Справа № 591/4743/15-ц
Провадження № 6/591/409/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2015 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю державного виконавця Курочка І.І.

представника стягувача ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми подання державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 для примусового виконання рішення про відібрання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець звернувся до суду з поданням, яке мотивує тим, що в відділі ДВС Сумського МУЮ на виконанні знаходяться виконавче провадження ВП 47980673 з примусового виконання виконавчого листа №591/5771/13-ц, виданого 18 серпня 2014 року Зарічним районним судом м. Суми про відібрання у ОСОБА_4 дитини на прізвище ОСОБА_4, без імені, яка народилася 04 січня 2012 року в районі Пілея м. Салоніки Грецької Республіки, для передачі батьку дитини ОСОБА_1 ОСОБА_5 для повернення на попереднє постійне місце проживання до ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішення підлягає негайному виконанню.

Посилаючись на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, державний виконавець просить винести рішення про примусове входження до житлового приміщення за адресою АДРЕСА_1 з метою примусового виконання рішення про відібрання дитини.

Державний виконавець в судовому засіданні подання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 подання державного виконавця про надання дозволу на примусове входження до житла підтримав, пояснив, що боржник ОСОБА_4 ухиляється від виконання рішення суду про відібрання дитини, чим порушує права батька дитини ОСОБА_1

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця, представника стягувача, дослідивши матеріали подання, дослідивши в судовому засіданні матеріали виконавчого провадження, вважає, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачене право державного виконавця звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Зі змісту подання вбачається, що державний виконавець обмежився лише наведенням переліку проведених виконавчих дій щодо виходу на місце для проведення виконавчих дій.

Судом встановлено, що державним виконавцем 30 червня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №591/5771/13-ц, виданого 18 серпня 2014 року Зарічним районним судом м. Суми про відібрання у ОСОБА_4 дитини на прізвище ОСОБА_4, без імені, яка народилася 04 січня 2012 року в районі Пілея, м. Салоніки, Грецької республіки, для передачі батьку дитини ОСОБА_1, імя батька ОСОБА_5, для повернення на попереднє постійне місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, район Ксірокріні, вул. Піліс Аксіу, 46 (а.с.4-5)

Державним виконавцем надано копію листа та копію фіскального чеку, датованих 30 червня 2015 року, з яких вбачається, що ухвала про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику за адресою, вказаною у виконавчому документі (а.с.5-6)

До матеріалів додано копію акту держаного виконавця від 01 липня 2015 року про те, що державним виконавцем здійснювався вихід за місцем мешкання боржника АДРЕСА_1, в присутності двох понятих, стягувача батька дитини ОСОБА_1, та представника стягувача адвоката ОСОБА_2, але двері ніхто не відчинив (а.с.9)

Слід звернути увагу державного виконавця на те, що в наданому суду акті державний виконавець обмежився лише констатацією факту відвідування боржника за її адресою, при цьому в матеріалах подання відсутні будь-які докази того, що державним виконавцем вжито заходів щодо встановлення інформації про фактичне проживання в даній квартирі боржника чи членів її сімї (не опитав сусідів, дільничного інспектора, не витребувано довідки з міграційної служби щодо зареєстрованих у житлі осіб, довідки з експлуатаційно-житлової підприємства щодо фактично проживаючих осіб у вказаній квартирі).

В матеріалах подання відсутні, і в судовому засіданні не були надані докази того, що боржник ОСОБА_4 разом з дитиною дійсно проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Також з матеріалів подання вбачається, що виконавче провадження відкрито 30 червня 2015 року, і станом на 01 липня 2015 року відсутні відомості про належне повідомлення боржника ОСОБА_4 про наявність відкритого виконавчого провадження відносно неї.

Також з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що листом від 30.06.2015 року державний виконавець залучив до участі у проведенні виконавчих дій представників органу опіки та піклування, однак з акту державного виконавця від 01 липня 2015 року при виході за адресою АДРЕСА_1 представник органу опіки та піклування не був присутній, що ставить під сумнів законність проведення вказаної виконавчої дії.

Крім того, з наданих суду матеріалів подання та матеріалів виконавчого провадження неможливо встановити, хто є власником квартири, про надання дозволу на примусове входження до якої просить державний виконавець; відсутня інформація, чи проживають в даній квартирі інші особи, право на недоторканість житла яких може бути порушено у випадку примусового проникнення.

Проникнення до житла особи є винятковим заходом виконання судового рішення, який може бути дозволено, якщо вичерпано інші можливі заходи примусового виконання рішення.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64 Основного Закону України). Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України.

Оскільки виконавцем не надано достатніх доказів, які б свідчили про обізнаність боржника про наявність відкритого виконавчого провадження відносно неї, не сплинув строк на добровільне виконання рішення суду, не підтверджено, що боржник та дитина дійсно проживають за вказаною адресою, то обмеження права особи на недоторканість житла шляхом проникнення до житла є передчасним.

Тим більше, що примусове проникнення до житла може порушити права та інтереси інших осіб, які проживають в вказаній квартирі, але не є боржниками.

Таким чином, керуючись вищеназваними нормами права та враховуючи відсутність у справі письмових доказів про обізнаність боржника про існування постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутності інформації про власників квартири та проживаючих в даній квартирі інших осіб, відсутності доказів про обізнаність боржника про те, за вищеназваною адресою вчинятимуться виконавчі дії, суд вважає, що підстави для задоволення подання відсутні.

Керуючись ст.ст. 197, 209-210, 376 ЦПК України, ст.ст. 11, 52 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця ВДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_3 про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 для примусового виконання рішення про відібрання дитини - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічний районний суд м. Суми протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.В. Кривцова