Справа № 182/9566/14-ц
Провадження № 2/0182/701/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.06.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бабаніної В.А.

при секретарі Нагаєвої Н.О.

з участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2 відповідача ОСОБА_3 її представника ОСОБА_4 представника органу опіки ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення постійного місця проживання дитини і стягнення аліментів. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини,

встановив:

11.12.2014 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1. В ході судового розгляду позивач позовні вимоги доповнив і просить визначити з ним місце проживання сина.

Посилається на те, що з ОСОБА_3 О.В. перебував у шлюбі з 30 серпня 2006 року. Шлюб між ними розірвано 17. 03.2015 року за рішенням суду. Мають сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

З лютого місяця 2014 року вони з відповідачем припинили спільне проживання і син проживає разом з ним. Всі обовязки по вихованню і утриманню сина він несе самостійно.

Відповідач ухиляється від обовязків щодо утримання дитини.

ОСОБА_8 звернулась з зустрічною позовною заявою про визначення з нею місця проживання дитини. Посилається на те, що з жовтня 2014 року ОСОБА_6 вигнав її з дому . Сина забрав проживати з ним і не давав можливості зустрічатися з ним. З того часу з сином вона має можливість спілкуватися лише в школі. ОСОБА_6 вихованням сина не займається, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, а саме дитина не відвідує позашкільні навчальні та спортивні заклади, гуртки, секції.

Вона має доньку від першого шлюбу. Коли проживали разом з позивачем, то вихованням дітей займалась вона, намагаючись створити умови для всебічного розвитку дитини.

На сьогоднішній день вона має житло, роботу, стабільний заробіток і в змозі піклуватись про сина, його повний і всебічний розвиток.

ОСОБА_6 же немає стабільного джерела прибутку, не працює і не може в повній мірі забезпечити дитину.

Вислухавши сторони, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частина перша ст.161 цього Кодексу передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того , з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини стан її здоровя та інші обставини що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30 серпня 2006 року. Шлюб між ними розірвано 17. 03.2015 року за рішенням суду. Мають сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як видно з пояснень сторін між ними неодноразово траплялись сварки і вони припиняли спільне проживання. В таких випадках син або залишався з батьком, або його забирала з собою мати. період окремого проживання батьків місце проживання сина могло змінюватись .

Спір між сторонами про місце проживання сина вже розглядався в Нікопольськім міськрайоннім суді і за мировою угодою сторін, затвердженою судом 30.09.2014 року місце проживання сина було визначено з батьком за його місцем проживання. Але, як пояснили сторони, мирова угода була укладена і провадження по справі було закрито під час їх примирення і проживання однією сімєю за місцем проживання ОСОБА_1

З листопада 2014 року обставини змінилися. Сімя їх розпалася остаточно. ОСОБА_8 з донькою від першого шлюбу переїхала проживати на квартиру яку винаймала. Син ОСОБА_9 залишився проживати з батьком, так як позивач не дозволив його забрати. 17.03.2015 року шлюб між ними було розірвано за рішенням суду. Через те, що батьки не могли порозумітися між собою, дитина стала заручником в їх відносинах . Батько не дозволяв матері зустрічатися з сином. Зустрічі відбувалися лише в школі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона вчителька в першому класі Нікопольської середньої загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів №18, який відвідує ОСОБА_11.

ОСОБА_9 проживає з батьком. В школу його приводить і забирає батько,іноді бабуся. Хлопець чистий, охайний. Батько цікавиться навчанням дитини, однак ОСОБА_11 міг би навчатись краще, якби дома більше приділяли уваги домашнім завданням . Іноді приходить з невиконаними завдннями.

ОСОБА_12 приходить до школи і ОСОБА_11 не уникає зустрічі з нею.

Орган опіки і піклування Нікопольської міської ради у своєму висновку вказав, що ОСОБА_6 і ОСОБА_8 мають належні умови для виховання і утримання малолітньої дитини. Однак вважає можливим і доцільним місце проживання ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матірю.

Як встановлено в суді і підтверджується матеріалами справи, обидва з батьків мають постійне місце роботи і заробіток, обидва добре характиризуються, і мають умови для проживання сина ОСОБА_9. Однак при визначенні його місця проживання суд бере до уваги взаємовідносини сторін іх характери, які спостерігав впродовж розгляду цієї справи і справи яка була закрита 30.10.2014 року і приходить до висновку, що проживання ОСОБА_7 слід визначити з матірю, тому що зі сторони матері в період роздільного проживання батьків не було перепон щодо зустрічей батька з сином, батько ж навпаки недозволяв матері зустрічатися з дитиною. В такому разі для дитини буде менше стресових ситуацій які йому створюють взаємовідносини батків між собою.

Керуючись ст. 10,11, 60, 212- 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 157, 160, 161,180 Сімейного кодексу України суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 з його матірю ОСОБА_3 за місцем її фактичного проживання.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення

Суддя: ОСОБА_13