Справа №: 272/75/15-ц
Провадження № 2/272/146/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Т. О.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення матеріальної і моральної шкоди, суд ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що з мережі Інтернет дізнався що відповідач на вигідних умовах пропонує придбання трактора МТЗ-892 за ціною 250000 грн., на відміну від інших продавців у яких такий трактор коштує 360000 грн. Отримавши консультацію в офісі Житомирського відділення товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія» Еталон» 24 грудня 2014 року підписав договір фінансового лізингу №001519 з додатками. Посилаючись на закінчення робочого дня та необхідність швидше передати замовлення до головного офісу, працівник відповідача не надала йому часу на ознайомлення із змістом договору. Позивач під впливом озвучених представником компанії вигідних умов здійснив авансовий платіж 10% в сумі 25000 грн. Згодом виявилось, що сплачена сума є не авансовим внеском, а є комісією за організацію та оформлення договору. Позивач вважає, що договір фінансового лізингу містить положення, які є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживачу. Договір укладений відповідачем з використанням нечесної підприємницької практики яка полягає у введенні позивача в оману, в ньому не конкретизовані істотні умови договору, а саме індивідуальні особливості трактора МТЗ-892, його рік випуску, колір, технічні дані, комплектація. Позивач просить визнати договір фінансового лізингу недійсним, в силу ст.230 ч.3 ЦК України стягнути з відповідача сплачену ним суму в подвійному розмірі 50000 грн. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Підкреслив, що на наявність обману вказує занижена ціна на трактор порівняно до цін інших продавців, відсутність зареєстрованих тракторів МТЗ-892 за відповідачем.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, направивши письмові заперечення щодо необґрунтованості пред'явлених ОСОБА_2 вимог, в їх задоволенні просив відмовити, справу розглянути у відсутності представника.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про наступне:

Встановлено, що 24 грудня 2014 року ОСОБА_2 та товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» підписали договір №001519 фінансового лізингу, за умовами якого відповідач зобов'язався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (трактор «МТЗ-892» ), а позивач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору (а.с.7-18).

В заяві ОСОБА_2 від 24 грудня 2014 року зазначено, що він уважно прочитав та зрозумів умови договору фінансового лізингу №001519, в повному обсязі та коректно отримав інформацію від менеджера-консультанта та отримав свій примірник договору з додатками (а.с.49).

За умовами договору (пункт 8.2.1) перший платіж складається з комісійної винагороди лізингодавця за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору, та визначено його в розмірі 10% від вартості предмета лізингу, що становить 25000 грн., які позивач сплатив на банківський рахунок відповідача . Із додатку №1 до договору видно, що 25000 грн. це комісія за організацію (10%), а авансовий платіж становить 125000 грн. Наведене підтверджує, що позивача було поінформовано про всі істотні умови договору, спосіб та вартість предмета лізингу, строк лізингу, лізингові платежі тощо, що підтверджується підписом позивача на договорі.

За таких обставин, власні дії позивача, що виразилися у підписанні договору фінансового лізингу та написання заяви щодо ознайомлення з його умовами являється підтвердженням ознайомлення позивача зі змістом укладеної ним угоди та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цією угодою. Виходячи з цього, позивач не заперечує вільного волевиявлення та його вільної згоди щодо всіх умов даного договору фінансового лізингу на момент його укладення та протягом його виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Як видно із додатку №3 до договору фінансового лізингу в ньому зазначена марка та модель трактора, який позивач бажав придбати. Даний додаток підписаний позивачем та відповідає визначеному ним предмету договору в його заяві на отримання фінансового лізингу, що вказує на те, що в даних документах міститься достатньо інформації про предмет лізингу.

Таким чином, договір фінансового лізингу № 001519 від 24 грудня 2014 року між сторонами укладений із дотриманням передбачених чинним законодавством вимог, підписаний сторонами, а тому вимоги позивача, що він був ведений в оману, договір містить несправедливі умови, порушує його права як споживача, не відповідає вимогам матеріального права та не ґрунтується на доказах.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Таким чином, для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Позивач сплатив лише комісію за організацію та оформлення даного договору та не вчиняв інших дій, передбачених умовами договору, для досягнення мети направленої на придбання трактора. В такому разі відповідач позбавлений можливості приступити до виконання своїх договірних обов'язків, а отже, стверджувати про наявність недобросовісності з боку відповідача (при невиконанні своїх обов'язків) неможливо.

Також відсутній і дисбаланс договірних прав та обов'язків, так як за договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність. З аналізу умов договору не вбачається істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду позивача, а отже, твердження про завдання шкоди позивачу є безпідставним та недоведеним.

Також позивачем не надано будь-яких належних та достатніх доказів, які б доводили факт укладення договору внаслідок здійснення лізинговою компанією «Еталон» нечесної підприємницької практики.

Наданий представником позивача витяг із мережі інтернет суд не вважає підтвердженням нечесної підприємницької діяльності, оскільки він не підтверджує публікації даної реклами до моменту укладення договору відповідачем. Посилання представника позивача на інформацію щодо митної вартості від 13757 до 18949 доларів США, задекларованих в період укладення договору не є доказом неможливості продажу трактора МТЗ 892 за ціною 250000 грн. та ознакою нечесної підприємницької діяльності. Відсутність зареєстрованих тракторів МТЗ -892 за відповідачем в період з 24.12.2014 року по 26.03.2015 року також не є підставою для визнання договору недійсним, оскільки не вказує на нечесність та ознаки обману.

Доводи позивача про те, що ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» здійснює нечесну підприємницьку діяльність та вводить в оману споживачів є необгрунтовними, тому підстав для визнання недійсним договору фінансового лізингу № 001519 від 24.12.2014 року, укладеного між сторонами судом не встановлено.

Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовної вимогти про визнання договору лізингу недійсним, суд не вбачає підстав стягнення з відповідача грошових коштів та моральної шкоди .

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212, 214, 215, 218, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Суддя:ОСОБА_3