Справа № 201/2958/15-ц
Провадження № 2/201/1480/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 квітня 2015 року Жовтневий районний суд
Головуючого судді Браги А.В.
при секретарі Громницькій М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків, спричинених внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, -
Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала до суду клопотання, в якому просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, з підстав викладених в позові та згідно доказів наявних в матеріалах справи, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулися, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У звязку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В судовому засіданні встановлено, що 09 вересня 2014 року близько 11.00 год. в місті Дніпропетровську водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Деу», транзитний номер 04 ВЕ 8765, на вул. Космічній своєчасно не вжив заходів щодо зменшення швидкості в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «BMW 535», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 Під час ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки, водій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження.
12 листопада 2014 року постановою ОСОБА_4 Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень (а.с. 30).
Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України зазначена постанова є підставою звільнення від доказування, оскільки обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
У результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «BMW 535», державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 (а.с. 9 10).
Відповідно до Облікової картки № 47722453 від 04 вересня 2014 року Дніпропетровського ВРЕР-1, автомобіль «Деу», державний номер НОМЕР_2 був знятий з обліку для реєстрації, внаслідок чого був виданий знак для разових поїздок № 04 ВЕ 8765, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10).
Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Деу», державний номер НОМЕР_2, була застрахована в ПрАТ «СК «Україна» відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ №АІ/4130139 (а.с. 11).
13 вересня 2014 року до центрального офісу ПрАТ «СК «Україна» у м. Києві ОСОБА_1 було направлено повідомлення про настання ДТП з повідомленням про вручення 16 вересня 2014 року (а.с. 12).
Вартість складання Висновку експертного дослідження по визначенню вартості матеріального збитку незалежним судовим експертом ОСОБА_5 склала 800,00 гривень згідно квитанції № 014047 від 18 вересня 2014 року (а.с. 12 зворот).
У відповідності до ст. 990 ЦК України, 30 вересня 2014 року ОСОБА_1 була направлена Заява про отримання страхового відшкодування до центрального офісу ПрАТ «СК «Україна», з повним пакетом документів, передбаченим ч. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (повідомлення про вручення від 06 жовтня 2014 року) (а.с. 28).
Правовідносини, що виникли між сторона врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування» та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншій особи, визначеної договором, і страхового акта, який складається страховиком.
У відповідності до п. 22.1 ст. 22. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.
Згідно абз. 1 п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожнього транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.
Відповідно до ч. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних» страховик, не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобовязаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
У відповідності до ст. 990 ЦК України, 30 вересня 2014 року ОСОБА_1 була направлена Заява про отримання страхового відшкодування до центрального офісу ПрАТ «СК «Україна», з повним пакетом документів, передбаченим ч. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (повідомлення про вручення від 06 жовтня 2014 року).
Керуючись ч. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Процентна ставка пені: 2 х ставку НБУ.
Пеня = сума боргу х процентна ставка пені / 100% / 365 х кількість днів.
Загальний розмір пені: 1090,08 гривень + 1099,48 гривень = 2189,56 гривень.
Всього за період з 08 січня 2015 року до 26 лютого 2015 року = у сумі 2189,56 гривень.
Таким чином, з ПрАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума в розмірі:
Відповідно до абз. 2 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2014 року, визначено, що положення статті 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобовязанням, яке виникає з договірних зобовязань.
За викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення зі страхової компанії відповідача на його користь інфляційних витрат у звязку з простроченням строку виплати страхового відшкодування задоволенню не підлягають.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення суми грошового відшкодування з ОСОБА_2 на користь позивача, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.
Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором.
Згідно зі ст. 37.5 ст. 37 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування.
Крім того, стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача підлягають 1000,00 гривень франшизи (відповідно до полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/4130139) та 800,00 гривень, які були сплачені ОСОБА_1 за проведення автотоварознавчого дослідження (квитанція №014047 від 18 вересня 2014 року).
Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «Україна», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків, спричинених внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути пропорційно задоволеного з ПрАТ «СК «Україна», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 998,44 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 31, 57 - 61, 79, 88, 128, 157, 212 215, 223 233 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та матеріальних збитків, спричинених внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_1 2189,56 гривень пені за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування на момент подання позовної заяви.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1000,00 гривень розмір франшизи, передбаченої договором (полісу) ОСЦПВВНТЗ № АІ/4130139.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 800,00 гривень, які були сплачені ОСОБА_1 за проведення автотоварознавчого дослідження судовим експертом ОСОБА_5
В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.
Стягнути пропорційно задоволеного з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 998,44 гривень, сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.ст.223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: А.В. Брага