Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Рябченко Л. А. ,

при секретарі Кривенко О. С.,

з участю адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 1 цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3,

треті особи: ОСОБА_4,

Білоцерківське міське управління Головного управління Держсанепідемслужби у Київській області,

про захист особистих немайнових прав та відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду, просить заборонити відповідачу здійснювати виробничу діяльність на території домоволодіння по вул.Карєрній,18 у м.Білій Церкві Київської області, яка б порушувала право позивача на безпечне довкілля, забруднювала повітря, грунт, перевищувала шумовий фон та будь-яким іншим шляхом порушувала право власності позивача на домоволодіння по вул.Карєрній,16 у м.Білій Церкві, стягнути матеріальні збитки в розмірі 372,48грн., моральну шкоду 5000грн..

Вимоги обґрунтував тим, що ОСОБА_3 на власному подвірї незаконно проводить виробничу діяльність по ремонту автотранспортних засобів, а саме: фарбування, рихтування, зачищення, зварювання, різання, переобладнання автомобілів з 2007 року по даний час, ігноруючи заборону на виробничу діяльність та встановлені законом санітарні норми, чим створює нестерпні умови для проживання.

Позивач є інвалідом І групи, більше 5 років не може ходити та не має можливості сховатися від шуму, запаху фарби та ацетону, оскільки проведення робіт здійснюється на відстані 6 м від будинку. Дружина позивача теж має проблеми зі здоровям внаслідок роботи на меблевій фабриці, їй категорично заборонено дихати забрудненим повітрям.

19.05.2015 внаслідок незаконних дій відповідача у ОСОБА_2 піднявся тиск, а в дружини - ОСОБА_4 розпочався кашель.

8.06.2015 за викликом прибула невідкладна медична допомога та встановила діагноз: гостра реакція на стрес, симптоматична гіпертензія.

Ще у 2007 році позивач неодноразово звертався до різних інстанцій з метою припинення незаконних дій ОСОБА_3, на якого були накладені штрафні санкції та заборонене проведення виробничої діяльності по ремонту автотранспортних засобів.

В травні-червні 2015 позивач знову звертався до правоохоронних органів та відповідних інстанцій з приводу притягнення ОСОБА_3 до відповідальності. Білоцерківським МВМ був встановлений факт зайняття підприємницькою діяльністю по ремонту автотранспортних засобів та рекомендовано звернутися до суду. Будь-яких дозвільних документів на здійснення відповідної діяльності відповідачу не видавалося, про що свідчить відповідь держепідемслужби.

Зауваження та прохання до відповідача припинити свої дії він ігнорував, погрожував фізичною розправою.

Позивач має право на безпечне для життя і здоровя довкілля та право безперешкодно користуватися власним домоволодінням. Ці права грубо порушує відповідач, чим завдає позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Розмір матеріальних збитків підтверджений чеками на лікарські засоби.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 5000грн., вона полягає в тому, що позивач постійно відчуває стрес, погіршення стану здоровя, створені відповідачем умови проживання є нестерпними.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач позов не визнав, заперечення обґрунтував тим, що він не займається виробничою діяльністю по переобладнанню та ремонту автомобілів. У 2007 році відповідач дійсно здійснював переобладнанням автомобілів та обшивку салонів, в звязку з чим між ним та сусідами Пелихами склалися неприязні стосунки, вони постійно писали скарги у всі можливі інстанції з будь-якого приводу. Спілкування між ними та добросусідське проживання стало неможливим, у 2008 році відповідач фактично припинив підприємницьку діяльність, із сімєю переїхав до іншого місця проживання, залишив будинок і виставив його на продаж. Проте, будинок не продався, і не маючи постійного місця проживання відповідач у березні 2014 року з дружиною повернулися до свого помешкання.

У травні 2015 року його товариш, який надав йому свого часу послугу, попросив переобладнати сидіння у мікроавтобусі «Мерседес-Віто». Відповідач був йому зобовязаний і не міг відмовити. Спеціального приміщення для автомобілів він не має, тому «відігнав авто» на власний город, подалі від сусідів. Працював він лише по декілька годин на добу, як мав вільний час, при цьому застосовував лише побутові прилади, не призначені для виробничої діяльності. Про це свідчать надані відповідачем акти технічної перевірки засобу обліку електричної енергії за травень 2015 року. Роботи полягали у вирізанні одного отвору та переобладнанні одного сидіння, виготовленні обшивки із тканини. Проте, сусіди не давали йому спокою, постійно вчиняючи сварки та викликаючи представників різних інстанцій, при цьому жодного порушення будь-яких норм чи вимог законодавства виявлено не було. Він не міг створювати нестерпний шум чи то забруднювати повітря, оскільки не фарбував авто, лише використовував клей для меблевого паролону, у будинку шив чохли на сидіння.

Коли за викликом приїхали працівники МВС, то він пояснив, що підприємницьку діяльність він не відновлював і не робитиме цього, це єдиний випадок - надання безкоштовної допомоги товаришу.

Через скарги сусідів робота тривала до липня 2015 року, в звязку з чим товариш висловлював своє невдоволення тим, що він взагалі звернувся до нього за допомогою.

Погано сусідам стало через сварки з ним та небажання йти на компроміс. Відповідач пропонував поставити високу загорожу, щоб не дратувати їх своєю присутністю, проте вони заперечили, пояснивши, що він перекриє їм доступ сонячного світла. Будь-які роботи на подвірї викликають у сусідів супротив та негативні емоції. Виникають постійні сварки. Звернення позивача до суду з відповідним позовом викликало у нього сильний стрес, в звязку з чим він звертався за допомогою до лікаря-кардіолога 21.09.2015, який направив його на госпіталізацію. Що підтверджується медичною картою № 2838.

Третя особа - ОСОБА_4 вважає, що позов підлягає до задоволення, повністю підтримала обгрунтування позову.

Третя особа - Білоцерківське міське управління Головного управління Держсанепідемслужби у Київській області в судове засідання не з'явилася. Відмовиласі від отримання повідомлення.

Заслухавши доводи сторін, думку третьої особи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є пенсіонером, інвалідом І групи, особою, яка постраждала, внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І.

Власником 1/2 частки житлового будинку та земельної ділянки площею 0,0520га по вул.Кар'єрній,16 у м.Білій Церкві Київської області є ОСОБА_4, про що свідчить ухвала Білоцерківського міського суду від 24.09.1996, технічний паспорт на будинок, виготовлений 11.07.2006, Державний акт на право власності на земельну ділянку.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживають та зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчать відмітки у їх паспортах.

Згідно даних технічного паспорта, співвласником 1/2 частки будинку по вул. Кар'єрній,16 у м.Білій Церкві, а саме кв.№ 1, є ОСОБА_5, проти залучення якої в якості третьої особи по справі представник позивача заперечив.

Згідно з висновком Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 25.05.2015 за заявою ОСОБА_2 від 19.05.2015 щодо створення нестерпних умов проживання ОСОБА_3, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, було встановлено, що останній займається підприємницькою діяльністю, а сааме: в дворі свого будинку проводить роботи по ремонту салонів автотранспортних засобів, від чого створює шум, який заважає ОСОБА_2 та його родині спокійно проживати. 5.09.2007 Білоцерківською міською санітарно-епідеміологічною станцією ОСОБА_3 було заборонено проводити виробничу діяльність по ремонту автотранспортних засобів у дворі будинку. 16.10.2007 його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.164 КУпАП за порушення порядку провадження господарської діяльності. Але напротязі останнього часу ОСОБА_3 відновив вищевказану діяльність. Тому, з данного приводу ОСОБА_2 знову вирішив звернутися до ОВС.

В своєму поясненні ОСОБА_3 пояснив, що 18.05.2015 знайомив попросив, щоб він зробив його автомобіль марки «Мерседес-Віто», на що ОСОБА_3 погодився, і в період часу з 10 до 17год. щодня в своєму дворі проводить ремонтні роботи, під час яких використовує лише електролобзик. Чому його сусіди постійно скаржаться йому невідомо.

Проте, під час неодноразових відвідувань за адресою: вул. Кар'єрна,18 у м.Білій Церкві, потрапити у двір було неможливим, двері ніхто не відчиняв.

За результатами перевірки, ОСОБА_2 для вирішення спірних питань рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Зі ОСОБА_3 було вирішено провести профілактичну бесіду про недопущення вчинення протиправних дій відносно заявника.

Висновок Білоцерківського МВМ грунтується на поясненнях сторін та матеріалах перевірок, проведених у 2007 році.

Згідно з відповіддю № 436 від 9.06.2015 Білоцерківського міського управління ГУ Держсанепідслужби у Київській області, на звернення ОСОБА_2, ОСОБА_4 щодо проведення незаконної виробничої діяльності з ремонту автотранспортних засобів сусідом ОСОБА_3 по вул. Кар'єрній,18 у м.Білій Церкві, останньому не надавалось жодних дозвільних документів на розміщення та експлуатацію автомайстерні. Було надане роз'яснення про необхідність зверненя до суду чи до відповідних компетентних органів.

Згідно з відповіддю № 11590/17-2 від 8.07.2015 Білоцерківської об'єднаної Державної податкової інспекції ГУ ДФС У Київській області на звернення ОСОБА_2, ОСОБА_4 від 2.06.2015, працівниками відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб Білоцерківської ОДПІ здійснено 26.06.2015. 6.07.2015 виходи за адресою: вул. Кар'єрна,18 у м.Білій Церкві Київської області, в результаті яких ведення діяльності ОСОБА_3 з ремонту (переобладнання) транспортних засобів не встановлено.

Згідно з відповіддю № 01-362/1 від 26.06.2015 Білоцерківського міського управління Головного управління Держсанепідемслужби у Київській області, при розгляді заяви ОСОБА_2, ОСОБА_4 щодо проведення ремонту та фарбування автомобілів сусідом по вул.Кар1єрній.18 у м.білій Церкві, планувалось провести заміри виробничого шуму, наявність ксилолу, толуолу, ацетону, марганцю, окисів сірки та азоту в атмосферному повітрі. Але, на момент перевірки ніякі роботи не проводилися.

Згідно з відповіддю виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № П-1312 від 22.06.2015 на звернення ОСОБА_2, при обстеженні було встановлено, що ніякі робот из ремонту автотранспортних засобів не проводяться, тому не було необхідності в замірі рівня шуму та шкідливих речовин в повітрі.

Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та ФОП від 7.10.2015, ОСОБА_3, проживаючий ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований як ФОП 11.01.2007, припинена діяльність ФОП 12.07.2014.Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст.293 ЦК України:

«Фізична особа має право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на достовірну інформацію про стан довкілля, про якість харчових продуктів і предметів побуту, а також право на її збирання та поширення.

Діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності.

Діяльність фізичної та юридичної особи, яка завдає шкоди довкіллю, може бути припинена за рішенням суду.

Фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання, навчання тощо.»

Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач дійсно не має права та законних підстав здійснювати на власному подвірї підприємницьку діяльність з приводу ремонту та переобладнання автомобілів, проте в судовому засіданні не знайшов своє підтвердження факт здійснення ним діяльності, яка завдає шкоди довкіллю, тому вимоги позивача щодо її припинення не підлягають задоволенню за недостатністю належних та допустимих доказів.

На підставі поданих позивачем доказів здійснення неправомірної діяльності по ремонту автомобілів у 2007 році не можуть бути взяті судом до уваги при вирішенні даного спору, оскільки вони не стосуються фактів порушення вимог законодавства у 2015 році.

Представник позивача та третя особа ОСОБА_4 визнали той факт, що з 2008 року по березень 2014 року відповідач не проживав у сусідньому домоволодінні та не здійснював будь-якої діяльності на його території. Проте, коли у травні 2015 року відповідач почав переобладнання автомобілю «Мерседес-Віто», то вони злякалися, що він знову відновив свою діяльність.

Відповідно до п.б, п.в, п.д ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища»:

«Громадяни України зобов'язані: здійснювати діяльність з додержанням вимог екологічної безпеки, інших екологічних нормативів та лімітів використання природних ресурсів; не порушувати екологічні права і законні інтереси інших суб'єктів; компенсувати шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом на навколишнє природне середовище.»

Відповідно до ч. ч. 1,2,3,4 ст.33 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища»:

«Екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі викиди та скиди у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Законодавством України можуть встановлюватися нормативи використання природних ресурсів та інші екологічні нормативи.

Екологічні нормативи повинні встановлюватися з урахуванням вимог санітарно-гігієнічних та санітарно-протиепідемічних правил і норм, гігієнічних нормативів.

Нормативи гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин у навколишньому природному середовищі та рівні шкідливих фізичних та біологічних впливів на нього є єдиними для всієї території України.»

Відповідно до ч.1 ст.40 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища»:

«Використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов'язкових екологічних вимог.»

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища»:

«Порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні у: порушенні прав громадян на екологічно безпечне навколишнє природне середовище.»

Згідно з довідками К ЗБМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» від 8.06.2015, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зазнали гострої реакції на стрес, симптоматичної гіпертензії, в звязку з чим їм була надана відповідна допомога.

На підтвердження витрат на придбання ліків, позивачем було надано чек від 19.06.2015 на суму 372,48грн. без зазначення переліку медичних засобів.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України:

«Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.»

Враховуючи, що на підтвердження факту порушення відповідачем встановлених законодавством екологічних норм та вимог, та прав позивача, останній не надав достатніх доказів, жодним з контролюючих органів не було підтверджено факт порушення відповідних норм, тому до задоволення не підлягають і вимоги щодо відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України:

«Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.»

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України:

«Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.»

Тому, показами свідків, допитаних у судовому засіданні ОСОБА_6, ОСОБА_7, за клопотанням позивача, не може підтверджуватися факт порушення прав позивача.

Що стосується за хисту права власності позивача на домоволодіння, то воно не повязане із вимогами по суті, що ставить позивач щодо захисту права на безпечне для життя і здоровя довкілля, яке є немайновим правом. Крім того, позивач не є власником, згідно наданих ним документів домоволодіння, яким він користується.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача до задоволення не підлягають.

Відповідно до п.10 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», позивач звільняється від його сплати.

На підставі ст.ст. 22, 23, 293 ЦК України, ст.ст. 9, 12, 32, 33, 40, 68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», керуючись ст.ст. 3-13, 59, 60, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218, 222, 294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову.

Звільнити позивача від сплати судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, протягом 10 днів з дня отримання його копії. .

Суддя ОСОБА_8