АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Головачова Я.В., Лапчевської О.Ф.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Крапівцевої Олени Олександрівни в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/7423/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мельник А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року задоволено позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 50 698 грн. 30 коп., інфляційні втрати в розмірі 12 658 грн. 42 коп., три відсотки річних в розмірі 1 375 грн. 11 коп.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави 647 грн. 32 коп. судових витрат.

Не погодившись із таким рішенням суду, Крапівцева О.О. в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначає, що на даний час зобовязання за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», виконує Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» (далі по тексту АНО «ФЗВ») за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АРК. Отже, позивач, як фізична особа, яка має вклад у Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідно до Федерального Закону №39-ФЗ, має всі підстави для звернення до створеного на території АРК АНО «ФЗВ» щодо отримання коштів за вказаними договорами.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_5 в інтересах ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважав, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_2 не зявився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, забезпечила явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які зявилися в суд апеляційної інстанції, зясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір № SAMANDNO369 вклад «Стандарт на 6 міс.», відповідно до умов якого, ОСОБА_2 внесла на депозитний рахунок, відкритий в установі ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 50 000,00 грн., на строк 6 місяців по 30 березня 2014 року включно під 17 % річних з періодом нарахування процентів 1 місяць. Для внесення суми вкладу банк відкрив клієнту особовий рахунок № 3098 (а.с.34).

Відповідно до п. 4 вказаного договору дія договору припиняється з виплатою позивачу всієї суми вкладу разом з процентами, які належать до сплати відповідно до умов договору.

29 березня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою про виплату їй грошових коштів по договору банківського вкладу (а.с.39). Проте, ПАТ КБ «ПриватБанк» вказану заяву залишило без задоволення.

Листами № 20.1.0.0.0/7-20140425/3376 від 28 квітня 2014 року, № 20.1.0.0.0/7-20140404/519 від 15 травня 2014 року, № 20.1.0.0.0/7-20140331/502 від 15 травня 2014 року, № 20.1.0.0.0/7-20140429/1796 від 21 травня 2014 року та № 20.1.0.0.0/7-20140520/3136 від 28 травня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовило ОСОБА_2 в поверненні її грошових коштів з депозитного рахунку (а.с.40-48).

В червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому з урахуванням заяв про збільшення позовних вимог просила стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на її користь 64 732 грн. 16 коп. заборгованості за договором № SAMANDNO369 від 30 вересня 2013 року, з яких 50 698 грн. 63 коп. - грошові кошти на депозитному рахунку, 12 658 грн. 42 коп. - інфляційні втрати, 1 375 грн. 11 коп. - три проценти річних.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частинами 1 та 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Таким чином, установивши, що ПАТ КБ «ПриватБанк» неналежним чином виконує свої зобовязання за договором банківського вкладу № SAMANDNO369 вклад «Стандарт на 6 міс.» від 30 вересня 2013 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з останнього заборгованості за вказаним договором.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 не надано доказів щодо існування спірних грошових сум на депозитному рахунку, відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав належних та допустимих доказів на спростування платіжного доручення № від 30 вересня 2013 року про внесення ОСОБА_2 30 вересня 2014 року 50 000,00 грн. на рахунок визначений умовами договору банківського вкладу, яке має всі реквізити, визначені Інструкцією про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року за № 174 (а.с.36).

До того ж, відповідно до ст. 93 ЦК України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Юридична особа самостійно відповідає за своїми зобовязаннями (ч. 1 ст. 96 ЦК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також на положення Федерального Закону №39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя» та рішення Центрального банку Російської Федерації №РН-33/9 від 13 травня 2014 року, оскільки стороною укладеного між сторонами договору № SAMANDNO369 є саме ПАТ КБ «ПриватБанк», припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів банку не може бути підставою для звільнення від виконання зобовязань, визначених вказаним договором.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. За змістом ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України, актами цивільного законодавства є ЦК України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що довідка № 34454682 від 12 травня 2014 року, відповідно до якої на депозитному рахунку позивача наявні грошові кошти в розмірі 50 698 грн. 63 коп., є недопустимим доказом в звязку з виконанням підпису повноважної особи і печатки банку шляхом копіювання та накладення копії печатки з підписом на інший текст документу, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Крапівцевої ОлениОлександрівни в інтересах Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Я.В. Головачов

О.Ф.Лапчевська