Справа №576/2464/14 Головуючий у суді у 1 інстанції - Тимощенко І.О.
Номер провадження 22-ц/788/1198/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Білецького О. М. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и л а:

20 жовтня 2014 року ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача, його автомобілю заподіяні значні механічні пошкодження, а йому - матеріальна шкода. Страховою компанією «Провідна», в якій застрахована цивільна відповідальність водія ОСОБА_3, йому відшкодовано завдані в результаті ДТП матеріальні збитки у розмірі 48560 грн., а матеріальні збитки, що залишились непокритими страховим полісом, просив стягнути з ОСОБА_3 в розмірі 145907,94 грн.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 136400 грн. 71 коп. та судовий збір в сумі 1404,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4

При цьому зазначає, що належний позивачу автомобіль після ДТП вважається фізично знищеним, з чим погодився його представник ОСОБА_5 У такому випадку шкода відшкодовується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Вважає, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, проте має певну цінність, суд не вирішив питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Крім того, суд не врахував, що пошкоджений автомобіль реалізований.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6, які апеляційну скаргу підтримали, заперечення щодо скарги представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30 липня 2014 року близько 16 год. 10 хв. на перехресті вул. Інститутська та вул. Спаська у м. Глухів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Тойота-Авенсіс», д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Міцубіші Л-200», д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5, який належить на праві власності ОСОБА_4

В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних пошкоджень (а.с. 149 - 150).

Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27 серпня 2014 року ОСОБА_3 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, яке полягало у порушенні вимог п. 16.11 ПДР (а.с. 10).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована у ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на підставі договору страхування № АС/4727613 від 05 грудня 2013 року (а.с. 48).

09 жовтня 2014 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» складено та затверджено страховий акт, яким визначена сума страхового відшкодування в розмірі 48560,00 грн., яку на підставі довіреності отримав ОСОБА_5 (а.с. 132, 134).

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 74 від 27 березня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_4 на момент скоєння ДТП - 30 липня 2014 року складає 184960,71 грн.

Вартість цього ж автомобіля на момент скоєння ДТП - 30 липня 2014 року у пошкодженому стані складає 36423,02 грн.(а.с. 174).

Частково задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що стягненню з винного у ДТП ОСОБА_3 підлягає 136400,71 грн. - вартість матеріального збитку, визначена судовою автотоварознавчою експертизою, за виключенням суми страхового відшкодування - 48560 грн.

Проте, колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з вимогами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З матеріалів справи вбачається, що після нарахування страховиком страхового відшкодування, 06 жовтня 2014 року ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, та представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 уклали договір про врегулювання страхового випадку № за полісом № АС/4727613, відповідно до якого сторони дійшли згоди, що розмір страхового відшкодування складає 48560,00 грн. (а.с. 131).

ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» виплатила ОСОБА_5 страхове відшкодування в розмірі 48560,00 грн., правильність нарахування якого сторонами в даній справі не оспорюється.

Отже, дослідження правильності методики нарахування страховиком страхового відшкодування знаходиться поза межами розгляду даної справи апеляційним судом.

З висновку судової автотоварознавчої експертизи № 74 від 27 березня 2015 року вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП ОСОБА_4, складає 184960,71 грн. Вартість цього ж автомобіля після скоєння ДТП у пошкодженому стані - 36423,02 грн. (а.с. 174).

Згідно з калькуляцією № 74 від 02 квітня 2015 року (додаток № 2 до висновку експертизи), вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Міцубіші Л-200», д.н. НОМЕР_2 складає 282133,74 грн. (а.с. 179).

Відповідно до п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (п. 30.2. ст. 30 Закону).

Положення цієї норми закону, на підставі ст. 8 ЦК України, застосовуються при відшкодуванні шкоди не лише страховиком, а й іншими особами, які несуть відповідальність за її заподіяння.

Відповідно до роз'яснень п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до висновку проведеної у справі судової автотоварознавчої експертизи, законність якого сторонами у справі у встановленому законом порядку не спростована, тому він вірно взятий судом за основу при визначенні розміру відшкодування матеріальної шкоди, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Міцубіші Л-200», д.н. НОМЕР_2 -282133,74 грн., перевищує ринкову вартість автомобіля до ДТП - 184960,71 грн., тому його ремонт є економічно необґрунтованим, а транспортний засіб вважається фізично знищеним.

Крім того, ОСОБА_5 в суді апеляційної інстанції підтвердив, що транспортний засіб «Міцубіші Л-200», д.н. НОМЕР_2, на час розгляду справи в суді першої інстанції, реалізований за 34000 грн.

Проте, суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування майнової шкоди позивачу на зазначене уваги не звернув, що призвело до необґрунтованого збільшення цивільно-правової відповідальності відповідача.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до роз'яснень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Виходячи з наведених вимог закону, з відповідача підлягала б стягненню вартість транспортного засобу до дорожньо - транспортної пригоди - 184960,71 грн.

Але враховуючи, що транспортний засіб реалізований і вирішити питання щодо його передачі завдавачу шкоди ОСОБА_3 неможливо, розмір відшкодування завданої позивачу майнової шкоди необхідно зменшити на вартість автомобіля після ДТП - 36423,02 грн., а також на суму, відшкодовану страховою компанією - 48560,00 грн.

Отже, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 99977,69 грн. (184960,71 - 36423,02 - 48560,00).

Крім того, заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно визначив розмір відшкодування судових витрат.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає зміні у частині визначення розміру відшкодування майнової щкоди, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у зв'язку із неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вирішуючи питання розподілу між сторонами понесених ними судових витрат, суд виходить з положень ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України, за змістом яких стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати в суді першої інстанції складаються з судового збору (1459,08 грн. - 1% ціни позову) та витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи (787,20 грн. сплачено позивачем та 787,20 грн. - відповідачем). Позивачем при подачі позову не доплачено судовий збір, тому з ОСОБА_4 в дохід держави підлягає стягненню 53,08 грн. (1459,08 - необхідно було сплатити, 1406,00 - сплачено) за розгляд справи в суді першої інстанції.

Позовні вимоги задоволено на 68,5% (99977,69 грн. х 100 % : 1459,08 грн. ), тому з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 999,47 грн. (1459,08 х 68,5%) компенсації судового збору та 539,23 грн. (787,20 грн. х 68,5%) витрат за проведення експертизи, що разом складає 1538,70 грн.

Відповідач ОСОБА_3 поніс витрати у зв'язку з проведенням експертизи (а.с. 166), які відшкодовуються йому пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, в розмірі 31,5 % (100%-68,5%). А тому з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 за проведення експертизи підлягає стягненню компенсація в розмірі 247,97 грн. (787,20 х 31,5%).

З урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 (13,6 % від оспорюваної суми), з ОСОБА_4 на його користь належить стягнути 92,75 грн. (682,00 грн. х 13,6%) компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч.1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Змінити рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2015 року в частині визначення розміру відшкодування майнової шкоди та судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 99977 грн. 69 коп. та 1538 грн. 70 коп. компенсації судових витрат за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 53 грн. 08 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 247 грн. 97 коп. компенсації витрат за проведення експертизи та 92 грн. 75 коп. компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -