АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 613/193/15-ц Головуючий І інстанції - Кузіна Н.П.
Провадження: 22-ц/790/4447/15 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Зарябинської сільської ради Богодухівського району Харківської області, ОСОБА_1, третя особа: Богодухівська державна нотаріальна контора Харківської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

встановила:

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 6,82 га, яка розташована на території Зарябинської сільської ради Богодухівського району Харківської області. ОСОБА_2 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_3 відповідно до заповіту, посвідченого Степнянською сільською радою 14 травня 2013 року.

Для отримання спадщини ОСОБА_2 не змогла вчасно звернутися із заявою у нотаріальну контору, у зв'язку з тим, що в останній період 6-ти місячного строку, маючи намір подати заяву про прийняття спадщини вона виїхала за кордон і перебувала за межами України з 21 серпня 2014 року по 01 вересня 2014 року. Останнім днем написання заяви про прийняття спадкового майна був 24 серпня 2014 року.

Згодом, ОСОБА_2 уточнила свою позовну заяву, де свої вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивувала тим, що вона не знала, що ОСОБА_3 помер, так як не перебувала з ним в родинних відносинах та постійно проживала в м. Києві. Не знала і не могла знати про існування заповіту та відкриття спадщини, оскільки вона не є спадкоємцем за законом.

Зазначала, що про наявність заповіту вона довідалася в листопаді місяці 2014 року від ОСОБА_4, сусідки спадкодавця, якій він перед смертю передав документи, в тому числі і заповіт.

При зверненні 14.11.2014 року ОСОБА_2 до Богодухівської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки зазначений законодавством 6-ти місячний термін нею був пропущений і рекомендовано звернутися до суду з метою визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Просила визначити для неї додатковий строк тривалістю в два місяці для подання до Богодухівської державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.Визначено ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк тривалістю в два місяці для подання нею заяви до Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано положення ст. 1272 ЦК України та роз'яснення практики її застосування. Будь-яких поважних причин для не подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом до нотаріальної контори у позивача не було.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого Зарябинською сільською радою Богодухівського району Харківської області від 26 лютого 2014 року.

Згідно заповіту від 14 травня 2013 року ОСОБА_3 заповідав земельну ділянку площею 6,82 га розташовану на території Зарябинської сільської ради Богодухівського району Харківської області, що належить йому на підставі Державного акту серія НОМЕР_1 виданий на підставі рішення Зарябинської сільської ради від 14 січня 2001 року № 06, - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно повідомлення державного нотаріуса Богодухівського району Харківської області від 20 листопада 2014 року №2031/02-17 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3, у зв'язку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини та не прийняла спадщину, та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_2 строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 пропущений з причин, які суд визнав як поважними та які дійсно утворювали об'єктивні непереборні, істотні труднощі для спадкоємиці на вчинення певних дій. Такою причиною суд зазначив ту обставину, що про існування заповіту позивач не знала.

Колегія суддів з такими висновками рішення суду не погоджується, оскільки вони не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. роз'яснює, що відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 1272 ЦК позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, як на підставу пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, посилається на незнання про наявність заповіту, так як не є близькою родичкою померлого ОСОБА_3, спадкоємицею за законом, разом з ним не проживала, проживала в м. Києві. Про наявність заповіту їй стало відомо у вересні-листопаді 2014 року, після закінчення строку для подачі заяви про прийняття спадщини, від сусідки ОСОБА_4, яка передала їй документи спадкодавця серед яких знаходився і заповіт, коли вона приїхала в с. Степне Богодухівського району Харківської області.

Крім того, вказувала, що в період з 21.08.2014 року по 01.09.2014 року перебувала за межами України, що підтверджується копією пам'ятки застрахованої особи /а.с.11-13/.

Таким чином, незнання ОСОБА_2 про існування заповіту та перебування її за межами України на протязі трьох днів з 6-ти місячного строку для прийняття спадщини - 21.08.2014 по 24.08.14 р. не можуть бути визнані поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення. У позові ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -