Справа №597/332/15-ц
Провадження №2/597/139/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2015 р. Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі головуючого Дудяка С.В.

з участю секретаря Богдана В.М.

позивачки ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

представника ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_1

представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7

представників позивачів ОСОБА_8, ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Заліщики позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 про виділення в натурі частини майна та визнання права власності на майно,

в с т а н о в и в:

Позивачі в позовній заяві та разом із своїми представниками в судовому засіданні просять суд зобов'язати селянську спілку Галичина виділити їм приміщення контори та газифікації до неї на рахунок їх майнових паїв згідно із свідоцтвами про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, визнати право власності за позивачами на приміщення контори та газифікації до неї, залишковою вартістю 39677 гривень та стягнути з відповідача в користь позивачів понесені ними судові витрати, покликаючись на те, що згідно свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства позивачі є співвласниками майнових паїв селянської спілки Галичина, що знаходиться в с.Лисівці Заліщицького району Тернопільської області.

В грудні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_1 звернулись із заявою про вихід із колективного сільськогосподарського підприємства селянської спілки Галичина та просили виділити їм в натурі майно пайового фонду на суму, яка зазначена в їх свідоцтвах про право власності на майновий пай члена КСП. Проте відповіді на своє звернення позивачі не отримали, тому вимушені звертатись до суду з даним позовом, з метою усунення порушення їх прав володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Представник відповідача - сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Галичина ОСОБА_10 в судовому засіданні позову не визнав та просить суд відмовити в його задоволенні.

Свою позицію представник відповідача аргументує наступним:

в процесі реформування аграрного сектора економіки селянська спілка Галичина шляхом реорганізації перетворена 23.03.2000 року в сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю Галичина. При реорганізації КСП всі його члени припинили членство в ньому і відповідно до законодавства мали право на отримання майнового паю. Проте позивачі не скористались своїм правом виходу із селянської спілки і отримати індивідуально визначене майно, а виявили бажання отримати майно спільно з іншими членами КСП шляхом укладання договору про спільне володіння, користування і розпоряджання майном, що знаходиться у спільній частковій власності. Співвласниками майнових паїв реформованої селянської спілки є 1040 колишніх її членів. Відповідно до договору про спільне володіння, користування і розпоряджання майном, що знаходиться у спільній частковій власності співвласники домовились спільно володіти, користуватись і розпоряджатись майном. Також даним договором передбачено, що співвласники майна не будуть реалізовувати право виділення в натурі належних їм часток у праві спільної власності на майно під час дії договору оренди та самостійно розпоряджатись належними їм частками у праві спільної часткової власності на майно, крім права виділення їх в натурі під час дії договорів про передачу майна.

Заслухавши пояснення позивачів, їх представників, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає виходячи із наступного:

Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ТР-V №032919 виданого 19.09.2002 року Лисівською сільською радою Заліщицького району, ОСОБА_2 має право на пайовий фонд майна селянської спілки Галичина, та її частка визначена в розмірі 8818 гривень.

Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ТР-V №032666 виданого 19.09.2002 року Лисівською сільською радою Заліщицького району, ОСОБА_4 має право на пайовий фонд майна селянської спілки Галичина, та її частка визначена в розмірі 6913 гривень.

Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ТР-V №032665 виданого 19.09.2002 року Лисівською сільською радою Заліщицького району, ОСОБА_5 має право на пайовий фонд майна селянської спілки Галичина, та його частка визначена в розмірі 6982 гривні.

Згідно свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнового сертифікату) серії ТР-V №032303 виданого 19.09.2002 року Лисівською сільською радою Заліщицького району, ОСОБА_6 має право на пайовий фонд майна селянської спілки Галичина, та її частка визначена в розмірі 6556 гривень.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВВТ №018360 від 15.12.2004 року спадкоємицею майна після смерті 20.09.2001 року ОСОБА_11 є ОСОБА_1. Спадкове майно складається із права власності на майновий пай КСП на суму 7213 гривень. Спадкове майно також складається із права власності на майновий пай КСП на суму 3135 гривень, яке належить спадкодавцю ОСОБА_12, який помер 18.05.1988 року, після смерті якого спадщину прийняла ОСОБА_11, однак не оформила своїх спадкових прав.

Відповідно до уточненої структури майнового фонду станом на 22.12.2001 року розмір уточненого пайового фонду в будівлях і спорудах становить 51,2%.

Згідно розрахунку вартості будівель і споруд, які входять в уточнений пайовий фонд селянської спілки Галичина станом на 22.12.2001 року залишкова вартість контори господарства становить 35194 гривні, а газифікації до контори - 4482,17 гривні.

Відповідно до трьох відомостей на виплату майнового паю селянської спілки Галичина позивачка ОСОБА_6 отримала 1447 гривень, про що свідчить її особистий підпис у вищевказаних відомостях та про що в судовому засіданні ствердив її представник ОСОБА_7

Враховуючи, що загальна частка позивачів в пайовому фонді реорганізованої селянської спілки Галичина в СГ ТзОВ Галичина становить 39617 гривень, залишкова вартість приміщення контори та газифікації до неї, на яке просять визнати право власності позивачі становить 39676,17 гривні, те, що позивачка ОСОБА_6 отримала 1447 гривень в рахунок своєї частки в пайовому фонді і за винятком отриманих нею коштів загальна частка позивачів в пайовому фонді складає 38170 гривень, відсоток пайового фонду в будівлях і спорудах селянської спілки Галичина становить 51,2%, вартість паю позивачів в будівлях і спорудах складає 19543,04 гривні, суд приходить до переконання, що позивачам слід відмовити в задоволенні позову до селянської спілки Галичина про виділення їм та визнання за ними права власності на приміщення контори та газифікації до неї за його безпідставністю.

Тому, суд приходить до переконання, що позивачам слід відмовити в задоволенні позову до селянської спілки Галичина про виділення їм та визнання за ними права власності на приміщення контори та газифікації до неї за його безпідставністю.

Вирішуючи згідно ст.88 ЦПК України питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214 ЦПК України, ст.ст.316-321 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1 про виділення в натурі частини майна та визнання права власності на приміщення контори та газифікації до неї вартістю 39677 гривень відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

На рішення може бути подано апеляцію, яка подається апеляційному суду Тернопільської області через Заліщицький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя

ОСОБА_13