Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Кравченко Л.Ю., при секретарі Григоренко Н.В., розглянув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 біржи «Капітал МК», ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа ОСОБА_5 про визнання прилюдних торгів та договору купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначив, що у березні 2011 року відносно ФОП ОСОБА_1 господарським судом Запорізької області ухвалою від 29.03.2011 р. було відкрито провадження у справі про банкрутство. В межах провадження в даній справі арбітражним керуючим ОСОБА_5 було встановлено приналежність ОСОБА_1 нежилого приміщення, розташованого у м. Запоріжжя за адресою: бульвар Центральний, будинок 15, яке складається з нежитлових приміщень № 1 та № 2 загальною площею 78,8 кв.м. Відповідно до протоколу № 01-0001/1 проведення прилюдних торгів (аукціону) від 10.10.2012 р., складеного ТБ «Капітал МК», вищевказане нежитлове приміщення було продано відповідачу ОСОБА_3, з якою за результатами проведених торгів було укладено договір купівлі-продажу. 22 січня 2013 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу ? частки зазначеного нежитлового приміщення. Однак постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.11.2014 р. встановлено безпідставність вимог кредиторів, за заявою яких було порушено провадження у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_1, а провадження у справі припинено за відсутністю предмету спору. Тому просить визнати недійсними прилюдні торги з реалізації нежитлового приміщення за адресою: м. Запоріжжя, бул. Центральний, буд. 15, приміщення 1,2 загальною площею 78,8 кв.м, що відбулись 10 жовтня 2012 р. та оформлені протоколом проведення прилюдних торгів № 01-000/1, визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення № 4357 від 05.11.2012 р., визнати недійсним договір купівлі-продажу ? частки зазначеного нежитлового приміщення № 236 від 22.01.2013 р. та витребувати з незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належне йому нежитлове приміщення, визнавши його право власності за ОСОБА_1 та скасувавши державну реєстрацію договору купівлі-продажу № 4357 від 05.12.2012 р. та договору купівлі-продажу № 234 від 22.01.2013 р.

В судовому засідання представник позивача на задоволенні позову наполягає, на підставах, викладених в ньому. Пояснив, що постановою господарського суду від 18 листопада 2015 року припинено справу про банкрутство ФОП ОСОБА_1 та визнано у звязку з безпідставністю порушення процедури банкрутства , прилюдні торги проведені з порушенням процедури їх проведення. У звязку з цим, недійсними є правочини, укладені в результаті вказаних торгів. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, оскільки позов необґрунтований та безпідставний. Пояснила, що предметом розгляду Харківського апеляційного господарського суду була апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 07.10.2014 р., якою було залишено без задоволення клопотання боржника про припинення повноважень арбітражного керуючого ОСОБА_5, затверджено звіт ліквідатора банкрута ФОП ОСОБА_1, припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1, тобто питання дотримання процедури проведення прилюдних торгів не було предметом дослідження судом апеляційної інстанції. Проведення прилюдних торгів в рамках ліквідаційної процедури є законним. Тому не має підстав для визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову та пояснила, що вона придбала у ОСОБА_3Є ? частки спірного нежилого приміщення з метою ведення спільної діяльності та вважає підстави набуття права власності на вказане майно законними.

Представник відповідача ОСОБА_2 біржі «Капітал МК» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа, повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився. Причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою господарського суду Запорізької області від 08.04.2011 року приватного підприємця ОСОБА_1 визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено ОСОБА_5 (арк..с.79-80)

Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 02.11.2012 року ОСОБА_6 належить нежиле приміщення, розташоване у м. Запоріжжя за адресою: бульвар Центральний, будинок 15, яке складається з нежитлових приміщень № 1 та № 2 загальною площею 78,8 кв.м. (арк..с.71).

Відповідно до протоколу № 01-0001/1 проведення прилюдних торгів (аукціону) від 10.10.2012 р., складеного ТБ «Капітал МК», нежиле приміщення, розташоване у м. Запоріжжя за адресою: бульвар Центральний, будинок 15, яке складається з нежитлових приміщень № 1 та № 2 загальною площею 78,8 кв.м. було продано ОСОБА_3 (арк..с.69)

05.11.2012 р. між ОСОБА_5, який діяв як ліквідатор ФОП ОСОБА_1, та ОСОБА_3 за результатами проведених торгів було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення за № 4357 (арк..с.63-64).

22.01.2013 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір № 236 купівлі-продажу ? частки зазначеного нежитлового приміщення.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 07.10.2014 р. затверджено звіт ліквідатора банкрута та припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 ( арк..с.21-23).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.11.2014 р.

скасовано ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.10.2014 р., провадження у справі про банкрутство припинено. (арк..с.25-28)

Частинами 2,3 ст.203 ЦК України передбачено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 1 ст.215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Питання дотримання процедури проведення прилюдних торгів не було предметом дослідження судом апеляційної інстанції.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином.

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в указаному Міністерстві 2 листопада 1999 року за № 745/4038.

Враховуючи те, що жодним рішенням суду не встановлено фактів порушення Тимчасового положення при проведенні прилюдних торгів 10.10.2012 р. з продажу спірного нежитлового приміщення, то відсутні будь-які підстави для задоволення позову в частині визнання торгів недійсними.

З приводу позовних вимог щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення № 4357 від 05.12.2012 р. та договору купівлі-продажу ? частки нежитлового приміщення № 236 від 22.01.2013 р. суд зазначає наступне.

В позовній заяві позивач доходить висновку про недійсність договору купівлі-продажу № 4357 від 05.12.2012 р. у звязку з недійсністю прилюдних торгів, оскільки договір укладений в результаті вказаних торгів з недодержанням вимог частин 1-3, 5 ст. 203 ЦК України.

При цьому позивач лише посилається на норму закону та не зазначає в чому саме полягає порушення частин 1-3, 5 ст. 203 ЦК України та не наводить жодного доказу на підтвердження вказаних обставин.

Як вбачається з договору, доданого до матеріалів справи, останній вчинено в письмовій формі з наступним нотаріальним посвідченням та відповідно до преамбули договору сторони при його укладанні діяли свідомо і добровільно, без будь-якого примусу, погроз чи насильства, не порушуючи правових наслідків обумовлених договором, дієздатності не позбавлені та в дієздатності не обмежені, діяли без впливу чи обману; правовий режим майна, що відчужувалося та повноваження сторін при укладанні договору нотаріусом були встановлені та перевірені.

Стосовно договору купівлі-продажу № 236 від 22.01.2013 р. в уточненій позовній заяві міститься лише інформація про факт укладення цього договору, однак взагалі відсутні будь-які обґрунтування чи посилання на підстави для визнання його недійсним.

Таким чином, в цій частині позовні вимоги є безпідставними, недоведеними та необґрунтованими.

З приводу позовної вимоги щодо витребування з незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спірного нежитлового приміщення, слід зазначити наступне.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене

третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Таким чином, оскільки позивач не був безпосередньо стороною договору купівлі-продажу № 4357 від 05.11.2012 р. та договору купівлі-продажу № 236 від 22.01.2013 р., то до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правові наслідки, передбачені ст..ст. 215, 216 ЦК України, а тому правовідносини підлягають дослідженню на їх відповідність положенням ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати.

Відповідно до п. 4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Таким чином, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 18.11.2014 р. припиняє провадження у справі про банкрутство, а саме - закінчує розгляд справи на стадії, на якій знаходиться справа на момент винесення постанови, але не скасовує процесуальних документів, прийнятих в рамках провадження у справі.

Отже, постанова господарського суду Запорізької області від 08.04.2011 року, якою відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором ОСОБА_5 є чинною та такою, що набрала законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції на час укладання договору купівлі-продажу) ліквідатор з дня свого призначення реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, ОСОБА_5 не може вважатися особою, яка не мала права відчужувати нерухоме майно за договором купівлі-продажу № 4357 від 05.11.2012 р. в розумінні ст. 388 ЦК України, оскільки діяв межах своїх повноважень, наданих судом та законом.

За таких обставин, відсутні підстави для витребування майна з володіння ОСОБА_3Є із застосуванням положень ст. 388 ЦК України та відповідно відсутні підстави для витребування майна з володіння ОСОБА_4, оскільки остання придбала майно у законного власника.

Враховуючи вищезазначене в задоволені позову слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 203, 215, 216, 388 ЦК України, ст. 58,59, 74, 88, 169, 209, 212-215, 218, ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 біржи «Капітал МК», ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-тя особа ОСОБА_5 про визнання прилюдних торгів та договору купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити .

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Ю.Кравченко