АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4918/15 Головуючий 1 інстанції Сітбаталова Н.І.
Справа № 635/8616/14-ц Доповідач: Коровін С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Коровіна С.Г

суддів - Довгаль Г.П.., Коваленко І.П.

при секретарі - Огарьовій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду. Харківської області від 20 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Мереф'янської філії Регіональної газової компанії «Харківгаз» про поновлення на роботі, виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та просить ухвалити рішення, згідно якого поновити йому строк, пропущений з поважних причин для івернення за захистом своїх конституційних прав, порушених відповідачем - Мереф'янською філією регіональної газової компанії «Харківгаз»; зобов'язати відповідача поновити його на роботі на посаді водія автотранспортного засобу 1-го класу автотранспортного відділу Мереф'янської дільниці газопостачання Мереф'янської філії ПАТ «Харківгаз»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 25.11.2013 року по час поновлення на роботі в сумі 48962,38грн; стягнути з відповідача на його користь 10000,00грн. в якості відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначав, що з 23.10.2003 року по

1)
року працював на посаді водія автотранспортного засобу 1 класу

автотранспортного відділу Мереф'янської дільниці газопостачання Мереф'янської філії ПАТ Харківгаз» . Згідно наказу від 25.1 1.2013 року за № 906п він був звільнений з роботи у зв'язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров'я, яке перешкоджає продовженню даної роботи. ОСОБА_2 вважав, що його звільнення з роботи є незаконним. Адміністрація підприємства направила його на обов'язковий попередній медичний огляд. В направленні зазначено, що він працює водієм автотранспортних засобів служби з аварійно-відбудованих робіт, зі змінним графіком роботи (робота в нічний час). В картки працівника, який підлягає попередньому медичному огляду вказані результати його оглядів лікарями-фахівцями . На підставі поставлених ними діагнозів, зроблений висновок, що зін придатний до роботи на посаді водія автотранспортних засобів. Противопоказана тільки тяжка робота. У висновку медичної комісії вказано, що він є інвалідом 2-ї групи, придатний до роботи за професією за ДК 003:2005 водієм у несприятливих умовах праці. В листі від 28.10.2013 року за № 01-02/1700 на ім'я голови міжрайонної спеціалізованої кардіологічної І медико- соціальної-експертної комісії № 2, адміністрація підприємства вказала, що він, ОСОБА_4 має в своїй роботі наступні особливості: робота в нічний час; виконання газонебезпечних робіт, пов'язаних з підвищеною небезпечністю в емоційно-напруженій ситуації, підйом

важких предметів. ОСОБА_2 вважав, що адміністрація підприємства навмисно та незаконно розширила І об'єм його посадових зобов'язань водія 1-го класу, оскільки він, згідно наказу від 22.10.2003 року за № 325-К виконував обов'язки тільки водія 1-класу. У відповіді від 15.11.2013 року за № 9, на лист адміністрації підприємства, голова спеціалізованої кардіологічної медико- соціальної експертної комісії № 2 ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_2. протипоказано керувати транспортними засобами, тяжка фізична робота, нічна робота та протипоказано керувати транспортними засобами, тяжка фізична робота, у нічний час та підйом тяжкого. Засідання профспілкового комітету від 25.11.2013 року було проведено формально, з метою узаконити раніше прийняте рішення адміністрацією підприємства.

Посилаючись на те, що його середньомісячна заробітна платня складала 2880,14грн., за період вимушеного прогулу з 25.11.2013 року по час поновлення на роботі просив стягнути з відповідача на його користь 8962,38грн. Крім цього, позивач стверджував,що незаконним звільненням йому спричинено моральну шкоду оскільки порушення його законних прав призвели до моральних страждань, страти нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя

ОСОБА_2 просив також стягнути у її відшкодування сумі 10000,00грн., оскільки порушення його законних прав призвели до моральних страждань, страти нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Представник відповідача Юркова Т.С. позов не визнала та вказала, що ОСОБА_2 був звільнений з займаної посади правильно, оскільки за станом здоров'я він не може керувати транспортним засобом, оскільки йому протипоказаний важкий труд, робота в нічний час, Підйом важкого. Також зазначила, що позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом та просить не поновлювати строк, встановлений для звернення до суду.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 травня 2015 року ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимоги відмовлено з посиланням на те, що позивачем порушено вимоги ст.233 КЗпП України.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 в особі свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. апелянт наполягає на тому, що строк звернення до суду із позовом про поновлення на роботі він пропустив з поважних причин. Після звільнення хворів, тривалий час не мав можливості отримати необхідні документи для звернення до суду з вини відповідача. Вказує, що після звернення до Харківської міжрайонної прокуратури отримав листа від 08.05.2014 року відповідно до якого прокуратура повідомила, що відносно Мерефянської філії ПАТ «Харківгаз» було винесено прокурорське подання, яке було розглянуто відповідачем та на адресу позивача направлено листа з копіями відповідних документів завірених належним чином. Своїми незаконними діями відповідач не надавав можливість оскаржити незаконне звільнення у передбачений законом строк.

Вислухавши доповідача, думку осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу №325-к від 22.10.2003 року позивача прийнято на посаду водія автотранспортного засобу 1-класу автотранспортного відділу Мереф'янської дільниці газопостачання Мереф'янської філії ПАТ «Харківгаз».

З 19 червня 2013 року по 14 жовтня 2013 року ОСОБА_2 знаходився на лікарняному. Після закінчення хвороби позивача було направлено на обов'язковий попередній огляд.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був оглянутий лікарями -фахівцями та було зроблено висновок, що він придатний до роботи водієм, але протипоказана важка фізична робота (а.с.80-81).

В листі голови спеціалізованої кардіологічної медико-соціальної експертної комісії №2 на відповідь підприємства зазначено, що ОСОБА_2, який є інвалідом 2-групи протипоказано керування транспортом, важкий фізичний труд, нічні зміни, підняття важких предметів (а.с.52).

Згідно акту від 25.11.2013 року ОСОБА_2 було ознайомлено з вакансіями, які малися на підприємстві на час його звільнення (а.с.55). від іншої роботи позивач відмовився.

Після отримання такого висновку щодо неможливості ОСОБА_2 працювати на займаній посаді наказом від 25 листопада 2013 року, за згодою профспілкового комітету, позивача звільнено з з посади з 25.листопада 2013 року на підставі п.2 ст.40 КЗпП України.

В судовому засідання позивач не заперечував того, що про звільнення він дізнався в день звільнення. І отримав відповідний наказ. Зазначене підтверджується і копією наказу від 25.11.2013 року (а.с.17), де зазначено, що копію наказу звільнений працівник отримав, але від підпису відмовився.

Згідно до вимог ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З матеріалів справи вбачається, що після звільнення з роботи 25.11.2013 року і отримання в цей день копії наказу про звільнення ОСОБА_2 звернувся з позовом про поновлення наа роботу до суду лише 24.09.2014 року., чим порушив строки звернення до суду з позовом про поновлення на роботі. Позивач не надав суду першої інстанції переконливих доводів щодо поважності пропуску зазначеного строку.

Суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що звільнення позивача було передчасним, оскільки не були усунуті протиріччя між висновками лікарів щодо можливості позивача виконувати роботу водія. Рішення суду в цій частині відповідач не оспорює.

Але суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач пропустив строк передбачений ст.233 КЗпП України на звернення до суду із позовом про поновлення на роботі.

У відповідності до вимог ст. 10, 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивача на хворобу, на перешкоди з боку відповідача на отримання документів для складання позовної заяви і звернення до суду підтвердження в судовому засіданні суду першої інстанції і в апеляційному суду не знайшли. Позивачем не доведено та не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що хворобливий стан здоров'я та протиправні дії відповідача перешкодили йому своєчасно звернутися з позовом про поновлення на роботі до суду.

При таких обставинах суд першої інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. 303, 304, 505, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Харківського районного суду. Харківської області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосереднього до вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -