АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 88-ц/774/20/15 Справа № 185/1364/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Доповідач - Міхеєва В.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Ремеза В.А., Свистунової О.В.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

заяву ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами

рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2014 року по справі за позовом прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Пенсійного фонду України до ОСОБА_1, треті особи: Управління державної казначейської служби України в Юрївському районі Дніпропетровської області, Національна юридична академія імені ОСОБА_2, про стягнення вартості навчання, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2014 року, яким з нього було стягнуто 55000 грн. вартості навчання у Національній юридичній академії імені ОСОБА_2 за те, що він не відпрацював за направленням три роки після закінчення навчання.

Правовою підставою задоволення позовних вимог стали п.п.8 та 14 Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» (далі Постанова КМУ № 992).

Як на нововиявлену обставину заявник посилається на те, що Постановою Кабінету Міністрів України № 216 від 15 квітня 2015 року, яка набрала чинності 30 квітня 2015 року, «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», було виключено п.8 Постанови КМУ № 992, згідно якого випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років.

Крім того, зазначив, що згідно п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 216 від 15 квітня 2015 року, Порядок, затверджений пунктом 1 цієї Постанови, поширюється виключно на осіб, що навчаються за спеціальностями медичного профілю.

Заявник вважає, що відповідно до ч.1 ст. 58 Конституції України та висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 19 лютого 1999 року № 1-п/99, він підлягає звільненню від відповідальності, встановленої пунктами 8 та 14 згаданого Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, стосовно стягнення вартості навчання за не відпрацювання трьох років після закінчення навчального закладу.

Оскільки на час ухвалення апеляційним судом рішення ці обставини не були та не могли бути відомі суду, на думку заявника, відповідно до п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України, є підстави для перегляду у звязку з нововиявленими обставинами та скасування рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2014 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що рішенням Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року позов прокурора було задоволено частково (т.5, а.с.135-140).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2014 року рішення Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року скасовано. Задоволено позов прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Пенсійного фонду України до ОСОБА_1 про стягнення вартості навчання.

Стягнуто з ОСОБА_1 до державного бюджету вартість навчання у Національній юридичній академії імені ОСОБА_2 у розмірі 55000 грн. та судовий збір в сумі 550 грн. (т.5, а.с.231-234).

У касаційному порядку рішення апеляційного суду не оскаржувалося.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У частині другій цієї статті наведено вичерпний перелік підстав для такого перегляду: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалене незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.6 Постанови від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» зазначив, що при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

За змістом пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК скасування чи зміна нормативного акта, на якому ґрунтувалось судове рішення, може вважатися нововиявленою обставиною лише за умови, якщо в такому акті зазначено про надання йому зворотної сили (п.7 Постанови від 30 березня 2012 року № 4).

У Постанові Кабінету Міністрів України № 216 від 15 квітня 2015 року «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням», на яку посилається заявник, про надання їй зворотної сили, не зазначено.

Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, також не може бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду, оскільки цим своїм рішенням Конституційний Суд України не встановлював неконституційність закону, іншого правового акту чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, а надав офіційне тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для перегляду рішення апеляційного суду у звязку з нововиявленими обставинами відсутні, тому у відповідності до ч.2 ст. 365 ЦПК України залишає заяву без задоволення.

Керуючись ст.ст. 313, 314, 315, 365 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2014 року по справі за позовом прокурора Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Пенсійного фонду України до ОСОБА_1, треті особи: Управління державної казначейської служби України в Юрївському районі Дніпропетровської області, Національна юридична академія імені ОСОБА_2, про стягнення вартості навчання, залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді