Апеляційний суд Житомирської області
Справа №277/156/15-ц Головуючий у 1-й інст. Гресько В. А.
Категорія 27 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015р. Банк звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №ZHNWRX03790140 від 24.05.2007р. у сумі 27056,47грн. і 270,56грн. судового збору. Зазначав, що відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 24.05.2007р. отримав кредит у розмірі 1161,60грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач дав згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» є договором. Відповідач зобов'язання за договором кредиту належним чином не виконав і станом на 13.01.2015р. має заборгованість в сумі 47866,02грн., з яких: 1161,60грн. - заборгованість за кредитом; 15259,60грн. - %; 341,52грн. - комісія; 31103,30грн. пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1264,59 грн. - штраф (% складова). Рішенням Ємільчинського райсуду від 19.03.2012р. з відповідача на користь Банку стягнуто заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 25291,88грн., а тому остаточна сума заборгованості становить 27056,47грн.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість по кредитному договору №ZHNWRX03790140 від 24.05.2007 року в сумі 7996,27грн., яка складається з 6453,91грн. - заборгованості по %; 1161,60грн. - пені; 380,76грн. - штрафу (%складової), 243,60грн. судового збору та витрати, пов'язані з опублікуванням оголошення в засобах масової інформації про виклик відповідача в сумі 420грн., а всього 8659,87грн., в решті позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення в частині зменшення розміру неустойки з 20389,12грн. до 126,59грн. змінити та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення 20389,12грн. пені, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Клопотання про зменшення суми неустойки відповідач не заявляв.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що Банк уклав із ОСОБА_1 кредитний договір ZHNWRX03790140 № від 24.05.2007р., за яким надав Відповідачу кредит у розмірі 1161,60грн. зі сплатою 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач погодився, що стверджується його підписом, що заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним і банком договір (а.с.5-11).

Для виконання зобов'язань Банк відкрив Позичальнику рахунок для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсотках, винагороді та ін. платежам.

Згідно п.п.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати Кредит у порядку та строки відповідно до Заяви.

У відповідності до п.п.5.1 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2,3.2.3 даних Умов, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки.

Матеріалами справи доведено, що Банк своє зобов'язання виконав, надавши відповідачу кредитні кошти.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст.629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.610,611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідач на надав належних і допустимих доказів про те, що не укладав кредитний договір. Спірна угода не розірвана, недійсною не визнана.

Після ухвалення 19.03.2012р. Ємільчинським районним судом рішення про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по вказаному кредиту, яким кредитний договір розірвано не було, Банк нарахував неустойку із часу ухвалення цього рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір штрафних санкцій. Відповідну заяву про зменшення штрафних санкцій ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, відповідач не подавав.

За таких обставин відсутні підстави для застосування ч.3 ст.551 ЦК України.

Відповідно до п. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Заяву про застосування позовної давності ОСОБА_1 також не подавав.

Суд не наділений повноваженнями зменшувати штрафні санкції за власною ініціативою.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що розмір неустойки необхідно збільшити із 260,82грн. до 9337,99грн.

Сторони судове рішення в решті задоволених вимог не оскаржували.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 26 березня 2015 року змінити. Збільшити розмір стягнутої із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» неустойки із 1264,59грн. до 20389,12грн. і розмір судового збору із 243,60грн. до 270,56грн., і стягнути на користь Банку судові витрати за публікацію у засобах масової інформації в розмірі 420грн. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: