САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4837/15-ц
Провадження № 2/206/1305/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"21" грудня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську в порядку ст. 197 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про стягнення інфляційних нарахувань, трьох відсотків річних, процентів у звязку з неналежним виконанням грошового зобов'язання ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та в подальшому збільшивши позовні вимоги просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь у звязку з неналежним виконанням зобовязання, а саме рішення суду від 18.11.2011 року інфляційну суму станом на 30.06.2015 року 2789,35 грн., 3% річних станом на 12.11.2015 року в сумі- 500,84 грн., рішення суду від 16.11.2012 року інфляційну суму станом на 30.06.2015 року 923,62 грн., 3% річних станом на 12.11.2015 року в сумі - 124,15 грн., рішення суду від 10.09.2013 року інфляційну суму станом на 30.06.2015 року 234,97 грн., 3% річних станом на 12.11.2015 року в сумі - 25,22 грн. та проценти за цими рішеннями у розмірі - 2332,38 грн., мотивуючи тим, що рішеннями Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2011 року, від 16.11.2012 року, від 10 вересня 2013 року було стягнуто з відповідача на її користь витрати на оплату комунальних послуг та утримання будинку і прибудинкової території. Ці рішення набрали законної сили та знаходяться на примусовому виконанні. Станом на теперішній час відповідач частково виплатив заборгованість лише за останнім рішення суду від 10 вересня 2013 року в розмірі 372 грн. 73 коп.

Таким чином, оскільки відповідач не виконує рішення суду то з нього підлягає стягнення інфляційні нарахування, три відсотки річних та проценти за користування чужими коштами з урахуванням облікової ставки НБУ.

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ст.. 224 ЦПК України ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності

Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

В судовому засіданні встановлено таке, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2011 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок витрат на утримання будинку та прибудинкової території за комунальні послуги за період з липня 2008 року по липень 2011 року в сумі 4219 грн. 89 коп. Дане рішення набрало законної сили 29.11.2011 року (а.с.5)

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок витрат на утримання будинку та прибудинкової території за комунальні послуги за період з серпня 2011 року по серпень 2012 року в сумі 1397 грн. 29 коп. Дане рішення набрало законної сили 27.11.2012 року (а.с.7).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 10.09.2013 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 частину витрат по сплаті комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_1, що сплачені за період з вересня 2012 року по грудень 2012 року в сумі 597 грн. 45 коп. Дане рішення набрало законної сили 15.10.2013 року (а.с.9).

Відповідачем вищезазначені рішення суду не виконується, що підтверджується довідкою Самарського ВДВС ДМУЮ №14443 від 14.12.2015 року (а.с.52).

Відповідач частково сплатив заборгованість лише за рішенням суду від 10.09.2013 року: 16 січня 2015 року 272,73 грн. та 30 січня 2015 року - 100 грн. (а.с.11).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком суду:

- за рішенням суду від 18.11.2011 року, інфляція склала станом на 30.06.2015р. (100,5%х124,9%х140,7%=176,61%), (4219,89 грн. х 116,97%)-4219,89 грн.=3232,85 грн.; три відсотки річних станом на 12.11.2015р. 4219,89 грн./365 днів х3%х1444дні/100=500,84 грн.;

- за рішенням суду від 16.11.2012 року, інфляція склала станом на 30.06.2015р. (100,5%х124,9%х140,7%=176,61%), (1397,29 грн. х 116,97%)-1397,29 грн.=1070,46 грн.; три відсотки річних станом на 12.11.2015р. 1397,29 грн./365 днів х3%х1081дні/100=124,15 грн.;

- за рішенням суду від 10.09.2013 року, інфляція склала станом на 30.06.2015р.- з листопада 2013р. по грудень 2014р. (597,45грн.х125,77%)597,45грн.=153,96грн., а з лютого по червень 2015 року (224,72 грн. х 136,5%)-224,72грн.=82,02грн.; три відсотки річних за період з 15.10.2013р. по 15.01.2013р. - 597,45грн./365 днівх3%х397дні/100=19,50 грн., з 16.01.2015р. по 30.01.2015р. 324,72грн./365 днів х3%х15дні/100=0,40 грн., з 31.01.2015р. по 12.11.2015р. 224,72грн./365 днів х3%х288дні/100=5,32 грн.

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Позивач у своїх вимогах просить стягнути суму інфляції за рішеннями суду: від 18.11.2011 року в розмірі 2789,35 грн., від 16.11.2012 року в розмірі 923,62 грн., від 10.09.2013 року в розмірі 234,97 грн. Оскільки суд не може вийти за межі позовних вимог, то ця вимога підлягає задоволенню у межах, яких була заявлена, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача суму інфляції за даними судовими рішеннями станом на 30.06.2015 року у вищезазначеному розмірі та три відсотки річних станом на 12.11.2015 року у розмірі наведеному в розрахунку.

Що стосується вимог про стягнення процентів то суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відтак, право позивача на нарахування та отримання процентів за користування чужими грошовими коштами передбачено законом.

Однак, розмір процентів за користування відповідачем коштами належними позивачу на підставі рішень суду, законом не встановлений.

Тому, у даному випадку слід застосовувати аналогію закону щодо розміру стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами відповідно до ст. 1048 ЦК України, оскільки статтею 8 ЦК України передбачено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону), а в даному випадку подібність відносин полягає в користуванні грошовими коштами.

Скасовуючи Постанову Вищого господарського суду України від 01 листопада 2005 року, Верховний Суд України у своїй Постанові від 24 січня 2006 року у справі № 14/130 також зазначив, що обґрунтованим і законним є нарахування процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі, визначеному положеннями ст. 1048 ЦК України, оскільки між сторонами відсутні договірні відносини і розмір процентів спеціальним законом не визначений.

Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України.

Сума процентів, за розрахунком суду на підставі ст. 1048 ЦК України, згідно облікової ставки НБУ за користування вищевказаними коштами за рішеннями суду: від 18.11.2011р. та від 16.11.2012р. за період з 01.01.2013р. по 12.11.2015р. склалає 2224,17 грн., від 10.09.2013р. за період з 01.01.2014р. по 12.11.2015 28.05.2014 року складає 108 грн. 21 коп.

Питання судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215,224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у зв'язку з неналежним виконанням грошового зобов'язання за рішенням суду від 18.11.2011 року інфляційну суму в розмірі 2789,35 грн., 3% річних - в розмірі 500,84 грн., за рішенням суду від 16.11.2012 року інфляційну суму в розмірі 923,62 грн., 3% річних в розмірі - 124,15 грн., за рішенням суду від 10.09.2013 року інфляційну суму в розмірі 234,97 грн., 3% річних в розмірі - 25,22 грн. та проценти за цими рішеннями у розмірі 2332,38 грн., судові витрати в розмірі 487,20 грн., а всього: 7417 грн.73 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто Самарським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: С.В. Зайченко