233 № 233/3055/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., при секретарі Радченко Н.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради, треті особи ОСОБА_4, КП «ЖЕК № 6» про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, як майно набуте подружжям за час шлюбу, яке є їхньою спільною сумісною власністю, та визнати за нею право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, померлого 20 липня 2011 року, посилаючись на те, що 20 липня 2011 року помер її чоловік ОСОБА_6.

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1, яке належало померлому на підставі довідки, яка видача члену житлово - будівельного кооперативу «Перемога» про сплату пайового внеску в повному обсязі за зазначену квартиру та протоколу ЖБК «Перемога».

Вона є спадкоємцем за законом першої черги на підставі ст. 1261 ЦК України. Спадщину вона прийняла фактично, так як постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою № 297 від 18 травня 2015 року, виданою КП «ЖЕК № 6» та записами про реєстрацію у паспорті.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

При зверненні до нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тобто вирішити нотаріально питання про спадкування вказаної квартири вона не може через відсутність правовстановлюючого документу та документу про реєстрацію права власності на імя спадкодавця в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

При зверненні до реєстраційної служби Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень їй було відмовлено у державній реєстрації спірної квартири, тобто вирішити іншим шляхом це питання теж неможливо.

Тобто оформити документи на спадкове майно іншим шляхом, крім звернення до суду неможливо.

Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спірна квартира належала на праві спільної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частках кожному, на підставі ст.ст. 15,16 Закону України «Про власність», який діяв до 27.04.2007 року, та в якому вказано, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Так, відповідно до ст. 368 ЦК України майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тобто, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належала ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в рівних частках.

Зараз вона також проживає в цій квартирі та сплачує всі комунальні послуги.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги ОСОБА_1 визнала частково, пояснивши, що померлий ОСОБА_6 на підставі ст. 15 Закону України «Про власність» набув право власності на спірну квартиру шляхом сплати у повному обсязі пайвого внеску за квартиру. Тому спірна квартира входить до складу спадкового майна, та позивач може претендувати на неї у порядку спадкування. Проте, оскільки пайовий внесок був сплачений саме померлим ОСОБА_6, позивач не може претендувати на ? частку квартири, як на майно, набуте подружжям за час шлюбу, що є їхньою спільною сумісною власністю.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що вона не претендує на спадщину, що відкрилась після смерті її померлого батька ОСОБА_6

Представник третьої особи КП «ЖЕК №:6» ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що КП «ЖЕК № 6» створено виконавчим комітетом Костянтинівської міської ради для обслуговування житлового фонду будинків житлово-будівельних кооперативів. Будинок № 13 по вул. Громова у м. Костянтинівка, де розташована спірна квартира, належав ЖБК «Перемога» та ще за радянських часів був переданий на обслуговування КП «ЖЕК № 6». В теперішній час ЖБК «Перемога» не існує, відомості щодо нього відсутні у реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців. Вся документація, яка стосується ЖБК «Перемога», знаходиться на зберіганні у КП «ЖЕК № 6», який, на підставі наявних документів, надає довідки щодо виплати пайового внеску. На підставі Ордеру на жиле приміщення у будинку ЖБК № 114 від 28 листопада 1988 року ОСОБА_6 з родиною з трьох осіб була надана в користування квартира АДРЕСА_3. У 1993 році ОСОБА_7 повністю виплатив пайовий внесок за спірну квартиру, про що дружині померлого була видана відповідна довідка.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 27 квітня 1987 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1У-НО № 477979 від 27 квітня 1987 року (а.с.8). Від даного шлюбу вони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі ордеру № 114 від 28 листопада 1988 року ОСОБА_6, як член ЖБК «Перемога», отримав двокімнатну квартиру АДРЕСА_4 на сімю з трьох осіб: себе, дружину та дочку (а.с. 53).

Згідно довідки КП «ЖЕК №6» № 272 від 05.05.2015 року, який правомочний надавати такі довідки (а.с.68-79), пайовий внесок за спірну квартиру був сплачений в листопаді 1993 року у повному обсязі (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного, чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно.

Відповідно до статей 16, 17 Закону України «Про власність», ст. 22 КЗпШС України (чинних на час виникнення спірних правовідносин) спільною сумісною власністю визнавалось майно, нажите подружжям за час шлюбу ( майно, придбане внаслідок спільної праці членів сімї, чи майно, що є у власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, якщо письмовою угодою відповідно між членами сімї чи членами селянського (фермерського) господарство не передбачене інше, або майно, придбане внаслідок спільної праці громадян, що обєдналися для спільної діяльності, коли укладеною між ними письмовою угодою визначено, що воно є спільною сумісною власністю).

В інших випадках спільна власність громадян визнавалась частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено й учасники спільної власності при придбанні майна не виходили з рівності їхніх часток, розмір частки кожного з них визначався ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

Згідно зі статтею 28 КпШС України в разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, їх частки є рівними.

Оскільки ОСОБА_6 повністю вніс пайовий внесок за спірну квартиру у листопаді 1993 року, то останній на підставі ст. 15 Закону України «Про власність» набув право власності на спірну квартиру.

Зважаючи на те, що спірна квартира була набута ОСОБА_6 в період шлюбу з ОСОБА_1, вона у відповідності з вимогами ст. 22 КпШС і ст. 16 Закону України «Про власність» являється спільною сумісною власністю подружжя, а відтак позивач має право на її ? частку.

Тож, позовній вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, як на майно набуте подружжям за час шлюбу, яке є їхньою спільною сумісною власністю.

20 липня 2011 року помер чоловік позивача ОСОБА_6 (а.с.9).

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частки квартири АДРЕСА_4.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що спадкоємцями за законом померлого ОСОБА_6 є його дружина ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_8

Дочка померлого ОСОБА_8 на час відкриття спадщини із спадкодавцем не проживала (а.с.53), заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавала, у судовому засіданні заявила, що на спадщину після смерті батька вона не претендує та не заперечує проти того, що спадщина була оформлена її матірю позивачем ОСОБА_1

Позивач ОСОБА_1, як особа, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.53), у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Костянтинівської державної нотаріальної контори Донецької області від 24.06.2015 року, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_5 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що за позивачем, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті померлого чоловіка ОСОБА_6, також слід визнати право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, у порядку спадкування.

Тож, позов слід задовольнити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Костянтинівської міської ради, треті особи ОСОБА_4, КП «ЖЕК № 6» про визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, як майно набуте подружжям за час шлюбу, яке є їхньою спільною сумісною власністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1, у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_6, померлого 20 липня 2011 року.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 13 липня 2015 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: О.В. Каліуш