АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/4196/14-ц 22-ц/774/1347/К/15
Справа № 184/ 4196 /14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1347/К/15 Томаш В.І.
Категорія № 69 (ІУ ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Барильської А.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі: Булах К.А.,

за участю: заявника - ОСОБА_1 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Управління пенсійного фонду України в м.Орджонікідзе Дніпропетровської області про встановлення юридичного факту , -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою зацікавлена особа Управління пенсійного фонду України в м. Орджонікідзе Дніпропетровської області ( надалі УПФУ), про встановлення юридичного факту.

В обґрунтування заяви посилається на те, що він є ліквідатором наслідків Чорнобильської АЕС 2-ої категорії, має право щодо призначення йому пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 53 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

01 грудня 2014 року він звернувся до УПФУ в м. Орджонікідзе і отримав відмову в призначенні йому пенсії у зв`язку з тим, що в архівній довідці не вказано, куди він виїхав з травня 1986 року з військової частини № НОМЕР_1 . Посилаючись на те, що факт перебування та виконання роботи у м. Чорнобиль та м. Прип`ять підтверджується записами у військовому квітку та поясненнями свідків, просив суд встановити юридичний факт його перебування в м. Чорнобилі та м. Прип`ять з 03 травня 1986 року- наказ №95 по в/ч НОМЕР_1 по 02 червня 1986 року- згідно наказу №121 по в/ч НОМЕР_1 .

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення заяви.

Зокрема вважає, що судом першої інстанції не взято до уваги посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії ЧАЕС , військовий квиток , архівну довідку, список осіб військової частини, приймавших участь у ліквідації наслідків аварії ЧАЕС.

В запереченнях на апеляційну скаргу УПФУ просить рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено що позивач ОСОБА_1 , відповідно до посвідчення Серії НОМЕР_2 від 05 травня 2005 року, є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році ( а.с.13).

Як убачається з копії військового квітка НОМЕР_3 від 22 квітня 1985 року, ОСОБА_1 в період з 03 травня 1986 року ( Пр №95) по 02 червня 1986 року ( Пр № 121) мовою оригіналу : «принимал участие в ликвидации последствий аварии на Чернобільской АЕС, получил дозу 25 рентген» за підписом начальника військової частини НОМЕР_1 майора Ошря. Видано посвідчення від 27 травня 1991 року ( а.с.10).

З архівної довідки, виданої управлінню праці та соцзахисту населення за № 2025/5 від 22 квітня 2014 року убачається, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , зокрема з наказу №129 від 11 червня 1986 року убачається, що водій автороти ОСОБА_1 мовою оригіналу: «полагать прибывшим с района мероприятий г.Чернобиль». ( а.с.16).

Згідно довідки міністерства оборони України Орджонікідзевського міського військового комісаріату Дніпропетровської області №31 від 17 березня 2015 року ОСОБА_1 в період з 23 квітня 1985 року по 28 червня 1987 рік проходив строкову військову службу у збройних силах. В період з 03 травня 1986 року по 02 червня 1986 рік приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. ( а.с.37).

Заявник ОСОБА_1 звернувся до УПФУ із заявою про призначення пенсії за пільговим стажем, проте йому було відмовлено.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні заяви, суд першої інстанції керувався ст. 234 ЦПК України дійшов висновку, що спірне питання не може бути предметом розгляду в порядку окремого провадження, а також заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження заявлених вимог.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України).

Пленумом Верховного Суду України у п.1 Постанови від 31 березня 1995року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Пунктом 14 вищезазначеного Пленуму ВСУ роз`яснено, що заяви про вставнолення факту участі у роботах, пов`язаних з усуненням аварії на Чорнобильської АЕС або її наслідків, розглядаються судами за наявності даних про те, що заявник не має можливості одержати документи, необхідні для видачі йому посвідчення учасника ліквідації аварії на Чорнобильської АЕС. Такі заяви підлягають задоволенню за наявності достовірних доказів про безпосередню участь заявника у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням аварії на ЧАЕС, її наслідків у зоні відчудження, в тому числі в проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки, у роботах з особливо небезпечними умовами праці, пов`язаними з ліквідацією наслідків цієї аварії, що виконувалися в певні періоди і за умов, визначених ст..14 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян,які постраждали внаслідок ЧАЕС» і прийнятими відповідно до цього Закону Постановими Кабінету Міністрів України.

Як убачається із заяви ОСОБА_1 , він просив суд встановити юридичний факт перебування в м.Чорнобиль та м.Припять з 03 травня 1986 року по 02 червня 1986 року, оскільки іншим чином встановити цей факт не можливо, тоді як від встановлення цього факту залежить надання йому пільг, пенсій, компенсацій відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Отже, зміст його заяви направлений на отримання відповідних виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тобто на підтвердження юридичного факту, який у подальшому може бути підставою для отримання вказаних виплат.

Тому, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про те, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку окремого провадження не відповідає вимогам законодавства.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги заявника про не взяття до уваги судом першої інстанції письмових доказів , які підтверджують факт перебування заявника в зоні ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, як такі, що заслуговують на увагу.

Згідно п. 1 ч. 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що особам, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку на 10 років.

Відповідно абз. 6 п. 5 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р №22-1, до заяви для призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, а саме: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Колегія суддів вважає за необхідне урахувати усі письмові докази, а саме, що позивач ОСОБА_1 згідно посвідчення Серії НОМЕР_2 від 05 травня 2005 року має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, військового квітка НОМЕР_3 від 22 квітня 1985 року згідно записів, в якому містяться відомості про знаходження заявника ОСОБА_1 з 03 травня 1986 року ( Пр №95) по 02 червня 1986 року в зоні ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, довідки Міністерства оборони ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка містить відомості що ОСОБА_1 у період з 03 травня 1986 року по 02 червня 1986 рік приймав участь в ліквідації наслідків ЧАЕС.

Оскільки накази № 95 від 05 травня 1086 року та №121 від 02 червня 1986 року по військовій частині НОМЕР_1 , де заявник ОСОБА_1 проходив військову службу, не містять відомостей про місце вибуття водія автороти ОСОБА_1 у період ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС, а наказ № 129 від 11 червня 1986 року містить відомості про прибуття ОСОБА_1 з району заходів м.Чернобиль, іншим шляхом, крім судового, встановити факт, що має юридичне значення перебування ОСОБА_1 у період з 05 травня по 02 червня 1986 року у місці Чорнобиль під час ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС не має можливості.

Відповідно до частин 1,2,5 ст.55 Основного Закону України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і сподоби від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст..1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий , неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Неповнота відомостей первинних документів, наказів по військовій частині НОМЕР_1 , де заявник ОСОБА_1 проходив строкову військову службу та був направлений у період з 03 травня 1986 року по 02 червня 1986 року для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується іншими наявними документами, а саме: військовим квитком, довідкою Міністерства оборони Орджонікідзевського міського військового комісаріату, посвідченням Серії НОМЕР_2 від 05 травня 2005 року учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, є підставою для судового захисту порушених та невизнаних УПФУ прав та встановлення в судовому порядку юридичного факту перебування ОСОБА_1 у м.Чорнобиль у вищезазначений період.

Посилання заявника ОСОБА_1 на перебування його у спірний період у м.Припять, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відомості про його знаходження у цій місцевості не підтверджені матеріалами справи.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року ухвалено без повного урахування наявних у матеріалах справи письмових доказів, з порушенням вимог законодавства, тому підлягає скасуванню згідно п.п.3,4,ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту його перебування в м. Чорнобилі з 03 травня 1986 року- наказ №95 по 02 червня 1986 року - наказ №121 під час проходження строкової військової служби у збройних силах в/ч НОМЕР_1 .

Керуючись ст.ст. 303, 309,314-316 ЦПК України колегія суддів,-
В И Р І Ш И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Встановити факт, що має юридичне значення перебування ОСОБА_1 в м. Чорнобилі з 03 травня 1986 року по 02 червня 1986 року під час ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС у період проходження строкової військової служби у збройних силах в/ч НОМЕР_1 .

В задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскарженав касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: