АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22ц - 791/122/2015 Головуючий в І інстанції: Яценко О.М.
Категорія 5 Доповідач: Бугрик В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року січня місяця «26» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бугрика В.В.

Суддів: Лісової Г.Є., Семиженка Г.В.,

за участі секретаря: Яковенка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5, до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа на стороні позивача орган опіки та піклування Цюрупинської міської ради, третя особа на стороні відповідачів ОСОБА_8, про визнання правочину удаваним і визнання договору дарування договором купівлі-продажу, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, пояснила, що з 12.02.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, в якому у них народилася донька - ОСОБА_4. Також, від першого шлюбу вона має доньку - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_1 було розірвано. 20.01.2004 року вони придбали квартиру НОМЕР_1, що розташована в корпусі АДРЕСА_1, за час сумісного проживання відремонтували її. Продавців знайшла позивач, з ними вона з відповідачем ОСОБА_1 здійснили розрахунок в загальному розмірі 3500,00 доларів США двома платежами: 1000,00 доларів США - в рахунок погашення заборгованості по оплаті комунальних послуг, та 2500,00 доларів США - вартість квартири. Гроші були забрані ними спільно, зокрема й за рахунок продажу спільного майна - автомобілю бензовозу. В грудні місяці 2007 року відповідач ОСОБА_1 побив її та вигнав з дітьми з квартири, змінив замки, тому вона вимушена була проживати у матері. В цей же час вона дізналася, що через те, що між відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1, а також нею не було укладено договору купівлі-продажу, відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_7 нібито подарували відповідачі ОСОБА_1 квартиру, вона не має права на квартиру, яку вони спільно придбали у шлюбі. Крім того, вона дізналася, що її колишній чоловік ОСОБА_1 подарував вказану квартиру своєму батькові ОСОБА_2 без її згоди та відома. Оскільки договір дарування від 20.01.2004 року є удаваним правочином, просить визнати вказаний договір договором купівлі-продажу, визнати недійним договір дарування, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, оскільки договір дарування був укладений без відома та згоди позивача на майно, що є спільною власністю подружжя, а також визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири як на таку, яка була придбана подружжям сумісно.

Рішенням суду позовні вимоги задоволені у повному обсязі.

Поновлено ОСОБА_3 пропущений строк позовної давності, визнавши причину пропуску строку поважною.

Визнано договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Лебою М. П. 20.01.2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 29 - договором купівлі продажу.

Визнано недійсним договір дарування квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_11, посвідчений приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу Левківським І.П. 16.06.2004 року, зареєстрований в реєстрі за № 1536.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Стягнуто з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь позивача ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 і ОСОБА_5, витрати пов'язані зі сплатою державного мита в сумі 65 грн., в рівних частках з кожного відповідача- по 16,25 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 30 грн., в рівних частках з кожного відповідача - по 7,50 грн.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Так, судом встановлено, що 12.02.2003 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, в якому у них народилася донька - ОСОБА_4 Також, від першого шлюбу ОСОБА_3 має доньку - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_1 було розірвано. 20.01.2004 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування квартири НОМЕР_1, що розташована в корпусі АДРЕСА_1. 16.06.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування спірної квартири. Матеріалами цивільної справи та поясненнями сторін встановлено, що дійсно договір дарування був оформлений з метою приховання іншого правочину - договору купівлі-продажу, вказаний факт сторонами не оспорюється.

Виходячи з вище зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги у частині визнання договору дарування від 20.01.2004 року удаваним правочином та визнання його договором купівлі-продажу, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на те, що на придбання спірної квартири поширюються положення щодо договору купівлі-продажу, то квартира НОМЕР_1, яка розташована в корпусі АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбане під час сумісного проживання та не відноситься до особистої приватної власності одного з подружжя.

Посилання апелянта, що квартира була придбана не за спільні кошти подружжя, а за кошти батьків ОСОБА_1, свого підтвердження не знайшло.

За даних обставин колегія суддів вважає, що рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому не можуть бути прийняті до уваги, як значимі і апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 10 листопада 2014 року по даній справі залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді