Справа № 2-4057/10
РІШЕННЯ

Іменем України

06 грудня 2010року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчка А.Я.

при секретарі Тичковській Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 16.10.1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №350.

На даний час шлюб між сторонами справи не розірвано, проте спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не склалось, вони не підтримують подружніх відносин, хоча і проживають в одному будинку.

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися сини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач стверджувала, що за час шлюбу з відповідачем вони придбали житловий будинок №45 по вул. Лесі Українки в с. Чайки Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до ст.71 Сімейного кодексу України ОСОБА_1 просила суд визнати за нею та ОСОБА_2 право власності на ? частину вказаного будинку за кожним.

В процесі розгляду справи позивач доповнила позовні вимоги, зазначила, що за час подружнього життя з відповідачем вони розпочали будівництво житлового будинку, позначеного в технічному паспорті літерою Б. На даний час цей будинок незавершений будівництвом, ступінь його готовності становить 56%. Позивач просила суд визнати за нею та ОСОБА_2 право власності на ? частину названого житлового будинку за кожним.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги свого довірителя підтримав у повному обсязі, просили суд позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, пояснив, що право власності на житловий будинок літера А, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лесі Українки, 45, вони набули за час шлюбу, і розпочали за цією ж адресою будівництво житлового будинку літера Б, який на даний момент не завершений будівництвом, а тому це нерухоме майно є обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.10.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис №350 (а.с.8).

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилися сини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9, 10).

Представник позивача та відповідач пояснили суду, що спільне подружнє життя у ОСОБА_3 не склалось, вони не підтримують подружніх відносин, хоча і надалі проживають в одному будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лесі Українки, 45.

За час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набули право власності житловий будинок літера А, загальною площею 340 кв.м, житловою площею 106,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лесі Українки, 45. Свідоцтво про право власності на цей будинок оформлене на імя відповідача (а.с.11).

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Отож, житловий будинок літера А, загальною площею 340 кв.м, житловою площею 106,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лесі Українки, 45, є обєктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2.

Ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, зважаючи на те, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у спільному майні подружжя є рівними, суд при ходить до висновку про необхідність визнати за позивачем та відповідачем право власності на ? частину житлового будинку літера А, загальною площею 340 кв.м, житловою площею 106,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лесі Українки, 45, за кожним.

Також судом встановлено, що за час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розпочали будівництво житлового будинку площею 104,8 кв.м, позначеного в технічному паспорті літерою Б за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лесі Українки, 45. Будівництво ведеться самовільно, без отримання належного дозволу та затвердженого проекту. На даний час цей будинок незавершений будівництвом, ступінь його готовності становить 56% (а.с.14).

Ч.1 та ч.2 ст.376 Цивільного кодексу України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Нормами ч.2 та ч.3 ст.331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Оскільки житловий будинок площею 104,8 кв.м, позначений в технічному паспорті літерою Б за адресою Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лесі Українки, 45, є обєктом самочинного будівництва, він не завершений будівництвом, не прийнятий у встановленому порядку в експлуатацію, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на ? частину зазначеного будинку.

У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує судові витрати, що складаються з судового збору (державного мита) у розмірі 850,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60,00 грн. з відповідача на користь позивача.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.2, 3, 4, 60, 61, 71 Сімейного кодексу України, ст.15, 16, 331, 376 Цивільного кодексу України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя та, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 147, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку літера А, загальною площею 340 кв.м, житловою площею 106,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лесі Українки, 45.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину житлового будинку літера А, загальною площею 340 кв.м, житловою площею 106,3 кв.м, з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Чайки, вул. Лесі Українки, 45.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 910 (девятсот десять) гривень 00 (нуль) копійок, що складаються з судового збору (державного мита) у розмірі 850 (вісімсот пятдесят) гривень 00 (нуль) копійок та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60 (шістдесят) гривнень 00 (нуль) копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя Волчко А.Я.