У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від

3 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 грудня 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитними договорами,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення боргу за кредитними договорами, обґрунтовуючи його тим, що на підставі договору кредиту від 25 березня 2005 року АКБ СР «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 114 671 дол. США із сплатою 13,50 % річних, з кінцевим строком повернення кредиту до 20 березня 2012 року.

2 липня 2009 року додатковою угодою № 1 до договору кредиту від

25 березня 2005 року сторони змінили графік повернення кредиту та продовжили термін повернення кредиту до 20 березня 2017 року.

Крім того, уточнювались умови договору в додатковій угоді від 18 червня 2010 року, за якою сторони змінили графік повернення кредиту, банком позичальнику були надані кредитні канікули до жовтня 2011 року включно.

Додатковою угодою від 17 серпня 2012 року до договору кредиту від

25 березня 2005 року сторони змінили валюту кредиту на гривню та було продовжено термін повернення кредиту до 16 грудня 2018 року включно.

Згідно із п. 1.4 договору про внесення змін до договору кредиту, повернення кредиту повинно здійснюватися щомісячно до 20 числа рівними частинами в розмірі 5 321,80 грн.

Позичальник в порушення умов п. 3.3.10 кредитного договору щодо повернення кредиту свої зобов'язання не виконав. Станом на 30 січня 2014 року прострочена заборгованість по кредиту становила 373 338,36 грн.

За п. 1.1 договору кредиту позивач надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах платності. Відповідно до п. 2.4 договору кредиту останній зобов'язаний сплачувати позивачу відсотки за використання кредиту, нараховані за поточний місяць до 10 числа наступного місяця.

Позичальник не виконував власного обов'язку по сплаті процентів за користування кредитними коштами, закріпленого п. 3.3.9 договору, внаслідок чого станом на 30 січня 2014 року прострочена заборгованість по сплаті процентів за використання кредиту становила 33 332,80 грн.

Згідно із п. 4.1 кредитного договору, за прострочення строків погашення кредиту чи прострочення сплати процентів за кредитним договором,

ОСОБА_2 зобов'язалась сплатити банку пеню за кожний день прострочення в розмірі 1 % від суми простроченої заборгованості. За несвоєчасне повернення кредиту пеня становить 330,23 грн, пеня за несвоєчасне повернення процентів становить 139,23 грн.

Крім того, з посиланням на ст. 625 ЦК, позивач нарахував 587,55 грн інфляційних витрат за прострочення сплати за кредитом та 273,10 грн інфляційні за простроченні сплати процентів.

Позивач вказував, що позичальнику банком направлялась вимога від

18 листопада 2013 року щодо необхідності погашення боргу, але дана вимога залишилась невиконаною.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту від

25 березня 2005 року між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за яким остання зобов'язалась перед позивачем в повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливої неустойки.

17 серпня 2012 року додатковою угодою до договору поруки від 25 березня 2005 року банк, позичальник та поручитель внесли зміни до змісту забезпеченого порукою зобов'язання - змінили валюту кредиту на гривню та продовжили термін повернення кредиту до 16 грудня 2018 року.

Таким чином, станом на 30 січня 2014 року загальна сума боргу за договором кредиту від 25 березня 2005 року становила 408 001,27 грн, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 373 338,36 грн; заборгованість по

відсотках - 33 332,80 грн; заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 330,23 грн; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 139,23 грн; інфляційні втрати по кредиту - 587,55 грн; інфляційні втрати по процентах - 273,10 грн.

На вимоги банку від 18 листопада 2013 року щодо повернення коштів по кредиту позичальник та поручитель не відреагували.

Крім того, на підставі договору кредиту від 19 липня 2006 року

АКБ СР «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 81 000 дол. США із сплатою 13 % з кінцевим строком повернення кредиту до 18 листопада 2011 року.

21 жовтня 2008 року угодою № 1 про внесення змін до договору кредиту від 19 липня 2006 року сторони змінили графік повернення кредиту та збільшили відсоткову ставку до 14,50 %.

Договором про внесення змін № 2 від 21 серпня 2009 року до договору кредиту від 19 липня 2006 року сторони змінили графік повернення кредиту та продовжили термін повернення кредиту до 18 липня 2013 року включно.

Згідно із п. 1.1 договору кредиту, повернення кредиту здійснюється щомісячно до 22 числа, позичальник в порушення умов п. 3.3.6 кредитного договору щодо повернення кредиту, своє зобов'язання не виконала. Станом на

30 січня 2014 року прострочена заборгованість по тілу кредиту становить

6 694,56 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 січня 2014 року еквівалентно 53 509,62 грн.

Відповідно до п. 1.1 договору кредиту, позивач надав позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах платності. Відповідно до п. 2.5 договору кредиту позичальник зобов'язаний сплачувати позивачеві відсотки за використання кредитних коштів нарахованих за поточний місяць до 20 числа наступного місяця.

Позичальник не виконала свого обов'язку по сплаті відсотків за користування кредитом, що закріплено п. 3.3.9 договору, внаслідок чого, станом на 30 січня 2014 року прострочена заборгованість по сплаті процентів за використання кредиту становить 1 337,98 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом 30 січня 2014 року еквівалентно 10 694,50 грн.

Згідно з п. 4.1 кредитного договору, за прострочення строків погашення кредиту чи прострочення сплати відсотків за кредитним договором, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від суми простроченої заборгованості.

Тому за несвоєчасне повернення кредиту позивачем нарахована пеня в розмірі 717,97 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на 30 січня

2014 року еквівалентно 5 738,73 грн, та пеня за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 68,18 дол. США, що еквівалентно 544,93 грн.

Вимога банку щодо необхідності погашення боргу від 15 листопада

2013 року залишена відповідачами без виконання.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 19 липня 2006 року між банком, позичальником та ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 19 липня 2006 року, за яким останній зобов'язався перед позивачем солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язання щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливої неустойки.

21 жовтня 2008 року угодою № 1 до договору поруки від 19 липня 2006 року банк, позичальник та поручитель внесли зміни до змісту забезпеченого порукою зобов'язання: змінено відсоткову ставку, починаючи з 21 жовтня 2008 року до

14,50 % річних, а в разі прострочення повернення кредиту - до 29 % річних.

Договором про внесення змін № 2 від 21 серпня 2009 року до договору поруки від 19 липня 2006 року сторони внесли зміни до умов договору поруки в частині визначення обсягу відповідальності поручителя, а саме закріплено відповідальність поручителя та новий графік повернення кредиту з новим кінцевим терміном повернення кредиту до 18 липня 2013 року включно.

Також 19 липня 2006 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредиту від 19 липня 2006 року, за участю банку, ОСОБА_2 укладено договір поруки з ОСОБА_3, за яким остання зобов'язалася перед позивачем в повному обсязі, солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливої неустойки.

21 жовтня 2008 р. угодою № 1 до договору поруки від 19 липня 2006 року банк, позичальник та поручитель внесли зміни до змісту забезпеченого порукою зобов'язання: змінено відсоткову ставку, починаючи з 21 жовтня 2008 року до

14,5 % річних, а в разі прострочення повернення кредиту до 29 % річних.

Договором про внесення змін № 2 від 21 серпня 2009 року до договору поруки від 19 липня 2006 року сторони внесли зміни до умов договору поруки в частині визначення обсягу відповідальності поручителя: закріплено новий графік повернення кредиту з новим терміном повернення кредиту до 18 липня 2013 року включно.

Станом на 30 січня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2006 року складає 8 818,69 дол. США, що еквівалентно

70 487,78 грн, в тому числі: заборгованість по тілу кредиту - 6 694,56 дол. США, що еквівалентно 53 509,62 грн; заборгованість по процентах за період з 19 липня 2007 року по 29 січня 2014 року - 1 337,98 дол. США, що еквівалентно

10 694,50 грн; заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту -

171,97 дол. США, що становить 5 738,73 грн; заборгованість по пені за несвоєчасну сплату процентів - 68,18 дол. США, що еквівалентно 544,93 грн.

Позичальник та поручитель не відреагували на вимогу банку від

15 листопада 2013 року щодо сплати коштів за зобов'язанням.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 вересня

2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 25 березня 2005 року в розмірі 408 001,27 грн, а саме: борг по кредиту 373 338,36 грн; борг по відсотках - 33 332,80 грн; борг по пені за несвоєчасне повернення кредиту - 330, 23 грн; пеню за несвоєчасну сплату відсотків - 139,23 грн; інфляційні втрати за кредитом - 587,55 грн; інфляційні втрати за відсотками - 273,10 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 19 липня 2006 року: борг по кредиту - 6 694,56 дол. США (по курсу НБУ 1 долар США становить 7,993 грн), що еквівалентно 53 509,62 грн; борг по відсотках - 1 337,98 дол. США (по курсу НБУ 1 долар США становить 7,993 грн), що еквівалентно 10 694,50 грн; пеню за несвоєчасне повернення кредиту -

5 738, 73 грн; пеню за несвоєчасне повернення відсотків - 544, 93 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 19 липня 2006 року: борг по кредиту - 6694,56 дол. США (по курсу НБУ 1 долар США становить 7,993 грн), що еквівалентно 53 509,62 грн; борг по відсотках - 1337,98 доларів США (по курсу НБУ 1 долар США становить

7,993 грн), що еквівалентно 10 694,50 грн; пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 5 738,73 грн; пеню за несвоєчасне повернення відсотків - 544,93 грн.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 19 грудня 2014 року рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 вересня 2014 року змінено.

Скасовано рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від

3 вересня 2014 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» сум боргу за кредитним договором від

19 липня 2006 року.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до

ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором від 19 липня 2006 року задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 19 липня 2006 року № 895/03-021-093:

6 694,56 дол. США, що еквівалентно 53 509,62 грн (курс долара до гривні на час нарахування боргу станом на 30 січня 2014 року) заборгованості за кредитом;

1 337,98 дол. США, що еквівалентно 10 694,50 грн. (курс долара до гривні на час нарахування боргу станом на 30 січня 2014 року) заборгованості за процентами по сплаті кредиту; 5 738,73 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту; 544,93 грн пені за несвоєчасне повернення відсотків.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором від 19 липня 2006 року № 895/03-021-093 відмовлено.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вищезазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Крім цього, ОСОБА_2 звернулася із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Враховуючи те, що підстави пропущення строку на касаційне оскарження судових рішень є поважними, заява ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від

3 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 грудня 2014 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 грудня 2014 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитними договорами, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від

3 вересня 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 19 грудня 2014 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна