Справа № 495/6171/14-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

17 червня 2015 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово - судді Гайда-Герасименко О.Д.,

при секретарі Завацькій І.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровському цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_1 до громадського обєднання громадян Вчитель про усунення перешкод у користуванні частиною будинку та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до громадського обєднання громадян Вчитель про усунення перешкод у користуванні частиною будинку та стягнення моральної шкоди обєднати.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог.

Вислухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зустрічний позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

В судовому засіданні встановлено, що відповідності до договору дарування частини оздоровчо-розважального комплексу від 21.05.2010 року, посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №844, витягу про державну реєстрацію прав №35088439 від 07.08.2012 року позивачка ОСОБА_1 являється власником 25/1000 часток громадського будинку - будівлі під літ.«А», б/н, що розташована по вул.Приморській, оздоровчо-розважальний комплекс ГОГ «Вчитель», Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока, яка складається з приміщень №№39, 40, 41 (кімната №11), приміщень №№87, 88, 89 (кімната №25).

Позивачка ОСОБА_1 як співвласник вищезазначеної будівлі має право користуватися майном оздоровчо-розважального комплексу ГОГ «Вчитель», яке знаходиться у загальному користуванні, зокрема тераса І, тераса II.

Внаслідок незаконних дій керівництва ГОГ «Вчитель» були встановлені металеві грати на терасі на другому поверсі, біля кімнати №25 (тераса II), яка належить позивачці, а також металеві грати на терасі на першому поверсі (тераса І).

Із-за решітки на другому поверсі, біля кімнати позивачки, яка замкнена на замок і ключа від якої позивачці не дають, ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватися терасою II в повному обсязі. Грати, які встановлені на першому поверсі, позбавляють можливості позивачці вільно пересуватися будівлею у випадку коли автомобілі відпочиваючих перекривають підхід до сходів, порушують протипожежні вимоги, тому, що перешкоджають евакуації людей, пожежогасінню, а також вимогам, які вказані у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності СЕІ №971825 від 22 липня 2012 року.

Позивачка ОСОБА_1 неодноразово зверталась до керівництва ГОГ «Вчитель» з проханням про зняття металевих грат, але їй у категоричній формі було відмовлено.

Відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, позивачка вважає, що відповідач має відшкодувати їй моральну шкоду, яку він спричинив своїми неправомірними діями, а саме відмовив в усуненні перешкод у користуванні терасами, такі дії відповідача спричинили їй великі проблеми, додаткові зусилля, все це викликало душевні страждання, позивачка моральну шкоду оцінує у розмірі 2000 грн..

Суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині відшкодування моральної шкоди не обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Але, в судовому засіданні не знайшла свого підтвердження та обставина, що неправомірними діями відповідача позивачці було завдано ушкодження здоров'я чи страждання, майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв'язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи (відповідача).

В позовній заяві та під час судового розгляду позивачкою не було надано належних доказів наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачці відповідачем моральних страждань, позивачкою не довела вину відповідача, позивачка не надала доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями (винними, а не будь-якими) третіх осіб, відповідача та начебто завданою шкодою, не надано розрахунку шкоди.

Для відшкодування моральної шкоди за правилами ст.1166 та 1167 ЦК України, необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, наявність причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, наявність вини завдавача шкоди.

Стаття 1167 ЦК України, містить підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Фактично позивачкою на її обгрунтування наведені лише її письмові пояснення та міркування загального характеру, які не є доказом у цивільній справі, що не доводить вину відповідача в завданні моральної шкоди.

Таким чином лише наявність всіх вищезазначених умов є підставою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої моральної шкоди.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню, а ні повністю, а ні частково.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.319, 321, 391 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57, 58, 60, 61, 88, 197, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до громадського обєднання громадян Вчитель про усунення перешкод у користуванні частиною будинку та стягнення моральної шкоди обєднати в одне провадження з первісним позовом задовольнити частково.

Усунути перешкоди у користуванні 25/1000 часток громадського будинку - будівлі під літ.«А», б/н, що розташована по вул.Приморській, оздоровчо-розважальний комплекс ГОГ «Вчитель», Одеська область, м.Білгород-Дністровський, смт.Затока шляхом зобовязання громадського обєднання громадян «Вчитель» зняти грати, які незаконно встановлені на терасах І, II та надати ОСОБА_1 вільний доступ для користування терасами І, II та заборонити громадському обєднанню громадян Вчитель створювати у цьому будь-які перешкоди.

Стягнути з громадського обєднання громадян Вчитель на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 600 грн..

Стягнути з громадського обєднання громадян Вчитель на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя