Справа № 209/1605/15-ц
Провадження № 2/209/1015/15
09 червня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Решетник Т.О.,
за участю секретаря Погрібної О.В.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю Абонент ХХІ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, що є підставою для зняття ОСОБА_3 з реєстраційного обліку по зазначеній квартирі та виключення відомостей про нього із особового рахунку на квартиру.
На обґрунтування своїх позовних вимог зазначають, що вони, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 вересня 2000 року, зареєстровані та проживають в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена квартира належить їм на праві спільної часткової власності на підставі договору дарування квартири від 27 жовтня 2003 року, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А., зареєстрований в реєстрі за № 3505. 19 листопада 2003 року Обласне комунальне підприємство «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» зареєструвало за ними право спільної часткової власності на квартиру в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В зазначеній квартирі, крім них, проживає та внесений до особового рахунку на квартиру їх малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 Також в спірній квартирі з 02 листопада 2007 року зареєстрований його, ОСОБА_1, син від попереднього шлюбу - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач ОСОБА_3 до досягнення повноліття знаходився на їх утриманні та вихованні, проживав разом з ними однією сім'єю, і залишився проживати у належній їм квартирі, як член їх сім'ї, й після виповнення йому 18 років. У 2013 році відповідач вирішив розпочати самостійне життя, і в грудні 2013 року залишив своє зареєстроване місце проживання у спірній квартирі, і переїхав проживати разом із дівчиною в орендовану ним квартиру, забравши всі свої особисті документи та речі. Але в лютому 2014 року відповідач залишив орендовану ним квартиру і разом із своєю дівчиною виїхав за межі міста Дніпродзержинська, повідомивши їх, що вони будуть шукати роботу по всій Україні та за її межами, можливо в Російській Федерації. Деякий час відповідач телефонував їм і обіцяв найближчим часом добровільно знятися з реєстраційного обліку по квартирі АДРЕСА_1, а потім взагалі перестав підтримувати з ними будь-які відносини та спілкуватися навіть по телефону. Таким чином, відповідач з грудня 2013 року не проживає в спірній квартирі, в якій відсутні його особисті документи та речі, він не цікавиться квартирою, як приміщенням, що потрібно йому для проживання, не сплачує комунальні послуги, не приймає участі у витратах на утримання квартири та збереження її житлового стану, і вони вимушені сплачувати комунальні послуги за члена своєї сім'ї, який не проживає у квартирі півтори роки. Вони не створювали відповідачу перешкоди в користуванні житловим приміщенням в спірній квартирі, і він із будь-якими заявами до житлових установ з приводу перешкод у проживанні в АДРЕСА_1 в період з грудня 2013 року по теперішній час не звертався.
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутністю, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, про поважність причин неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову.
Представник третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Абонент ХХІ, в судове засідання не зявився, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутністю їх представника.
Представник третьої особи Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника ГУ ДМС України в Дніпропетровській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з чим суд, з урахуванням згоди позивачів, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування квартири від 27.10.2003 року, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Ізотовою В.А. , реєстр. № 3505 (а.с.10).
19 листопада 2003 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно (а.с.11).
У вищевказаній квартирі АДРЕСА_1, крім власників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстровані їх син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та син позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується особовим рахунком № 292812 від 09.04.2015 року, виданим ТОВ Абонент ХХІ (а.с.16) та довідкою про склад сімї № 000699260 від 09.04.2015 року, що видана ТОВ ІНФО-КОМ (а.с.17).
Проте, відповідач ОСОБА_3 не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом про не проживання від 09.04.2015 року, який складений сусідами позивачів та відповідача по місцю їх реєстрації, а саме ОСОБА_6, ОСОБА_7 та затверджений начальником дільниці № 1 ТОВ Крона ОСОБА_8, і згідно якого відповідач в спірній квартирі не проживає з грудня 2013 року (а.с.18).
Відповідно до довідки ТОВ Інфо-Ком від 09.04.2015 року особовий рахунок на АДРЕСА_1, відкритий на імя позивача ОСОБА_1 (а.с.17).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не звертався на дільницю № 1 ТОВ Крона з заявами про перешкоди йому у проживанні за вищевказаною адресою в період з грудня 2013 року по теперішній час, що підтверджується довідкою від 09.04.2015 року, виданою начальником дільниці № 1 ТОВ Крона (а.с.19).
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_3 дійсно відсутній в квартирі АДРЕСА_1 більше ніж один рік без поважних причин. Відсутність у відповідача інтересу до спірної квартири, як до приміщення, що потрібне йому для проживання, відсутність фактів створення відповідачу з боку позивачів перешкод у проживанні в цій квартирі, достовірно встановлені судом у судовому засіданні.
Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою), є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Вирішуючи позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації, суд виходить з того, що згідно ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.
Визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням (квартирою), вже є достатньою підставою для зняття його з реєстрації місця проживання в такому жилому приміщенні в порядку ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.
За наведених обставин у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.
Щодо позовних вимог про виключення відомостей про реєстрацію ОСОБА_3 з особового рахунку на квартиру, суд зазначає наступне.
Товариство з обмеженою відповідальністю Абонент-ХХІ є у справі третьою особою. Такий процесуальний статус виключає можливість покладення на нього рішенням суду будь-яких обовязків, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи волевиявлення позивачів щодо відсутності необхідності стягувати з відповідача сплачений позивачами судовий збір, суд приходить до висновку, що судові витрати у справі відшкодування не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224-226, 232 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Дніпровський районний відділ у м. Дніпродзержинську Головного управління Департаменту міграційної служби України в Дніпропетровській області, Товариство з обмеженою відповідальністю Абонент ХХІ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.
У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська.
Суддя Т.О. Решетник