Справа № 161/1324/15-ц Провадження № 22-ц/773/996/15 Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А.В.
Категорія: 53 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Мудренко Л. І.,

суддів Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

при секретарі Губарик К. А.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача Державного підприємства "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом Державного підприємства "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що з вини відповідача рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.10.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 18.12.2014 року, в частині поновлення його на роботі не виконувалось більше двох місяців. Лише 05.01.2015 року відповідач поновив позивача на посаді начальника метрологічного центру, про що було видано наказ № 1-к від 05.01.2015 року. Також відповідач не виплатив йому середній заробіток за час затримки виконання вищевказаного рішення суду, а саме з 30.10.2014 року.

Позивач просив суд стягнути з Державного підприємства "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" в його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в розмірі 12364,20 грн. та моральну шкоду в розмірі - 3000,00 грн.

Заочним рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_4 підприємство "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" подало апеляційну скаргу в якій, у звязку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову про стягнення моральної шкоди відмовити.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просив її задовольнити, представник позивача ОСОБА_1 апеляційну скаргу не визнав та просив її відхилити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині відшкодування моральної шкоди з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 29.10.2014 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника метрологічного центру Державного підприємства "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації". Стягнуто з Державного підприємства "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" в користь ОСОБА_3 26376 грн. 96 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Стягнуто з Державного підприємства "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" в користь ОСОБА_3 1000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Рішення в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання (а.с. 4, 5).

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 18.12.2014 року вищевказане рішення суду залишене без змін (а.с. 7, 8).

На виконання вказаного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.10.2014 року видано виконавчі листи, які позивач направив до Другого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції на виконання.

Встановлено, що дане рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі виконане відповідачем 05.01.2015 року (а.с. 11).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що з вини відповідача не виконувалося рішення суду про поновлення на роботі позивача протягом двох місяців, що призвело до моральних страждань останнього, втрати нормальних життєвих звязків.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення в користь позивача моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн., оскільки при поновленні позивача на роботі Луцький міськрайонний суд Волинської області рішенням від 29.10.2014 року задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 і стягнув в його користь з Державного підприємства "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень) за 4 (чотири) місяці вимушеного прогулу, в той же час за несвоєчасне виконання вказаного рішення суду за 2 (два) місяці позивач просив стягнути моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень).

Враховуючи роз'яснення Верховного Суду України, надані у постанові Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача 500,00 грн. (пятсот гривень) моральної шкоди, оскільки позивачем не було надано суду обєктивних підтверджень заявленої ним моральної шкоди саме у розмірі 3000,00 грн.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині відшкодування моральної шкоди.

В частині задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2015 року відповідачем не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2015 року в частині відшкодування моральної шкоди змінити.

Стягнути з Державного підприємства "Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації" на користь ОСОБА_3 500 (пятсот) гривень моральної шкоди.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: