Справа № 369/2745/15 Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/3231/15 Доповідач у 2 інстанції Данілов О. М.
Категорія 1 03.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Данілова О.М.,

суддів: Суханової Є.М., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ, третя особа: Служба у справах дітей Києво-Святошинського РДА про визнання недійсним свідоцтва про передачу майна стягувану у власність в рахунок погашення боргу,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про визнання недійсним свідоцтва про передачу майна стягувачу у власність в рахунок погашення боргу.

Окрім цього, позивачі заявили клопотання про забезпечення позову та просили суд, накласти арешт на житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер НОМЕР_1), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2015 року, заяву було задоволено та накладено арешт на земельну ділянку, площею 0,1500 га., кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 Київської області та на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2, Києво-Святошинського району Київської області, які належать на праві власності ОСОБА_2

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, постановлену з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2015 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заявленого клопотання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду.

З такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів повністю погоджується, оскільки вони узгоджуються з вимогами закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

За правилами ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 звернулися до суду із позовом про визнання недійсним свідоцтва про передачу майна стягувачу у власність в рахунок погашення боргу, в якому зокрема просили визнати недійсним свідоцтво від 06 вересня 2011 року, виданого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області на підставі постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, затвердженої відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції 05 вересня 2011 року.

Підставою звернення до суду стало те, що постановою про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 31 серпня 2011 року було передано в рахунок погашення боргу стягувачеві ОСОБА_2 домоволодіння - житловий будинок НОМЕР_2, загальною площею 307 кв.м., яке розміщується на земельній ділянці (кадастровий номер НОМЕР_1, Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_3 від 14 лютого 2007 року), загальною площею - 0,15 га., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належало боржнику ОСОБА_6

На підставі зазначеного, приватним нотаріусом було видане свідоцтво про право власності на будинок та земельну ділянку.

При вчиненні зазначених дій були порушені права неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (якій на той час виповнилося 16 років) та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживали та були зареєстровані в будинку.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про забезпечення позову, оскільки вид забезпечення позову, який застосував суд першої інстанції є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

За таких підстав, колегія суддів, приходить до висновку, що оскаржувана ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2015 року постановлена з додержанням вимог процесуального права, і не може бути скасована з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: