СЛОВ?ЯНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 270/4165/15-ц № 2/243/2311/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2015 року м. Слов?янськ
Слов?янський міськрайонний суд Донецької області у складі
головуючої судді Неженцевої О.В.
при секретарі Зима М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Слов?янськ цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення судових витрат,
07 травня 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі- ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення судових витрат по справі.
Представник позивача Мошнєгуц Л.В., яка діє на підставі довіреності юридичної особи № 8183-К-О від 17 жовтня 2014 року, належним чином повідомлена про дату, місце та час розгляду справи, у судове засідання не зявилася, 05 червня 2015 року через канцелярію суду нею подано письмову заяву, в якій вона підтримує позовні вимоги до ОСОБА_1 та просить розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення /а.с.46/.
У позовній заяві зазначено, що 03 серпня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено договір № Е053-07/Р, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 100000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2022 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості повинно здійснюватись ОСОБА_1 щомісячно у відповідності до графіка погашення заборгованості.
В забезпечення виконання зобов?язань за кредитним договором № Е053-07/р від 03.08.2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 03 серпня 2007 року уклали договір іпотеки № З 219-07, зареєстрований в реєстрі під № 1369, посвідчений приватним нотаріусом Слов?янського районного нотаріального округу Зубковою А.О. Відповідно до умов договору іпотеки ОСОБА_1 надала в іпотеку нерухоме майно нежиле приміщення магазину загальною площею 108,20 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.
Виходячи з наведеного, посилаючись на положення статей 12, 33, 38-40 Закону України « Про іпотеку», статті 526, 527, 530, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статті 1, 3, 114, 118-120, 122, 137, 215 ЦПК України та протиправність дій відповідача, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення магазину загальною площею 108,20 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу з іншою осбою покупцем із встановленням початкової ціни продажу предмету іпотеки на рівні, зазначеному в договорі іпотеки 111100 (сто одинадцять тисяч сто) гривень 00 копійок, будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та стягнути з відповідача понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1863,40 грн. та витрати у сумі 180,00 грн., пов?язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача /а.с.46/.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України 13.05.2015 року за місцем реєєстрації відповідача /а.с.19-20/ було надіслано повідомлення про виклик до суду на 18.05.2015 р., копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.19/. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України 20.05.2015 року та 26.05.2015 року судом на адресу відповідача було спрямовано листи про необхідність явки до судових засіданнь, призначених на 25.05.2015 р. та 08.06.2015 р. відповідно, з роз?ясненням положення ч.4ст.169 ЦПК України. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач ОСОБА_1 навмисно не з'являлася до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах /а.с.34,44,45/.
Відповідно до вимог ч.9 ст. 74 ЦПК України виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр» /а.с.49/. Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження газеті «Донеччина», не є можливим у зв?язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною у місті Донецьку /а.с.50,51/.
Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з?явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило.
Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем ОСОБА_1 недобросовісно здійснюються її процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом.
Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне.
Згідно витягу реєстрації права власності на нерухоме майно, нежиле приміщення магазину, розташованого за адресою: вул.Залізнична, 3, с.Привілля, Слов?янський район Донецької області, загальною площею 108,2 кв.м. належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1, РНОКПП: НОМЕР_1 /а.с.31-33/.
03 серпня 2007 року між ЗАТ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») і відповідачем ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, було укладено укладений кредитний договір № Е053-07/р, за умовами якого їй було надано кредит на отримання 100000,00 грн., строком до 05 серпня 2022 року зі сплатою 20,00 % річних за користування кредитом. Відповідно до пунктів 1.1 та 1.4 кредитного договору Банк надав в тимчасове користування довгостроковий кредит на придбання нерухомості, на умовах терміновості, зворотності, платності, забезпеченості. ОСОБА_1 брала на себе зобов`зання дотримуватися графіку погашення заборгованості (додаток № 1 до кредитного договору), та щомісячно не пізніше дати, вказаної в графіку погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування кредитом /а.с. 12-14/.
Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як убачається з матеріалів справи, позивач виконав прийняті на себе зобов`язання і надав ОСОБА_1 кошти у розмірі і на умовах, визначених кредитним договором від 03 серпня 2007 року /а.с.15/. При цьому було складено графік погашення кредиту, з яким погодився позичальник, але фактично останнім зобовязання не виконано, що привело до утворення заборгованості /а.с.4-7/.
На випадок невиконання боржником зобов`язань по договору кредиту, грошове зобов`язання було забезпечене, зокрема договором іпотеки.
03 серпня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № З 219-07, який був посвідчений приватним нотаріусом Слов?янського районного нотаріального округу Зубковою А.О. та зареєстрований у реєстрі за № 1369. За умовами цього договору іпотеки ОСОБА_1 надала в іпотеку Банку належне їй нежиле приміщення магазину загальною площею 108,20 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.16-18/.
Відповідно до п.13 договору іпотеки сторони визначили, що вартість майна складає 111100,00 грн. /а.с.16-18/.
04 березня 2015 року на адресу ОСОБА_1 ПАТ КБ «Приватбанк» надіслав повідомлення про порушення основного зобов?язання з вимогою про повернення суми кредиту в повному обсязі в тридцятиденний строк з дня отимання листа. Окрім того, ПАТ КБ «Приватбанк» повідомив боржника про намір звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов?язання /а.с.8-11/.
З огляду на наведене суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушуються умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та відсотків за користування кредитом, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі. Таким чином, суд визнає, що відповідач в односторонньому порядку відмовилася від належного виконання взятих на себе зобовязань за договором.
Суд визнає правильним представлений ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у ОСОБА_1 за кредитним договором № Е053-07/р від 03.08.2007 року . Розрахунок відповідає умовам укладеного договору.
Відповідно до частини 2 статті 1054 та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов?язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Згідно вимог статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно статті 574 ЦК України застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи те, що між Банком та ОСОБА_1 03 серпня 2007 року укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, за таких обставин суд приходить до висновку про те, що їх правовідносини регулюються Законом України « Про іпотеку» від 05 червня 2003 року.
Як убачається з вимог частини 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.
Згідно ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріусу або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Матеріалами справи встановлено порушення, допущені боржником ОСОБА_1 за основним зобов`язанням і виникнення у Банку, відповідно до пункту 19.8.3 договору про іпотеку від 03 серпня 2007 року права звернення стягнення на предмет іпотеки /а.с.16-18/.
Відповідно до п.25 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п. 19.6, 19.8.1, 19.8.2, 19.8.3, 19.9 даного договору, відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в даному договорі. В разі продажу предмету іпотеки на публічних торгах Іпотекодержатель відповідно до Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» здійснює реалізацію предмету іпотеки у порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України №1448 від 22 грудня 1997 року, якщо інше не передбачено законодавством на день реалізації предмета іпотеки. При зверненні стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку сторони погодились, що початкова ціна предмету іпотеки встановлюється у розмірі 100% від загальної вартості предмета іпотеки, яка зазначена в п.13 даного договору. Іпотекодержатель має право реалізувати предмет іпотеки за ціною вище, ніж зазначена в даному пункті /а.с.16-18/.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у сумі 186340,35 грн., яка утворилася за кредитним договором № Е053-07/р від 03.08.2007 року , за станом на 21 квітня 2015 року.
Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1863,40 грн., який відповідно до вимог статті 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до роз?яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі у сумі 180,00 грн.
Керуючись статтями 10,11, 57, 60, 61, 79, 88, 212-215,224 ЦПК України, статтями 526, 572, 574,598, 599, 629, 1054 ЦК України, статтями 9,109 ЖК України, Законом України «Про іпотеку»», суд
Позовні вимоги публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Донецької області через Слов?янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Неженцева О.В.