Справа № 152/355/15-ц Провадження № 22-ц/772/1769/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 42Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Чорного В.І.,

суддів: Луценка В.В., Матківської М.В.

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання недостовірною інформацію та зобовязання її спростувати, -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання недостовірною інформацію та зобовязання її спростувати, мотивуючи його тим, що 29 січня 2015 року відповідач через мережу Інтернет, а саме через сторінку http://ord-02.com/item/58301-tihar-regional-deputat-dolzhenkov-ahmetovets-v-tyilu-vru, головним редактором якого він є, поширив інформацію, яка є недостовірною та принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача як народного депутата. Тому позивач просив визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію, поширену відповідачем 29 січня 2015 року інформацію про те, що позивач «ОСОБА_2 помог регионалу ОСОБА_4 заработать $ 10 млн. на одной запятой»; зобовязати відповідача у строк 10 календарних днів з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати поширену відповідачем 29 січня 2015 року недостовірну інформаціцю аналогічним способом шляхом поширення через мережу Інтернет , а саме через сторінку сайту (http://ord-02.com/item/58301-tihar-regional-deputat-dolzhenkov-ahmetovets-v-tyilu-vru) інформацію наступного змісту: «СПРОСТУВАННЯ. Шановні користувачі! Сайт ОРД 02 спростовує недостовірну інформацію, поширену 29 січня 2015 року на сторінці сайту http://ord-02.com (http://ord-02.com/item/58301-tihar-regional-deputat-dolzhenkov-ahmetovets-v-tyilu-vru) наступного змісту ««ОСОБА_2 помог регионалу ОСОБА_4 заработать $ 10 млн. на одной запятой».

Заочним рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання недостовірною інформацію та зобовязання її спростувати відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи за його відсутності.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 в судове засідання не зявився без поважних причин, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що викладена на сторінці сайту http://ord-02.com/item/58301-tihar-regional-deputat-dolzhenkov-ahmetovets-v-tyilu-vru інформація носить характер оціночних суджень, правдивість яких не можна довести, а відтак підстави для визнання недостовірною цієї інформації та її спростування відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також спростування цієї інформації.

Спростованою може бути інформація, яка містить відомості про події та явища (факти), яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У будь-якому випадку це має бути інформація, істинність якої можливо перевірити, існування таких фактів не залежить від їх субєктивного сприйняття чи заперечення через думки і погляди особи.

При вирішенні судових спорів захист честі, гідності чи ділової репутації публічних осіб суди повинні враховувати, що така категорія справ має свої особливості, оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, постійно підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції, а тому зазначені особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами, у звязку з чим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою ніж окремої пересічної особи, так як публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Установлено, що ОСОБА_2 є народним депутатом України VII, VIII скликань, є публічною особою, тому відкритий для суворої критики і пильного нагляду громадськості й межа допустимої критики щодо такої особи є значно ширшою, аніж відносно приватної особи, на відмінну від останнього, перший неминуче та свідомо виставляє себе, свої слова та вчинки на суворий суд журналістів та широкої громадськості.

29 січня 2015 року через мережу Інтернет, а саме веб-сайт http://ord 02.com(http://ord-02.com/item/58301-tihar-regional-deputat-dolzhenkov-ahmetovets-v-tyilu-vru) було поширено автобіографічну інформацію позивача, а також зазначено наступне, мовою оригіналу:

«...ОСОБА_2 помог регионалу ОСОБА_4 заработать $ 10 млн на одной запятой.

Видимо пытаясь заработать на замену поднадоевшего ему Gulfstream G150 на модель поновее и пороскошней, глава парламентского комитета ОСОБА_4 при помощи одной запятой вывел из-под учета налоговых органов весь рынок акций. В Министерстве доходов и сборов планируют добиться отмены правки на это у них осталось менее двух месяцев.

Фондовый рынок, почти год страдающий от налога на ценные бумаги, получил шанс освободится от налогового бремени. В газете «Голос Украины» был опубликован принятый 24 октября закон № 657- VII с поправками в Налоговый кодекс (НК), одна из которых с 1 января 2014 года выведет акции из-под налогообложения. «Не являются плательщиками налога на операции по отчуждению ценных бумаг и деривативов физические или юридические лица-резиденты или нерезиденты, которые проводят операции по отчуждению сберегательных (депозитных) сертификатов...» говорится в законе. Сейчас исключением являются «акции сберегательных (депозитных) сертификатов».

Напомним, с 1 января 2013 года при внебиржевых операциях с ценными бумагами взимается налог в размере 1,5% от суммы сделки, при условии нахождения бумаг в листинге фондовой биржи 0,1%. Если же по ним рассчитывается биржевой курс, то 0%. Для производных инструментов (фьючерсы, опционы) ставка налога зависит от места проведения трансакций: на бирже 0%, за ее пределами 85 грн. «С нового года акции не будут облагаться налогом. Его надо будет платить только при операциях с векселями, корпоративными и ипотечными облигациями», пояснил суть нового закона вице-президент КУА «Кинто» ОСОБА_5.

Автором отмены специального налога от сделок с акциями оказался глава парламентского комитета по вопросам налоговой и таможенной политики ОСОБА_4 (партия регионов). При подготовке документа ко второму чтению депутат предложил внести техническую правку поставить запятую между словами «акций» и «сберегательных», тем самым распространив исключение на каждый из инструментов. Аналогичную правку ранее предлагал народный депутат ОСОБА_6 (партия регионов)...».

Статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, принципи якої відтворені в ст. 34 Конституції України, передбачено, що кожна людина має право на свободу виявлення поглядів.

Відповідно до розяснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

У пункті 19 цієї Постанови передбачено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням; оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень; оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири); оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості; якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку; якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обовязок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Європейський суд з прав людини у Рішенні від 29.03.2005 року у справі «Українська прес-група» проти України» зазначив, що у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження; якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню; вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (Рішення у справі Lingens v. Austria від 8 липня 1986 року); залежно від обставин конкретної справи, висловлювання, яке є оціночним судженням, може бути перебільшеним за відсутності будь-якого фактичного підґрунтя (Рішення у справі De Haes Gijsels v. Belgium від 24 лютого 1997 року).

З огляду на вказане, висловлювання автора є лише критикою та вираженням його особистих поглядів щодо особи позивача.

Вільне вираження поглядів, передавання почуттів є істотним чинником повноцінного розвитку особистості в суспільстві, як і здатність особи сприймати заперечення, спонукання, заохочення через ідеї, висловлені іншими людьми.

Чинним законодавством не передбачена можливість притягнення до відповідальності за висловлювання оціночних суджень, вони, як і думки, переконання, судження, критична оцінка певних фактів і недоліків не можуть бути предметом судового захисту, оскільки будучи вираженням обєктивної думки і поглядів не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів).

Вирішуючи спір та встановивши, що викладена через сторінку http://ord-02.com/item/58301-tihar-regional-deputat-dolzhenkov-ahmetovets-v-tyilu-vru інформація носить характер оціночних суджень, правдивість яких не можна довести, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що підстави для визнання недостовірною цієї інформації та її спростування, відсутні, а тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, оскільки право на власне судження, можливість його висловлювання, оцінку думки гарантоване ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка, відповідно до ст. 9 Конституції України, є частиною національного законодавства України.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 17 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_7

Судді: (підпис) ОСОБА_8

(підпис) ОСОБА_9

З оригіналом вірно: