний договір №0 не розірваний, не визнаний недійсним/удаваним/, відсутні також підстави вважати договір нікчемним, отже в світлі вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання.

Таким чином, оскільки вказана заборгованість виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов"язань за умовами кредитного договору, який є чинним на час вирішення даного спору по суті, колегія суддів вважає позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення згідно вище-наведених норм права.

В свою чергу, доводи відповідача та його представника щодо безпідставності позовних вимог з мотивів фактичного укладення сторонами договору на отримання кредитних коштів в національній валюті, не є переконливими, оскільки спірний договір згідно його тексту, укладений на перерахування банком і отримання ОСОБА_3 грошових коштів саме в іноземній валюті - швейцарських франках з вимогою сплати відсотків за користування ними, факт отримання яких відповідач не заперечував, з уточненням, що вказані кошти ним отримані в гривні.

Окрім того, як зазначено вище, ОСОБА_3 вказаний кредитний договір не оспо-рював та виконував його до жовтня 2011 року включно, що підтверджє згоду відповідача з умовами цього договору.

Також розрахунки кредитної заборгованості, надані ОСОБА_3, не спростовують обґрунтованості позовних вимог, оскільки проведені без урахування умов кредитного договору, виключно із суми кредитних коштів у національній валюті.

В той же час, за змістом п.п. 1.5 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування банком коштів на поточний рахунок відповідача НОМЕР_1.

На підтвердження факту зарахування кредитних коштів банком надано суду банківську виписку за поточним рахунком ОСОБА_3 з відображенням операції зарахування кре-дитних коштів у сумі 34628,00 швейцарських франків та меморіальний ордер за 24 листопада 2006 року /а. с. 70-71, том 1/.

Згідно Додатку №1 до Договору банківського рахунку №124 від 24 листопада 2006 року та заяви ОСОБА_3 про відкриття поточного рахунку у іноземній валюті (швейцарських франках), з урахуванням яких ОСОБА_3 відкриті рахунки у АТ "УкрСиббанк":

НОМЕР_1 у національній валюті з тарифним пакетом "Базовий",

НОМЕР_1 у швейцарських франках з тарифним пакетом "Базовий",

НОМЕР_1 у іноземній валюті (долари США) з тарифним пакетом "Спеціальний М1" /а. с. 233-239 том 1/.

Між тим, суд першої інстанції не дав належної оцінки наявним у справі випискам щодо банківських операцій за поточним рахунком НОМЕР_1 у швейцарських франках, якими підтверджено проведені операції у швейцарських франках, а саме: 24 листопада 2006 року операція "надання кредиту згідно угоди №0 від 24 листопада 2006 року", сума зарахованих коштів 34628,00 швейцарських франків /а. с. 71, 242-247/.

Окрім того, рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18серпня 2014 року у справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором встановлено, що банком було відкрито ОСОБА_3 рахунки за НОМЕР_1 у національній валюті, доларах США, та швейцарських франках та дана обставина давала можливість ОСОБА_3 отримати кредит у будь-якій із зазначених валют, чим останній і скористався /а. с. 29-35 том 2/.

Зазначені судові рішення набрали законної сили, а згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Проте, суд першої інстанції не взяв до уваги наведені обставини, які за нормами ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають, та, не давши оцінки висновкам судово-економічних експертиз, фактично поклав їх в основу рішення, вказавши, що оскільки поточний рахунок за НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_3 відкритий у національній валюті, позовні вимоги банку є безпідставними, що не узгоджується з вищезазначеними обставинами та наявними у справі доказами.

До того ж, відповідно до положень ч. 6 ст. 147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, суд першої інстанції, в порушення вимог ст. 214 ЦПК України, не дослідив зміст та умови кредитного договору №0, укладеного сторонами 24 листопада 2006 року, за яким зобов'язання виражене в іноземній валюті - швейцарських франках, залишив поза увагою той факт, що ОСОБА_3 на протязі тривалого часу виконував зобов'язання за вказаним договором шляхом повернення кредиту та сплати процентів - у швейцарських франках.

Окрім того, суд не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи первинним банківським документам щодо видачі та обліку кредиту: випискам за поточним рахунком, меморіальному ордеру, випискам за кредитним договором, якими підтверджується як факт надання, так і повернення кредиту у швейцарських франках.

Встановивши відповідні правовідносини, які виникають з кредитного договору та факт неналежного виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних відносин норми ст. ст. 525, 526, 626, 629, 638, 1049, 1054 ЦК України, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи.

За наведених обставин, доводи, викладені в апеляційній скарзі, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а оскаржуване судове рішення, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи - скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" та стягнення з ОСОБА_3 на користь банку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка станом на 09 листопада 2013 року складає 28 084 швейцарських франки 82 сантими, що за курсом НБУ на дату складання розрахунку становить 243 958 грн., враховуючи, що позивачем розрахунку боргу за курсом НБУ станом на іншу дату протягом розгляду справи не надавалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати /а. с. 38, том 1/.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 квітня 2015 року - скасувати. Ухвалити у справі нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором №0 від 24 листопада 2006 року у сумі 28 084 швейцарських франки 82 сантими.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" судові витрати за сплату судового збору у розмірі 2439 грн. 58 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: