Справа №173/1071/15-ц
Провадження №2/173/609/2015
Верхньодніпровський районний суд
Дніпропетровської області
У складі: головуючої судді Петрюк Т.М.
При секретарі Рудовій Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Верхньоднірповської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька-,
До суду звернулась позивач ОСОБА_1, з позовом про надання тимчасового дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька до відповідача ОСОБА_2, згідно якого просить: надати їй дозвіл на виготовлення проїзного документу для тимчасового виїзду неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон до Російської Федерації (республіка Крим) без згоди батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та надати дозвіл на виїзд за межі України для відпочинку та оздоровлення неповнолітньому ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає в АДРЕСА_1 без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі його матері ОСОБА_1. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29.03.2008 року по 26.12.2011 року. Шлюб між ними розірваний на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду від 26.12.2011 року.
В період шлюбу в них з відповідачем народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. В даний час дитина проживає разом з нею за адресою: АДРЕСА_2.
Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Дитина часто хворіє на простудні захворювання, в зв»язку з чим вона має намір відвезти дитину для оздоровлення в Республіку Крим Російської Федерації, де проживають її родичі в м. Ялті сел. Гаспра вул., Субхі, 5
З огляду на дану обставину вона має намір влітку 2015 року, разом з дитиною виїхати до республіки Крим для оздоровлення та відпочинку. На її думку оздоровлення біля моря та відпочинок матимуть суттєве значення для духовного та фізичного розвитку її дитини, вона матиме можливість оздоровити сина в гірській кліматичній зоні, яка є надзвичайно сприятливою для дітей такого віку.
Але не зважаючи на це її чоловік ОСОБА_2Г, безпідставно протягом останніх двох років не надає згоди на виїзд дитини за межі України, нічим не мотивуючи свою відмову. При цьому жодних аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить.
Вважає таку позицію її колишнього чоловіка і батька неповнолітнього ОСОБА_3, такою, що шкодить інтересам дитини та не сприяє всебічному та гармонійному його розвитку, що й стало підставою звернення до суду.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному об»ємі, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що відповідач ніякої участі ні в матеріальному утриманні, ні у вихованні сина не приймає. Раніше змушував її забрати виконавчий лист, щоб з нього не стягувались аліменти за надання дозволу на виїзд сина за межі держави. В даний час відповідач знаходиться за межами держави, де саме вона не знає і тому не може отримати від нього згоду на виїзд дитини за межі України.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі не надав.
Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: представник органу опіки та піклування Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Суд, вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, за наступними підставами.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.03.2008 року по 26.12.2011 року. Шлюб між ними розірваний на підставі рішення Верхньодніпровського районного суду від 26.12.2011 року, що підтверджується копією рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 26.12.2011 року.
В період шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьками дитини записані сторони
В даний час дитина проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_2.
Судом встановлено, що позивачка не може отримати згоду відповідача на виїзд їх сина за межі України, оскільки на даний час їй не відомо його місце проживання та роботи, а раніше відповідач безпідставно відмовляв їй в цьому, вимагаючи звільнити його від сплати аліментів на утримання дитини.
Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обов'язком батьків. Зазначена конституційна норма конкретизується сімейним законодавством, а саме - Сімейним кодексом України, яким регламентує, крім іншого і особисті немайнові права і обов'язки батьків щодо дитини. Одним із питань, яке має вирішуватися за взаємною згодою батьків дитини, є реалізація права дитини на свободу пересування. Сімейним кодексом України це питання не регламентовано. Відповідно до ст. 8 Сімейного кодексу України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім'ї та родичами не врегульовано цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.
Право на свободу пересування фізичної особи за межі України, закріплене у ч. 3 ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років (далі - дитина), має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
У відповідності до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон модже бути дозволено на підставі рішення суду.
Правилами перетинання державного кордону громадянами України затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (із змінами і доповненнями) передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків або на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, оформлення паспорта (проїзного документа) здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, із ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчується нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що в інтересах дитини буде надати їй дозвіл на виїзд за межі України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, а тому позовні вимоги є законним та обґрунтованими.
До цього висновку суд при ходить ще й з тих підстава, що згідно оглянутої в судовому засіданні амбулаторної медичної картки дитини ОСОБА_3, встановлено, що дитина часто хворіє простудними захворюваннями. В зв»язку з чим позивачка разом з дитиною протягом лише 2015 року неодноразово звертались до лікаря, та дитина отримувала лікування. Тому на дання дозволу на виїзд за межі України з метою оздоровлення на думку суду відповідатиме інтересам дитини та забезпечить її потреби в оздоровленні та лікуванні.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір в сумі 243 грн., 60 коп., підлягає стягненню з відповідача на її користь, так як позовні вимоги позивача задоволені.
Керуючись ст.8 Сімейного кодексу України, ст. 313 Цивільного кодексу України,Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-231 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 за позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем протягом десяти днів з моменту його отримання, шляхом подачі заяви про його скасування до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області.
Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на його апеляційне оскарження, та/або подання заяви про скасування заочного рішення, якщо апеляційна скарга та/або заява про скасування заочного рішення подані не були. У випадку подання апеляційної скарги та / або заяви про скасування заочного рішення, рішення суду набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, або перегляду справи судом який його постановив,якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.