Справа № 523/9588/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2015 р.

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Кисельов В.К., розглянувши матеріали, які надійшли за заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод»про видачу судового наказу,-

ВСТАНОВИВ:

22 червня 2015 року до суду надійшла вказана заява.

Справу розподілено автоматизованою системою документообігу суду та 23 червня 2015 р. передано до розгляду судді Кисельову В.К.

Як вбачається з заяви та доданих до неї додатків, заявник звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 103730 грн. 02 коп. так, вищевказана сума складається з наступних сум: - на момент звільнення не заявнику не було проведено розрахунку (виплата всіх належних йому сум) за весь визначений час існування трудових відносин між заявником та роботадавцем, а саме з серпня 2014 року по 09 лютого 2015 року, що загалом становить 43659, 91 грн., середній заробіток за весь час затримки 29992,16 грн., компенсація втрати частини доходів у звязку з порушенням термінів їх виплат 25077,95 грн. моральна шкода 5000 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Як вбачається з матеріалів справи, заявником також заявлено вимогу про стягнення з боржника моральної шкоди, що в свою чергу не входить до переліку вимог, передбачених ст. 96 ЦПК України, щодо видачі судового наказу.

Згідно ч. 5 ст. 100 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані ї окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу. Оскільки вирішення питання щодо стягнення з боржників на користь стягувача моральної шкоди взаємоповязано із основною вимогою заявника про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, тому вважаю, що дані вимоги не можуть бути розглянуті окремо одна від одної.

Таким чином, для вирішення питання щодо стягнення з боржника моральної шкоди необхідно проводити судове засідання з метою розгляду спору щодо стягнення основної суми нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, а також для надання заявником належних та відповідних доказів на обґрунтування своїх вимог щодо стягнення моральної шкоди, понесених заявником при подачі заяви про видачу судового наказу.

В звязку з чим вважаю, що заявлені вимоги стягувача слід розглядати в загальному порядку, шляхом предявлення відповідного позову.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне відмовити в прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з Публічного акціонерного товариства «Одеський нафтопереробний завод».

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Одеської області протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.К. Кисельов