23.06.2015 Справа № 756/782/15-ц
Справа № 756/782/15-ц
Провадження № 2/756/1756/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

при секретарях - Мишковець М.В., Шумському І.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про усунення перешкод у праві користуванні житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є співвласником ? частини квартири АДРЕСА_1. Починаючи з 29 листопада 2012 року, у вказаній квартирі зареєстрована відповідач. Станом на час звернення до суду відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації більше одного року, особисті речі відповідача у квартирі відсутні. Позивач зазначає, що перешкоди у здійсненні відповідачем права користування квартирою з його боку не чиняться. Разом з тим, знятися з реєстраційного обліку відповідач у добровільному порядку відмовляється.

За таких обставин, позивач просить позбавити ОСОБА_2 права користування квартирою АДРЕСА_1.

Відповідач скористалася свої правом, передбаченим ст. 31 ЦПК України, заявила зустрічний позов про усунення перешкод у праві користуванні житловим приміщенням.

Вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані тим, що у спірній квартирі ОСОБА_2 проживала до 26 листопада 2014 року, змушена була виїхати, оскільки між нею та позивачем виник конфлікт, в результаті якого позивач вигнав її на вулицю, особисті речі відповідача залишилися в квартирі.

За таких обставин, позивач за зустрічним позовом просила зобов'язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов про визнання особи такою, що втратила право користування, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Зазначив, що відповідач не проживає з червня 2013 року. Після знайомства з відповідачем позивач та третя особа надали свою згоду на реєстрацію місця проживання відповідача, реєстрація місця проживання в м. Києві була необхідна відповідачу для пошуку роботи. Між ними існувала домовленість про те, що відповідач буде надавати третій особі допомогу по догляду. Також позивач не заперечував, що під час проживання у спірній квартирі відповідача до неї в гості приїздив її син. Відповідач виїхала з квартири, забрала усі свої особисті речі, повернула ключі від квартири після розірвання між сторонами стосунків. Відповідач телефонувала позивачу вже під час розгляду справи в суді, до того часу телефонних дзвінків від відповідачки не надходило.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_1, підтримала свої зустрічні позовні вимоги. Зазначила, що вона з позивачем познайомилася навесні 2012 року, восени того ж року вони почали проживати разом, намагалися створити родину та зареєструвати шлюб, однак відносини між ними не склалися, почали виникати конфлікти. У спірній квартирі відповідач проживала до листопада 2014 року, потім з вказаної квартири переїхала проживати за іншою адресою, позивач з квартири її виганяв, однак до правоохоронних органів вона не зверталася. Позивач чинить їй перешкоди у користуванні спірною квартирою, у березні 2015 року ОСОБА_2 приходила за адресою своєї реєстрації, однак не змогла потрапити до квартири, оскільки позивач змінив вхідний замок, під час свого приходу до квартири ОСОБА_2 спілкувалася з сусідкою по поверху ОСОБА_12.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1, підтримав зустрічні позовні вимоги.

Від третьої особи на адресу суду надійшла заява, в якій вона не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07 грудня 2006 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в рівних долях. (а.с. 5)

За довідкою, виданої КП «Житлосервіс «Оболонь» від 17 січня 2015 року, форма №3, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у вказаній квартирі, починаючи з 29 листопада 2012 року, як особа без родинних стосунків.

У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За приписами ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тощо.

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру.

У вказаній квартирі з 29 листопада 2012 року зареєстровано місце проживання ОСОБА_2, яка не перебуває у родинних стосунках з співвласниками квартири.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач припинила користуватися житловим приміщенням у спірній квартирі з червня 2013 року. Відповідач такі обставини заперечує, посилаючись на те, що вона припинила користуватися житловим приміщенням лише у листопаді 2014 року, а також їй чиняться перешкоди у користуванні зі сторони позивача.

Під час розгляду справи судом допитані свідки. Так, ОСОБА_6 під час допиту у судовому засіданні повідомив, що він є приятелем позивача ОСОБА_1, вони знайомі біля 20 років. Свідок підтвердив, що зі слів позивача ОСОБА_2 не проживає у квартирі з червня 2013 року.

Свідок ОСОБА_4, яка проживає за адресою: АДРЕСА_2, під час допиту у судовому засіданні повідомила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1, з відповідачем ОСОБА_2 знайома особисто з весни 2013 року. Свідок в квартирі проживає постійно, у 2013 -2014 роках не працювала, перебувала у декретній відпустці. Свідку відомо, що ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_1 в якості цивільної дружини, про конфлікти між ними свідку невідомо. Свідок не бачила відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації, починаючи з середини 2013 року. Останній раз бачила ОСОБА_2 біля магазину «Сільпо» по вул. Героїв Дніпра в м. Києві, вони лише привіталися, на теми, пов'язані з проживанням відповідача у спірній квартирі, не розмовляли.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8 під час допитів у судовому засіданні показали, що відповідач ОСОБА_2 вимушена була покинути житлове приміщення за місцем своєї реєстрації у листопаді 2014 року, зробити це її змусив ОСОБА_1, який постійно влаштовував сварки. Після того, як відповідач виїхала з квартири по вул. Героїв Сталінграда, вона переїхала до квартири, де проживає свідок ОСОБА_8 Свідки підтвердили, що сторони вели спільне домашнє господарство, збиралися одружитися.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що після реєстрації місця проживання у спірній квартирі через деякий час між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була досягнута домовленість щодо припинення права користування спірною квартирою. Відповідач ОСОБА_2 виїхала з квартири, забрала свої особисті речі.

Відповідно до листів КП «Житлосервіс «Оболонь» від 06 квітня 2015 року та Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 21 квітня 2015 року ОСОБА_2 не зверталася із заявами з приводу перешкоджання їй у здійсненні права користування квартирою та неможливість сумісного проживання. Такі обставини також не заперечувалися самою відповідачкою.

Виходячи з доказів, зібраних під час розгляду справи по суті, у суду відсутня можливість достовірно встановити час, починаючи з якого відповідач припинила проживати у квартирі, що належить позивачу, оскільки покази свідків в цій частині носять суперечливий характер. Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_8, які є подругами відповідача, стверджують, що ОСОБА_2 проживала у квартирі до листопада 2014 року, однак свідок ОСОБА_4 такі обставини не підтвердила та навпаки зазначила, що не бачила відповідача за місцем її реєстрації з середини 2013 року.

Відповідач вказує, що протягом 2014 року нею за адресою реєстрації неодноразово отримувався товар, замовлений на інтернет-сайті «Розетка». Відповідно до листа ФОП ОСОБА_10 від 28 квітня 2015 року 08 травня 2014 року було зроблено замовлення на доставку товару за адресою: АДРЕСА_1, від імені ОСОБА_2, замовлення було доставлено за вказаною адресою. Згідно з листом ФОП ОСОБА_11 від 06 травня 2015 року ОСОБА_2 було зроблено замовлення доставки товару, який 14 вересня 2014 року було доставлено за адресою: АДРЕСА_3.

За довідкою Київського міського центру репродуктивної та перинатальної медицини від 08 квітня 2015 року ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 13 серпня 2014 року по 26 серпня 2014 року.

В ході розгляду справи судом не встановлено поважних причин відсутності відповідача ОСОБА_2 в квартирі за місцем реєстрації та обставин, які б свідчили про чинення перешкод відповідачу у користуванні квартирою зі сторони позивача. До показів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з цього приводу суд ставиться критично, оскільки такі покази не узгоджуються з показами свідка ОСОБА_4, яка постійно проживала в сусідній квартирі, та якій нічого не відомо про конфлікти, що виникали між сторонами, з огляду на те, що відповідач та ОСОБА_12 в той час товарищували.

Аналізуючи доводи відповідача стосовно того, що їй чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою зі сторони ОСОБА_1, суд доходить наступних висновків. Протягом усього часу користування квартирою та після припинення такого відповідач ОСОБА_2 не звернулася з жодною заявою подібного змісту до правоохоронних органів, житлово-експлуатаційної контори, тощо. Вимоги про усунення перешкод у користуванні спірною квартирою заявлені відповідачем лише після звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду. Відповідач не надала достовірних доказів, що їй чинилися перешкоди зі сторони ОСОБА_1 у користуванні спірною квартирою. Посилання відповідача на те, що позивачем були змінені замки, про що їй стало відомо з пояснень позивача по справі, не свідчить про перешкоди відповідачу у праві користування, оскільки позивач як співвласник квартири має право змінювати вхідні замки. Той факт, що про зміну вхідних замків відповідач дізналася під час розгляду справи, підтверджує те, що така зміна відбулася вже після того, як відповідач виїхала з квартири.

Посилання відповідача на те, що у березні 2015 року вона намагалася потрапити до спірної квартири, біля якої зустрілася з сусідкою ОСОБА_12, не підтверджені показаннями свідка ОСОБА_12, яка, у свою чергу, показала, що останній раз вона бачила відповідача біля магазину.

Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, власник житла та член його сім'ї не позбавлені можливості домовитися про припинення права користування на інших умовах, ніж відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що право користування відповідача спірною квартирою, що виникло у зв'язку з реєстрацією місця проживання, припинено за домовленістю співвласника квартири та відповідача ОСОБА_2 Інший співвласник ОСОБА_3 проти такої домовленості не заперечувала.

Посилання відповідача на порушення норм Житлового кодексу Української РСР не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спірні правовідносини виникли з приводу користування квартирою, яка перебуває у власності позивача.

Після припинення користування квартирою відповідач ОСОБА_2 відмовляється у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку. За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання особи є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування, та про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про усунення перешкод у праві користуванні житловим приміщенням з підстав, наведених вище.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3, про усунення перешкод у праві користуванні житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.І. Шумейко