Справа № 646/1888/15-ц
№ провадження 2/646/723/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.15 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі

головуючого судді Міндарьової М.Ю.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Прокуратури Харківської області, Прокуратури Московського району м.Харкова, Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Харківській області, Харківське міське управління Головного управління внутрішніх справ України в Харківській області, Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду,-

Встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь 1000,00 гривень завданої йому моральної шкоди, яка на думку позивача полягає в не розгляді його клопотання до відповідачів з проханням вчинити певні слідчі (процесуальні дії), які не роглянуті останніми від 05.07.2014 року, в невиконанні ухвали слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 11.07.2014 року, справа №643/9872/14-к про вчинення певних слідчих процесуальних дій. Посилаючись на вказані обставини, позивач зазначив, що задоволення його скарг свідчить про визнання судом дій та бездіяльності міліції та прокуратури протиправними, посилаючись на ЗУ «Про судовий збір» зазначив, що від сплати судового збору його звільнено.

В судове засідання позивач не зявився повідомлявся вчасно та належним чином, про що свідчать зворотні рекомендовані повідомлення почти, причини своєї неявки суду не повідомив.

Представники відповідачів ОСОБА_3 Харківської області та прокуратури Московського району міста Харкова ОСОБА_4, ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_5, ХМУ ГУМВС України у Харківській області ОСОБА_6, до судового засідання не зявилися, надали до суду письмові заперечення, зазначивши, що звернення позивача зі скаргами в порядку КПК України на дії чи бездіяльність органів досудового розслідування є реалізацією позивачем його права гарантованого діючим законодавством України і не є доказом протиправності органів досудового розслідування, просили в задоволенні позову відмовити та розглядати справу за їх відсутності.

Представник Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області до судового засідання не зявився, повідомлявся вчасно та належним чином, причини свої неявки суду не повідомив.

Також представником відповідача ХМУ ГУМВС України у Харківській області ОСОБА_6 було подано клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду, оскільки 03.03.2015 року рішенням Київського районного суду міста Харкова, яке не набрало законної сили, в задоволенні аналогічного позову ОСОБА_2 було відмовлено, посилаючись на положення п.4, ч.1, ст.207 ЦПК України відповідно до яких суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав розглядається в іншому суді.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення ( ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії наданої стороною позивача ухвали слідчого судді Московського районного суду міста Харкова від 11.07.2014 року, позивач звертався до суду в порядку статті 303 КПК України в результаті чого судом було прийнято рішення про часткове задоволення скарг позивача, було зобовязано органи досудового розслідування вчинити дії передбачені Кримінальним процесуальним Кодексом України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є шкода, протиправна поведінка, причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи.

У звязку з наведеним суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог позивача оскільки судом не встановлено і стороною позивача суду не надано доказів протиправної поведінки відповідачів внаслідок чого позивачу завдано шкоду. Відповідно до наданої позивачем суду копії ухвали слідчого судді нею не встановлено наявності в дії, або ж бездіяльністі органу досудового розслідування, які оскаржував позивач, протиправності, також позивачем суду не надано доказів того, що за обставинами, що були предметом розгляду слідчого судді, працівників правоохоронних органів притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Доводи сторони позивача щодо звернення останнього до Московського районного суду міста Харкова в порядку статті 303 КПК України (оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування), оцінюються судом як реалізація позивачем свого права на оскарження встановленого КПК і не може бути доказом протиправності органу досудового розслідування та завдання позивачу шкоди.

Що стосується клопотання представника відповідача ХМУ ГУМВС України у Харківській області ОСОБА_6 про залишення позову без розгляду, суд вважає його таким, що задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до копії рішення Київського районного суду міста Харкова від 03.03.2015 року спір який розглядався судом, хоч і був про той самий предмет і з тих самих підстав, однак не між тими самими сторонами, оскільки позовні вимоги які розглядаються Червонозаводським районним судом міста Харкова, також предявлені до ОСОБА_3 Харківської області.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Міндарьова