АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №635/4844/14-ц Головуючий
Провадження№22-ц/790/1934/2015 1-ї інстанції: Савченко Д.М. Категорія: право власності Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -Трішкової І.Ю.,

суддів: - Пилипчук Н.П., Кірсанової Л.І.,

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В., Костенко Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 24 грудня 2005 року він уклав шлюб з ОСОБА_5. Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. У період шлюбу 10 грудня 2009 року за сумісні кошти сторонами придбано на ім'я дружини нерухоме майно (садиба), а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 (з підвалом та мансардою) та земельну ділянку 0,15 га, на якій він розташований. Кошти, які були витрачені на купівлю садиби, були спільною власністю, накопичені за період шлюбу, тому придбане майно є спільною сумісною власністю подружжя. Разом з тим, на прохання дружини позивачем необачно була підписана заява стосовно того, що майно придбавалась за кошти дружини та є її виключною власністю, адже у відповідачки не було власних грошових джерел для придбання нерухомості. Весь цей час сторони вели спільне господарство, позивач своєю працею та коштами брав участь в утриманні майна, надавав кошти на сплату комунальних та інших платежів, сплати за землю, кошти на ведення сумісного господарства, утримання спільної дитини.

За період спільного проживання та користування майном позивачем за власні кошти проведені ремонтні та будівельні роботи, на які витрачено приблизно 400000грн.

Проведене будівництво прибудов до житлового будинку, господарських будівель, ремонт житлового будинку та благоустрій земельної ділянки змінило площу та зовнішні розміри житлового будинку, істотно збільшило вартість майна, якщо порівнювати з первинною вартістю на час придбання майна у 2009 р.. що є підставою для визнання спірного будинку спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідач проти позову заперечувала, пояснила, що всі роботи були проведені за її особисті кошти, які були отримані від продажу її особистої квартири.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права при розгляді справи; на неповноту встановлення обставин, які мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного і необгрунтованого рішення.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка і згідно встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст..ст.10,11,60,212,213,215 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.12.2005 року по 01.08.2014 року.

Відповідно договору купівлі-продажу від 10.12.2009 року ОСОБА_5 придбала житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.15 гектарів за цією ж адресою.

Нотаріально посвідченою заявою від 10.12.2009 року ОСОБА_4 повідомив, що його дружина ОСОБА_5 набуває житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0.15 гектарів за цією ж адресою за рахунок особистих коштів, що є об'єктом її особистої приватної власності в її особисту власність, тому права власності на цей житловий будинок та земельну ділянку він не набуває.

26.06.2010 року ОСОБА_7 продала належну їй трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, за 414 750 грн.

Частиною 2 статті 62 СК України визначено, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної вартості подружжя.

Для застосування передбачених зазначеною статтею правил необхідно щоб збільшення вартості майна відбувалося якраз внаслідок затрат подружжя, незалежно від інших факторів, і наявним повинно бути істотне збільшення вартості майна як об'єкту, його якісних характеристик.

Для визначення розміру збільшення вартості спірного домоволодіння судом було призначено будівельно-технічну експертизу, згідно з висновком якої розмір збільшення залишкової вартості заміщення спірного будинку порівняно з його первинною вартістю станом на дату його придбання 10.12.2009 року та 08.09.2014 р. склав 856 194 грн.; залишкова вартість заміщення невід'ємних поліпшень, проведених у житловому будинку за вказаною адресою з моменту його придбання 10.12.2009 року по 08.09.2014 р. склала 856 194,00 грн. При цьому у висновку відсутні дані збільшення спірного житлового будинку як об'єкту.

Крім того, представник ОСОБА_4 не заперечував, що відповідачкою на облаштування будинку витрачені гроші у сумі 414750 грн., які отримані від продажу належної відповідачці квартири.

З урахуванням вартості будинку на час проведення будівельно-технічної експертизи у розмірі 1370409 грн., з яких особисті кошти відповідачки в розмірах 342810 грн. (вартість будинку при придбанні) та 414750 грн., сума збільшення майна ( на яке посилається позивач) складає 414444 грн., що не можна вважати істотним збільшенням вартості, яке б давало право визнання майна спільною власністю подружжя.

Крім того, суд першої інстанції встановив, що сторони проживали окремо з грудня 2010 року, тому облаштування спірного будинку проводилось виключно за кошти відповідачки.

Зазначені обставини підтверджуються поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків, а також позовною заявою ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, де вона зазначала, що шлюб фактично припинений у грудні 2010 року.

Час припинення шлюбних відносин підтверджується копією ухвали судової колегії апеляційного суду Харківської області від 17 вересня 2014 року та ухвалою судової колегії апеляційного суду Харківської області від 15 жовтня 2014 року про виправлення описки, з яких вбачається, що при розгляді цивільної справи про розірвання шлюбу суд встановив, що докази підтримання шлюбних відносин з грудня 2010 року ОСОБА_4 не надано, а тому вважається встановленим факт припинення шлюбних відносин з грудня 2010 року.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано доказів того, що спірний житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а тому суд першої інстанції обгрунтовано відмовив у задоволенні заявленого позову

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307,308,314, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: