Справа № 333/3872/15-ц
Провадження № 2/333/1924/15
У Х В А Л А

Іменем України

08 червня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Дмитрієва М.М., розглянувши матеріали позовної заяви Благодійного правозахисного фонду «Рутенія Одеса», що діє в інтересах ОСОБА_1 до головного лікаря психіатра комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними, -

В С Т А Н О В И В:

Благодійний правозахисний фонд «Рутенія Одеса», що діє в інтересах ОСОБА_1, звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до головного лікаря психіатра комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними.

Зазначену справу передано у провадження судді Дмитрієвої М.М.

У вказаному позові позивач просить суд визнати незаконними дії Головного лікаря психіатра комунальної установи «Обласної клінічної психіатричної лікарні» Запорізької обласної ради ОСОБА_2 щодо звернення до Ленінського районного суду м. Запоріжжя 20.06.2013 року із заявою про проведення ОСОБА_1 психіатричного огляду в примусовому порядку; визнати незаконними дії Головного лікаря психіатра комунальної установи «Обласної клінічної психіатричної лікарні» Запорізької обласної ради ОСОБА_2 щодо звернення до Комунарського районного суду м. Запоріжжя 11.07.2013 року із заявою про проведення ОСОБА_1 психіатричного огляду в примусовому порядку.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Як визначено у ст. 4 ЦПК України суд здійснює правосуддя у спосіб визначений Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє особам, які беруть участь у справі у здійсненні їх прав.

ОСОБА_3 Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року за № 10-1386/0/4-12 визначено, що при застосування у судовій практиці норм ЦПК України, суди повинні дотримуватися прецедентної практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 119 ЦПК України, у разі предявлення позову особами, які діють на захист прав, свобод і інтересів іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

В своєму позові БПФ «Рутенія Одеса» зазначили, що вони звертаються до суду за захистом прав ОСОБА_1, права якої були грубо порушені головним лікарем психіатром КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_2 згідно статутних завдань БПФ «Рутенія Одеса» захищає права і свободи громадян та членів своєї організації, на підтвердження чого до матеріалів цивільного позову додано Статут Благодійного правозахисного фонду «Рутенія Одеса». Однак, суду не надано доказів того, що ОСОБА_1 є членом вказаної організації або уповноважила вказану організацію звернутися до суду із вказаним позовом, також відсутні відомості чи взагалі відомо ОСОБА_1 про існування вказаного позову і чи підтримує його остання.

Крім того, згідно із ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

В своїй позовні заяві позивач просить суд визнати незаконними дії Головного лікаря психіатра комунальної установи «Обласної клінічної психіатричної лікарні» Запорізької обласної ради ОСОБА_2 щодо звернення до Ленінського районного суду м. Запоріжжя 20.06.2013 року із заявою про проведення ОСОБА_1 психіатричного огляду в примусовому порядку; визнати незаконними дії Головного лікаря психіатра комунальної установи «Обласної клінічної психіатричної лікарні» Запорізької обласної ради ОСОБА_2 щодо звернення до Комунарського районного суду м. Запоріжжя 11.07.2013 року з заявою про проведення ОСОБА_1 психіатричного огляду в примусовому порядку.

Однак, зі змісту позовних вимог є незрозумілим яким чином визнання дій відповідача незаконними відновить порушені, на думку позивача, права ОСОБА_1, адже ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119-120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст.ст. 119-120 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене суддя дійшов висновку, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, ст.ст. 4, 6, 8 Закону України «Про судовий збір», суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Благодійного правозахисного фонду «Рутенія Одеса», що діє в інтересах ОСОБА_1 до головного лікаря психіатра комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_2, про визнання дій неправомірними залишити без руху, надавши пятиденний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків.

Розяснити, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу зі всіма доданими до неї документами.

Копія ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва