АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8613/2015 Головуючий у 1-й інстанції Мальченко О.В.
Доповідач Кравець В.А.
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :
головуючого Кравець В.А.,
суддів Семенюк Т.А., Шиманського В.Й.,
за участю секретаря Круглика В.В.
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності,
В С Т А Н О В И Л А :
Свої вимоги обґрунтовував тим, що у звязку з невиконанням умов договору кредиту, утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню в судовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив його з порушенням норм матеріального та процесуального права, не зясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що суд не зясував, що Закон України «Пpo мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» носить тимчасовий характер, і позивач в майбутньому після втрати чинності цього Закону матиме право реалізувати рішення суду про звернення стягнення на майно.

Крім того, суд не застосував ст. 56 Закону України «Про заставу», згідно до якої у випадках, коли після укладення договору застави законодавством встановлено правила, які погіршують становище заставодавця та (або) заставодержателя, умови договору зберігають силу на весь строк його дії.

В судове засідання представник позивача ПАТ «Дельта Банк» не з»явився , про день і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що 11.07.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0 за умовами якого ОСОБА_2 отримав кредитні кошти у розмірі 97 000, 00 доларів США та зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 14.5 % річних, виконати усі інші зобовязання відповідно до договору. Кінцевий термін погашення кредиту згідно умов договору 11.07.2018 року. За умовами договору позичальник зобовязався повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів (а.с. 11-19).

Відповідно до п. 8.3 p..8 вищезазначеного договору при порушенні позичальником вимог п.п. 2.3,4.9,5.3, 5.5,5.6,5.8,5.10,8.4,10.2,10.14 цього Договору банк набуває право вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього Договору.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між АКІБ «Укрсиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 11.07.2008 року був укладений Договір іпотеки № 89968 , за умовами якого відповідач передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 55.7 кв.м. (а.с. 20-22)

Звертаючись до суду із позовом, ПАТ «Дельта Банк» ставило перед судом питання про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Проте, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції, що такі вимоги є передчасними, з огляду на наступне.

Відповідно до 516 ЦК заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобовязанні повинен передати новому кредиторові, документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Згідно ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобовязанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент предявлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обовязок до предявлення йому вимоги новим кредитором на момент його виконання.

Положення наведених статей встановлюють лише ризик настання несприятливих для нового кредитора наслідків у разі, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні та виконав його на користь первісного кредитора й права боржника не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 24 Закону України Про іпотеку» № 898-IV від 05 червня 2003 року (із змінами і доповненнями) відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавдя, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Іпотекодержатель зобовязаний письмово у пятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобовязанням.

Відповідно до положень ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавця та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцяти денний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобовязання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

З матеріалів справи убачається, що на підставі Акту прийому передачі Документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. ПАТ «УкрСиббанк» (продавець) передав, а ПАТ «Дельта Банк» (покупець) прийняв документи щодо стягнення заборгованості боржника ОСОБА_2, кредитний договір № 0 договір застави /іпотеки № 89968.

02.02.2014 p. на адресу позичальника та іпотекодавця представником ПАТ « Дельта Банк» були направлені рекомендованими листами повідомлення від 28.01.2014 р. про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобовязання у тридцяти денний строк та вимога про добровільне звільнення приміщення , передачу ключів та документації (а.с. 34-47).

В зазначених повідомленнях представником вказано про заміну кредитора у зобовязанні та заявлено вимогу про виконання порушеного зобовязання за кредитним договором у 30-ти денний строк.

Таким чином, вірним є висновок суду про відсутність доказів того, що позивач повідомив відповідача про заміну кредитора, оскільки список згрупованих поштових повідомлень про відправлення досудової вимоги не є належним доказом у розумінні ст. 57 ЦПК України і не дає підстав вважати ОСОБА_3 повідомленою про відступлення права грошової вимоги.

Судом першої інстанції належним чином зясовано обставини справи та встановлено відсутність доказів направлення відповідачу будь-яких повідомлень про перехід прав за договором іпотеки до позивача.

Доводи апелянта зводяться тільки до того, що суд неправильно застосував положення Закон України «Пpo мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Разом з тим, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що суд першої інстанції не застосовував норми цього Закону, а відмовив у задоволенні позову з інших підстав з підстав невиконання позивачем вимог ч.2 ст. 517 ЦК Укрїни.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, суд першої інстанції всебічно і обєктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді