Справа № 310/2385/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 липня 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Пустовіт З.П.

при секретарі: Гоноболіній О.І.

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрспецмаш про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Укрспецмаш на свою користь середній заробіток за 5 місяців та 22 дні затримки розрахунку при звільненні в сумі 12406,86, а також витрати на правову допомогу в сумі 600,00 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що наказом №098-а Ф-к від 06.03.2008 року він був прийнятий на посаду інженера-конструктора ТОВ «Укрспецмаш». Згідно наказу №462-к від 05.09.2014 року його було звільнено з роботи за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням). На день звільнення з ним не було проведено остаточного розрахунку, заборгованість підприємства на час звільнення за період з лютого 2014 року по 05.09.2014 року склала 10965,62 грн. та з урахуванням компенсації 2937,53 грн. у звяжу з індексом інфляції станом на 10.03.2015 року становить 13903,15 грн. Він звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у зазначеній сумі. З часу звільнення з 05.09.2014 року з роботи по теперішні час, 10.03.2015 року, затримка розрахунку при звільненні складає 5 повних місяців жовтень, листопад, грудень 2014 року, січень, лютий 2015 року, та 22 дні: 17 днів у вересні 2014 року та 5 днів у березні 2015 року. Згідно довідки відповідача, його середньоденний заробіток складає 97,68 грн., середньомісячний 2051,58 грн. Таким чином, за час затримки розрахунку відповідач повинен виплатити йому середній заробіток в сумі 12406,86 грн. (2051,58 х 5 = 10257,90; 97,68 х 22 = 2148,96; 10257,90 + 2148,96 = 12406,86)., який він просить стягнути з відповідача, оскільки відповідачем грубо порушені його трудові права. У завязку з тим, що ним понесені витрати на правову допомогу в сумі 600 грн. на правові консультації, адвокатський запит, оформлення позовних вимог до суду, просив їх також стягнути з відповідача.

У судовому засіданні позивач підтримав позов із зазначених у ньому підстав та просив задовольнити повністю, додатково пояснивши, що відповідач 18.03.2015 року повністю розрахувався з ним по заборгованості із заробітної плати в сумі 10965,62 грн., проте без суми компенсації, яку він отримав на руки, проте відповідної довідки про проведений розрахунок відповідачем не видано. Щодо відшкодування правової допомоги, то на запитання пояснив, що договору про її надання між ним та адвокатом не укладалося, акту виконаних робіт також не підписувалося, скільки годин ним було затрачено на цю роботу, сказати не може.

Представник відповідача до суду не зявився, в матеріалах справи є заява від директора ТОВ «Укрспецмаш» від 08.07.2015 року про розгляд справи без участі відповідача. Також відповідачем до суду направлені письмові заперечення на позовну заяву, в яких відповідач погодився з тим, що була затримка виплати остаточного розрахунку на 5 місяців та 22 дні, проте затримка виникла через вкрай скрутне фінансове становище відповідача, який є виробничим підприємством Донецької області, і через воєнні дії на території області втратив ринки збуту своєї продукції як у Донецькій області, так і в країнах СНД, в результаті чого припинилися надходження від виробничої діяльності, відповідно, утворилися борги. Проте заперечував проти стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 600,00 грн., які, на його думку, входять до предмету доказування по справі. Однак додана фотокопія корінця квитанції №4 від 03.02.2015 року не підтверджує понесених витрат на послуги адвоката, оскільки відсутня копія свідоцтва про праві на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_2, не долучено звіт по конкретній справі, адресований клієнту, не надано розрахунку, який включав би види робіт адвоката для позивача, кількість витрачених нормо-годин, їх вартість.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Так судом встановлено, що позивач працював у відповідача на посаді інженера-конструктора в період з 06.03.2008 року по 05.09.2014 року, звільнившись за ст.38 КЗпП України (за власним бажанням), що підтверджується копією трудової книжки, копіями відповідних наказів №098-а Ф-к від 06.03.2008 року, №462к від 05.09.2014 року.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх належних йому від підприємства, проводиться у день звільнення.

Згідно з ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

У п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз'яснено, що не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належить йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, отже працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Виходячи із середнього заробітку позивача за день, який становив, згідно довідки відповідача становить - 97,68,40 грн., та середньомісячного заробітку - 2051,28 грн., стягненню підлягає середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 05.09.2014 року по 10.03.2015 року згідно позовних вимог за 5 місяців 22 дні затримки, що складає розмір 12406,86 грн., з чим погодився і відповідач в надісланих запереченнях (2051,58 х 5 = 10257,90; 97,68 х 22 = 2148,96; 10257,90 + 2148,96 = 12406,86). Тому позов підлягає задоволенню повністю.

За змістом ст.ст.79,84 ЦПК до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу адвоката або іншого фахівця в галузі права.

Позивач у підтвердження витрат на правову допомогу надав корінець квитанції №4 від 03.02.2015 року про прийняття адвокатом ОСОБА_2 від ОСОБА_1 гонорару в розмірі 600 грн. за правову допомогу

Однак в матеріалах справи відсутній будь-який договір про надання правової допомоги, укладений між клієнтом (позивачем) та адвокатом, який би давав змогу суду визначити склад платних послуг адвоката.

Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як видно із Закону, складовим елементом у визначені розміру компенсації витрат на правову допомогу є - часовий обсяг роботи особи, яка надавала правову допомогу і саме при вчиненні процесуальних дій у суді.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі.

Матеріалами справи ніяким чином не підтверджена участь цього адвоката в наданні правової допомоги позивачу, їх склад і розмір за відсутності укладеної між ними угоди, акту приймання-передачі виконаних робіт. Адвокат до того ж не приймав участь по цій справі, щоб можна було розрахувати суму відшкодування на правову допомогу в залежності від тривалості судових засідань, тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для відшкодування витрат на правову допомогу.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн., оскільки позивач звільнений від його сплати при поданні позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 57-60, 62, 64, 79, 84, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 116, 117,232 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрспецмаш ( , місцезнаходження: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 ( 28.06.1984р.н., ІПН НОМЕР_1, місце проживання ІНФОРМАЦІЯ_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 05 вересня 2014 року по 10 березня 2015 року в розмірі 12406 дванадцять тисяч чотириста шість) гривень 86 копійок, з відрахуванням з цієї суми податку на прибуток та інших обовязкових платежів.

У відшкодуванні витрат на правову допомогу в сумі 600,00 грн. ОСОБА_1 відмовити

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрспецмаш на користь держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:ОСОБА_3