АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1125/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді - Гринчука Р.С.,

суддів: Грох Л.М., Костенка А.М.,

при секретарі Гриньовій А.М.,

з участю представника позивача - Ханчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Універсальна", третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором з урахуванням пені, 3% річних та інфляційних з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2015 року,-

встановила:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ „СК „Універсальна" (далі - страхова компанія) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП з урахуванням пені та виплат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

На обґрунтування позову зазначив, що внаслідок ДТП, яка сталася 03.06.2010 року приблизно о 14 год.00 хв. на автодорозі Б.Церква-Кременець з вини водія автомобіля „Тойота", д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_3, який керував транспортним засобом, належний йому автомобіль „Мерседес", д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 отримав механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована страховою компанією. 04.06.2010 року ним, як власником вищевказаного автомобіля „Мерседес" подані заяву про відшкодування шкоди до страхової компанії, однак 06.03.2012 року йому надійшла письмова відмова у страховій виплаті, що змусили його звернутися до суду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29 квітня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що в порушення норм Закону України „Про страхування" суд прийшов до помилкового висновку про те, що в даному випадку договір страхування не набрав чинності, оскільки з його змісту вбачається, що на момент настання страхового випадку договір був чинним; позивачем були виконанні вимоги закону, який діяв на той час щодо повідомлення страхової компанії про страховий випадок.

В суді представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Заслухавши пояснення учасника процесу та перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 309 цього Кодексу визначено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що 03.06.2010 року, приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем „Тойота Прадо", д.н. НОМЕР_1 по автодорозі Б.Церква-Кременець допустив порушення Правил дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем „Мерседес-Бенз, д.н. НОМЕР_2, який належить на праві приватної власності ОСОБА_2 Обидва автомобілі отримали механічних ушкоджень.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована ПАТ „СК „Універсальна", що підтверджується полісом №ВЕ/0347572 зі строком дії з 17 год. 10 хв., 31.05.2010 року до 30.05.2011 року включно. Відповідно до умов договору страхування ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого становить 25500 грн., франшиза дорівнює 510 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходи з того, що у відповідності до вимог ст. 18 Закону України „Про страхування" договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між страховою компанією та ОСОБА_3 не набрав чинності, оскільки перший страховий платіж був здійснений страхувальником ОСОБА_3 страховику ПАТ „СК „Універсальна" в розмірі 338,73 грн. 03.06.2010 року, о 15 год. 22 хв., тобто після настання ДТП, тому відповідач правомірно відмовив у страховій виплаті позивачу.

Такий висновок суд є помилковим.

Згідно ст. 16 Закону України „Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Істотними умова договору страхування відповідно до ст. 982 ЦК України є предмет договору; страховий випадок; розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума); розмір страхового платежу і строки його сплати; строк договору; інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 983 ЦК України договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 18 Закону України „Про страхування" факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим свідоцтвом (полісом, сертифікатом), що є формою договору страхування. Договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачене договором страхування.

Таким чином договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачене договором страхування. При цьому юридичне значення має той факт, що коли договір страхування укладено, але перший платіж не внесено (тобто договір не набрав чинності), страховик не зобов'язаний здійснювати страхову виплату, навіть якщо випадок відбувся.

Як вбачається зі змісту поліса №ВЕ/0347572 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк його дії визначений з 17 год. 10 хв., 31.05.2010 року до 30.05.2011 року включно.

Частиною 1 статті 10 Закону України „Про страхування" визначено, що страховий платіж (страхова премія) - це плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування.

В п. 7 вищевказаного поліса зазначається про те, що страхова премія в розмірі 338 грн. 73 коп. сплачена о 17 год. 05 хв., 31.05.2010 року.

Таким чином безпосередньо в умовах договору страхування, укладеного між страховою компанією та ОСОБА_3, який на час розгляду справи в суді є чинним, сторонами в передбаченому законом порядку не оспорюються, страховиком і страхувальником визнається факт сплати першого страхового платежу 31.05.2010 року, тому немає підстав стверджувати, що 03.06.2010 року, на момент вчинення страхового випадку, а саме ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу, автомобіля „Тойота Прадо", д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3, вказаний договір, хоча і був укладений, однак не набрав чинності в зв'язку з несплатою першого страхового платежу.

Страховою компанією не було спростовано вищевказану обставину, а на вимогу суду апеляційної інстанції до страхової компанії та ОСОБА_3 про надання оригіналу страхового полісу, його надано не було. За таких умов суд апеляційної інстанції приймає до уваги фотокопію вказаного документу, який був предметом дослідження суду першої інстанції і зміст якого сторонами не оспорюється.

Квитанція банку, в якій зазначено про сплату 03.06.2010 року о 15 год. 22 хв. 338,73 грн. страховій компанії суперечить вищевказаним умовам договору, тому не може бути прийнята судом в якості належного та допустимого доказу сплати першого страхового платежу за договором страхування №ВЕ/0347572.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин між сторонами, тобто від 24.09.2008 року, яка почала діяти з 17.11.2008 року, для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, і це визнано обома сторонами, що 04.06.2010 року позивач ОСОБА_2 звернувся з письмовою заявою до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, однак у письмовому повідомленні від 06.03.2012 року страховик відмовив у виплаті грошових коштів з посиланням на не набрання чинності договором страхування.

Таким чином позивач дотримався вимоги Закону щодо належного повідомлення страховика про настання страхового випадку, однак відповідач в порушення вимог п.п. 36.1., 36.2., ст. 36, п. 37.1. ст. 37 вказаного вище Закону порушив строки розгляду заяви, надання відповіді та виплати страхового відшкодування.

Враховуючи дату відмови у виплаті страхового відшкодування, 06.03.2012 року, відповідно до ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України позовна давність в даному випадку не сплила, тому підстав для застосування наслідків спливу позовної давності у вигляд відмов в позові не вбачається.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Звітом №1030/1 про оцінку автомобіля „Мерседес-Бенз, д.н. НОМЕР_2 визначено розмір матеріального збитку, завданого власнику вказаного автомобіля в сумі 27 392грн. 47 коп.

З урахуванням умов договору страхування розмір відшкодування становитиме 24 990 грн. (за мінусом франшизи та з урахуванням ліміту відшкодування).

Згідно з п. 36.5. вищевказаного Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу виконання договору страхування, в якому на відповідача покладено обов'язок по виплаті грошової суми відшкодування майнової шкоди, який ним не виконано умисно, тому позовні вимоги в частині стягнення пені та виплат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК є правомірними.

При цьому слід врахувати, що страховою компанією були порушені вимоги Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" щодо строків розгляду заяви про виплату страхового відшкодування, надання письмової відповіді та виплати грошових коштів, про що зазначалося вище, тому відповідач повинен нести цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання своїх грошових зобов'язань за договором страхування у вигляді сплати пені, 3% річних та інфляційних.

Розрахунок вказаних сум, проведений ОСОБА_2 у позовній заяві, не оспорювався страховою компанією, порушень у його проведенні апеляційним судом не встановлено.

Судові витрати між сторонами підлягають розподілу у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України.

У зв'язку з задоволенням позовних вимог в повному об'ємі з відповідача на користь позивача підлягає стягнення 337,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви та 168,70 грн. судового збору, сплаченого при подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задоволити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства „Страхова компанія „Універсальна" на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 24 990 грн., пеню в розмірі 3 925 грн. 87 коп., інфляційні нарахування в сумі 2 573 грн. 97 коп., 3% річних в розмірі 2 251 грн. 15 коп. та 506грн. 10 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/ Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Заворотна О.Л. Доповідач - Гринчук Р.С.

Категорія № 19,25