РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1523/15-ц

пр. № 2/759/2300/15

06 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі

гловуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Іовій О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Головне управління Міністерства юстиції України в м. Києві про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна із чужого незаконного володіння, виселення, вселення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2015 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому просить визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 19.03.2009 року, що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. і зареєстрований в реєстрі за номером 822 недійсним, витребувати від ОСОБА_4 вищезазначену квартиру, виселити її з неї та вселити в неї ОСОБА_1 Також просить ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спірною квартирою шляхом надання комплекту ключів від вхідної двері. Справу просить вирішити керуючись ст. 229 ЦК України.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник позивача зазначив, що остання є людиною похилого віку, хворобливого стану, мешкала одна в спірній квартирі. З 01.03.2009 року кімнату в її квартирі стали орендувати дві громадянки Республіки Білорусь - ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які розповіли позивачу, що бажають відкрити в Україні свій бізнес та запропонували останній відкрити для них рахунок в банку, придбати у неї земельну ділянку під Києвом. ОСОБА_1 погодилась з пропозицією і їздила з ними по різним інстанціям. Потім вони привезли її до нотаріуса де вона підписала декілька документів у присутності ОСОБА_9 та ще двох раніше незнайомих жінок. Подробиць укладення договору купівлі-продажу спірної квартири вона не пам'ятає, оскільки знаходилась у той час у такому стані, коли дуже погано себе контролювала, але знає що точно не мала наміру продавати спірну квартиру. У період укладання договору позивач страждала на різноманітні захворювання, в тому числі психічного характеру. Хоча в день укладення договору остання була дієздатною, проте внаслідок наявності захворювань, які мають стійкий характер в день укладення договору договору вона не усвідомлювала значення своїх дій. Також пояснив, що згідно акту судово-психіатричної експертизи від 06.07.2012 року у ОСОБА_1 на момент укладення договору купівлі-продажу квартири 19.03.2009 року були наявні ознаки психічного розладу: органічне ураження головного мозку сочетанного генезу з психоорганічним синдромом, що суттєво впливало на її здібність усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними, обмежуючи цю спроможність.

Відповідач ОСОБА_3та її представник, представник ОСОБА_4 проти позову заперечували в повному обсязі та просили застосувати строк позовної давності.

Третя особа Головне управління міністерства юстиції в м. Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечило. Уповноваженою особою надіслано пояснення в справі. Справу просить слухати за відсутності представника Головного управління міністерства юстиції в м. Києві за наявними доказами, що містяться в матеріалах справи.

Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_1 її представника, ОСОБА_3, її представника та представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи із наступного.

Судом встановлено, 19.03.2009 року ОСОБА_1 за нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко О.В. договором купівлі-продажу квартири (зареєстровано в реєстрі за № 822) продала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1. 25.03.2009 року право власності на квартиру зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (записаний у реєстрову книгу № д 388-173 № 519) (а.с.14-14-а).

В матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_1 про отримання 48000,00 дол. США від ОСОБА_3 за продаж спірної квартири. Дійсність розписки не оскаржується.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 за посвідченим приватним нотаріусом Баришівського районного нотаріального округу Шевчук М.Ф. договором дарування від 09.08.2005 року є власником земельної ділянки, яка знаходиться в АДРЕСА_1. Розмір земельної ділянки 0, 15-га - для будівництва і обслуговування будинку. Право власності зареєстроване в Баришівському районному відділі земельних ресурсів за № 467 від 10.08.2005 року (а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Помилка ОСОБА_1 за поясненнями її представника полягала у тому, що позивач мала намір продати земельну ділянку, а не квартиру.

З метою підтвердження обставин зазначених позивачем щодо укладення договору купівлі-продажу спірної квартири за клопотанням до суду були викликані свідки.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 повідомили суду, що знали про намір ОСОБА_1 продати земельну ділянку. Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 повідомили суду про те, що вони дізнались про продаж позивачем квартири вже після укладення оскаржуваного правочину. Всі допитані судом свідки не підтвердили обставин того, що позивач мала дієві наміри продавати земельну ділянку та готувалась до цього.

Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помиляється щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін.

Позивачем та її представником не надана відповідь суду щодо співвідношення заявленого суду наміру відчужити земельну ділянку та дій, що передують укладанню договору відчуження нерухомості: в одному випадку отримання документів для укладення договору купівлі-продажу квартири, в іншому - для укладання договору купівлі-продажу земельної ділянки. Зважаючи на те, що позивач не надавала своєї довіреності на збір відповідних документів для можливостей укладення договору купівлі-продажу квартири, вона ці документи збирала та надавала нотаріусу особисто.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів наявності помилки щодо обставин, які мають істотне значення при укладенні договору.

Посилання представника позивача на висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи Київського міського центру судово-психіатричної експертизи № 711 від 06.07.2012 року згідно якого ОСОБА_1 на момент укладення договору купівлі-продажу виявляла ознаки психічного розладу, які здійснили суттєвий вплив на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керуватися ними, свідчить лише про пошук позивачем правових підстав за якими оскаржуваний у декількох цивільних справах правочин може бути визнаний недійсним.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд виходить з недоведеності позивачем наявності своєї помилки щодо обставин, які мають істотне значення, що є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 229 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 179, 209, 292, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Головне управління Міністерства юстиції України в м. Києві про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування майна із чужого незаконного володіння, виселення, вселення та усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: