РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 березня 2015 року Справа № 542/2019/14-ц

2/542/146/15

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі : головуючого судді - Івка В.М.,

при секретарі - Зимівець Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Нові Санжари, вул. Леніна, 32, Полтавської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та моральної шкоди, -

встановив :

Позивач прохає стягнути з відповідачасуму боргу за договором позики у розмірі 38 847 гривень;

- три проценти річних -64 грн. 374 коп., а всього 38 911 грн.74 коп., та моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн., судові витрати у справі

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач викликаний до суду за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до положень ст. 74 п. 5 ЦПК України, на розгляд справи не з'явився, в зв'язку з чим постановлене заочне рішення,відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 серпня 2013 року, у м. Полтава, між відповідачем ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_1, що мешкав за адресою: АДРЕСА_2, з однієї сторони та позивачем ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України 27 листопада 2001 року, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, з другої сторони укладений Договір позики, згідно з п. 1.1. якого, Позикодавець ОСОБА_3 передав, а Позичальник ОСОБА_2 отримав грошові кошти в сумі 3 000 доларів США, що за курсом НБУ на день здійснення позики становило 8,15 грн. за 1 долар США та відповідно становило суму 24 450 (двадцять чотири тисячі чотириста п'ятдесят гривень), зобов'язавшись повернути позивачу дані кошти до 30 серпня 2014 року, що витікає із змісту п. 3.1 договору позики.

Крім того у підтвердження укладення даного договору та вимог викладених у Договорі позики, відповідачем ОСОБА_2 позивачу також було видано і Розписку від 30.08.2013 року, із змісту якої також вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 від ОСОБА_3 було отримано вищевказану суму. Дану розписку про отримання відповідачем суми позики було складено у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Після того як строк повернення відповідачем ОСОБА_2, даної суми закінчився, ОСОБА_3 неодноразово звертався до відповідача стосовно повернення йому вищезазначених позичених грошових коштів, але останній на його усну та письмову вимогу, згідно змісту розписки та положенням діючого цивільного законодавства, щодо повернення заборгованості, прореагував відмовою повернути йому дану суму.

Таким чином до сьогоднішнього часу відповідач ОСОБА_6 ухиляється від повернення позивачу суми боргу, чим порушив взяті на себе зобов'язання.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Враховуючи той факт що, в установлений розпискою період відповідач не повернув позивачу вказану суму боргу, а за указаний період часу курс валют змінився і станом на 18 березня 2015 року НБУ встановлений офіційний курс долара США - 2224,69 грн. за 100 одиниць, тому відповідач зобов'язаний повернути позивачу суму боргу в розмірі 66 740 грн. 70 коп. у відповідності до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют НБУ.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України, відповідач ОСОБА_2 також повинен сплатити 3 проценти річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі - (66 740,70:100 х 3% річних = 2002,22грн. річних), а прострочено 199 днів, тому 2002,22грн.: 12 міс.= 166,85 в день за користування грошима, тому 199 днів х 166,85 грн. =3320,31грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України є порушником зобов'язань та боржником, то на підставі ст. 611 ЦК України настають правові наслідки порушення зобов'язання у вигляді відшкодування моральної шкоди позивачу.

Відповідно до ст. ст. 181, 192, 316 ЦК України грошові кошти є правом власності особи, яка за змістом частини першої ст. 319 ЦК України має право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідач ОСОБА_2 порушив та продовжує порушувати протиправними діями, право власності позивача ОСОБА_1, що полягає у невиконанні зобов'язань повернення грошових коштів (боргу) останньому за Договором позики та розпискою у строк до 30 серпня 2014 року.

Фактично ,зазначені неправомірні дії відповідача ОСОБА_2, позбавили позивача права власності.

Відповідно до частини 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відшкодування моральної шкоди регулюється також ч. 1 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Зазначена моральна шкода полягає:

- у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала, у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

- у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Відповідач ОСОБА_2, своїми неправомірними діями, які полягають у невиконанні зобов'язань повернути належні позивачу грошові кошти у строк до 30 серпня 2014 року та у позбавленні його права володіти, користуватися та розпоряджатися своїми грошовими коштами (майном), заподіяв ОСОБА_1 як потерпілому істотної моральної шкоди.

Як зазначає в позовній заяві сам позивач,спричинена йому моральна шкода полягає:

- у душевних стражданнях, тривалих хвилюваннях, переживанні та нервових навантаженнях;

- порушенні звичайного для нього душевного стану, способу життя та відпочинку;

- у втраті значного особистого часу, здоров'я, коштів, оскільки він змушений систематично телефонувати відповідачу, вимагати належні йому грошові кошти, готувати документи та подавати заяви до суду, інші інстанції, відвідувати їх;

- у приниженні його честі та гідності, як особистості та людини;

- неможливістю протягом значного часу користуватися належними йому грошовими коштами (майном);

- у змушенні вживати додаткових фізичних, вольових заходів для організації свого та своєї сім'ї повноцінного життя.

Наявність зазначеної заподіяної моральної шкоди позивачу має причинний зв'язок з протиправними діяннями відповідача та вини останнього в її заподіянні.

Заподіяну ОСОБА_1 моральну шкоду відповідачем ОСОБА_2 суд визначає в розмірі 2 000 гривень.

Визначений ОСОБА_1, як потерпілим, розмір компенсації за моральні втрати відповідає глибині душевних страждань, які заподіяні йому відповідачем з вини, якого у строк визначений розпискою, не повернуті належні йому грошові кошти та порушені права власності на майно (речі).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 212, 215, 218, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 23, 526, 610, 612, 625, 1046-1050 ЦК України, суд, -

вирішив :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, жителя АДРЕСА_3, на користь ОСОБА_1 жителя АДРЕСА_4, - суму боргу за договором позики у розмірі 66 740 (шістдесят шість тисяч сімсот сорок) грн. 70 коп.;

- три проценти річних - 3 320 (три тисячі триста двадцять) грн. 31 коп., а всього 70 061 (сімдесят тисяч шістдесят одна) грн. 01 коп., та моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі - 430 (чотириста тридцять) грн. 12 коп. судового збору, та 2 000 (дві тисячі) грн. витрат на правову допомогу.

Повернути позивачу з державного бюджету, як зайво сплачений, судовий збір в розмірі 300 (триста )грн., згідно квитанції №2Р191 від19.03.2015 року ПАТ «Полтавабанк».

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд.

Відповідач має право подати письмову заяву про перегляд заочного рішення до суду, що його ухвалив протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно:

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області В.М.Івко