Справа № 742/1590/15-ц Провадження № 22-ц/795/1563/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Рябота В. І. Доповідач - Шарапова О. Л.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіШарапової О.Л.
суддів:Литвиненко І.В., Страшного М.М.
при секретарі:Нечасному О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Прилуцького міськрайонного суду від 18 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання договору недійсним,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати кредитний договір від 04 червня 2007 року, укладений між нею та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», недійсним внаслідок омани споживача, застосування нечесної підприємницької діяльності та невідповідності законодавству; стягнути з банківської установи подвійну суму неправомірних стягнень за договором у розмірі 3434 грн. 00 коп. та у відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 червня 2007 року між нею та відповідачем був укладений кредитний договір на суму 34 000 дол. США для придбання житла. При укладанні кредитного договору відповідач увів її в оману, оскільки не попередив про валютні ризики при отриманні кредиту в іноземній валюті. Законним платіжним засобом на території України є гривня, а іноземна валюта може використовуватися лишу у випадках, встановлених законодавством. В кредитному договорі не вказано методики розрахунку курсу долара по відношенню до гривні, ані еквівалента у гривні, хоча ці дані безумовно впливають на сукупну вартість кредиту. На час укладання кредитного договору ні вона, ні відповідач не мали індивідуальної ліцензії на проведення валютних операцій. Незрозумілим є п. 3.4 укладеного кредитного договору щодо послідовності погашення заборгованості; умови договору свідчать про істотний дисбаланс на її шкоду. Розмір штрафних санкцій на умовами кредитного договору значно перевищує розмір, встановлений Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». При укладанні кредитного договору їй не була надана інформація про сукупну вартість кредиту, про наявні форми кредитування та їх різницю тощо. При укладанні кредитного договору з неї безпідставно було стягнуто 1717 грн. комісії за оформлення кредиту. Такі дії відповідача спричинили моральні страждання, які вона, позивачка, оцінює в 5 000 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 18 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним. Апелянт посилається на те, що при укладанні кредитного договору відповідач увів її в оману, оскільки не попередив про валютні ризики при отриманні кредиту в іноземній валюті. Апелянт вказує на те, що законним платіжним засобом на території України є гривня, а іноземна валюта може використовуватися лишу у випадках, встановлених законодавством. Апелянт зазначає, що в кредитному договорі не вказано методики розрахунку курсу долара по відношенню до гривні, ані еквівалента у гривні, хоча ці дані безумовно впливають на сукупну вартість кредиту. Апелянт посилається на те, що на час укладання кредитного договору ні вона, ні відповідач не мали індивідуальної ліцензії на проведення валютних операцій. Апелянт вказує на те, що незрозумілим є п. 3.4 укладеного кредитного договору щодо послідовності погашення заборгованості; умови договору свідчать про істотний дисбаланс на її шкоду. Апелянт зазначає, що розмір штрафних санкцій за умовами кредитного договору значно перевищує розмір, встановлений Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань». Апелянт посилається на те, що при укладанні кредитного договору їй не була надана інформація про сукупну вартість кредиту, про наявні форми кредитування та їх різницю тощо. Апелянт вказує на те, що при укладанні кредитного договору з неї безпідставно було стягнуто 1717 грн. комісії за оформлення кредиту. Апелянт зазначає, що відповідач в односторонньому порядку підвищив процентну ставку по кредиту, але цим обставинам суд не дав належної правової оцінки. Апелянт посилається на те, що суд безпідставно відмовив у стягненні моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 04 червня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір на суму 34 000 дол. США, розмір процентної ставки за користування кредитом складає 12.85 % річних, строк повернення кредиту по 03 червня 2027 року.

Відповідно до п.1.7 кредитного договору позичальник зобов»язується одноразово , при наданні кредиту, сплатити банку комісію за оформлення кредиту в розмірі 1717 грн.

Згідно з п.3.4 кредитного договору позичальник здійснює погашення заборгованості за договором у наступному порядку : нарахована пеня ( штраф), заборгованість за процентами, заборгованість за кредитом. З підписанням цього договору сторони домовились, що у випадку порушення Позичальником будь-якої умов договору, кредитор має право самостійно визначити іншу черговість погашення заборгованості Позичальника перед кредитором.

Відповідно до п.п. 1.6, 1.6.1 кредитного договору сторони домовились, що процентна ставка за користування кредитом збільшується на 5 відсотків від ставки, передбаченої договором, при несвоєчасному наданні кредитору договору страхування застави ( іпотеки).

Згідно з п. 8.3 кредитного договору у разі зміни курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе Позичальник. З підписанням цього договору, позичальник свідчить, що йому зрозуміло та він згоден, що зміна курсу іноземної валюти відносно національної грошової одиниці України може призвести до значних збитків та погіршення фінансового стану позичальника.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка при укладанні кредитного договору була попереджена про валютні ризики; тривалий час виконувала зобов»язання за кредитним договором; банківська установа за наявності відповідної Генеральної ліцензії правомірно видала кредит в іноземній валюті; сторони , з урахуванням приписів ст.. 627 ЦК України, погодили всі умови договору.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, який узгоджується з приписами законодавства та матеріалами справи.

Доводи апелянта про те, що при укладанні кредитного договору відповідач увів її в оману, оскільки не попередив про валютні ризики при отриманні кредиту в іноземній валюті, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки такі доводи спростовуються п. 8.3 кредитного договору та заявою позивачки від 23 травня 2007 року ( а.с. 56) про ознайомлення з валютними ризиками, при отриманні кредиту іноземній валюті.

Доводи апелянта про те, що законним платіжним засобом на території України є гривня, а іноземна валюта може використовуватися лишу у випадках, встановлених законодавством, а на час укладання кредитного договору ні вона, ні відповідач не мали індивідуальної ліцензії на проведення валютних операцій, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки відповідач мав банківську ліцензії та дозвіл на здійснення валютних операцій, а тому мав право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів в іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування.

Доводи апелянта про те, що в кредитному договорі не вказано методики розрахунку курсу долара по відношенню до гривні, ані еквівалента у гривні, хоча ці дані безумовно впливають на сукупну вартість кредиту не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, оскільки курс валюти по відношенню до гривні визначається банківською установою на день оплати, а в заяві від 23 травня 2007 року ( а.с. 56) позивачка підтвердила, що ознайомлена з сукупною вартістю кредиту, наявними формами кредитування та відмінностями між ними, вартістю послуг оформлення кредиту тощо.

Доводи апелянта про те, що незрозумілим є п. 3.4 укладеного кредитного договору щодо послідовності погашення заборгованості; умови договору свідчать про істотний дисбаланс на її шкоду, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки сторони, з урахуванням приписів ст.. 627 ЦК України, визначили умови кредитного договору, а згідно з п. 8.1 кредитного договору позичальник засвідчив, що умови договору для нього зрозумілі, є розумними і справедливими.

Доводи апелянта про те, що розмір штрафних санкцій за умовами кредитного договору значно перевищує розмір, встановлений Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки приписи Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» поширюються на правовідносини між юридичними особами, фізичними особами-підприємцями.

Доводи апелянта про те, що при укладанні кредитного договору їй не була надана інформація про сукупну вартість кредиту, про наявні форми кредитування та їх різницю тощо, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки такі доводи спростовуються заявою позивачки від 23 травня 2007 року ( а.с. 56) про ознайомлення з сукупною вартістю кредиту, наявними формами кредитування та відмінностями між ними, вартістю послуг оформлення кредиту тощо.

Доводи апелянта про те, що при укладанні кредитного договору з неї безпідставно було стягнуто 1717 грн. комісії за оформлення кредиту, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки сторони, з урахуванням приписів ст.. 627 ЦК України, визначили умови кредитного договору, а згідно з п. 8.1 кредитного договору позичальник засвідчив, що умови договору для нього зрозумілі, є розумними і справедливими.

Доводи апелянта про те, що відповідач в односторонньому порядку підвищив процентну ставку по кредиту, але цим обставинам суд не дав належної правової оцінки, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки позивачка несвоєчасно подала банківській установі договір страхування предмета іпотеки, що підтверджується її заявою від 25 січня 2013 року і ця обставина, з урахуванням п.п. 1.6, 1.6.1 кредитного договору є підставою для збільшення процентної ставки за кредитом. Не є односторонньою зміною умов договору та не суперечить ст.. 1056-1 ЦК України зміна розміру фіксованої процентної ставки залежно від зміни обставин кредитного ризику ( не укладання договору страхування тощо), якщо в кредитному договорі визначено обставини, за якими застосовується інша фіксована процентна ставка та її розмір.

Доводи апелянта про те, що суд безпідставно відмовив у стягненні моральної шкоди не грунтуються на законі та не дають підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду від 18 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: