Справа № 569/7797/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2015 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Долі В.А.

при секретарі Глотовій П.В.

з участю представників ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення частки в сіпльній сумісній власності та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про виділення частки в спільній сумісній власності, -

ВСТАНОВИВ :

Представляючи інтереси ОСОБА_1, ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 у якому просить припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 в свою чергу, звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, яка прийнята судом до розгляду з первісним позовом, у якому також просить припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та визнати за ним (ОСОБА_4З.) право приватної власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Як і в первісному, так і в зустрічному позові зазначається, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності згідно Свідоцтва про право власності на житло від 30 серпня 2000 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4, кожен у своєму позові, покликаючись на положення ст.ст. 356, 357, 372 ЦК України, вказують на необхідність визнати їх власниками по ? частки за кожним квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представники ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги останньої, дали пояснення по суті позову, просили їх задоволити, щодо задоволення зустрічного позову не заперечували.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 первісний позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, зустрічний позов також просила задоволити.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Беручи до уваги, що визнання відповідачем (за первісним та зустрічним позовом) позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд за наявності для того законних підстав приходить до висновку про можливість задоволення кожного з позовів в повному обсязі.

Окрім визнання позовів, обґрунтованість позовних вимог кожного з сторін стверджується наступним.

Згідно Свідоцтва про право власності на житло виданого Управлінням житлового господарства виконавчого комітету Рівненської міської ради 30 серпня 2000 року № 257, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Згідно ч.2 ст. 355 ЦК України, майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Статтею 357 ЦК України, встановлено, що частки у праві спільної часткової власностівважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 325 ЦК України, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Положенням ст. 372 ЦК України визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 належить по ? квартири АДРЕСА_1, а тому слід визнати за кожним з них право приватної власності на ? частку вказаного майна (квартири), а право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 припинити.

З урахуванням викладеного, наданих сторонами у справі доказів на підтвердження своїх вимог, повним визнанням представника ОСОБА_4 позову ОСОБА_1, та повним визнанням представниками останньої позову ОСОБА_4, суд приходить до переконання, що позовні вимоги кожного з сторін знайшли своє підтвердження в суді, вважаються доведеними, такими що відповідають їх інтересам та підлягають до задоволення.

На підставі ст.ст. 355, 356, 357, 370, 372 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 60, 212 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволити.

Визнати за ОСОБА_4 право приватної власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Доля В.А.