Справа № 128/1089/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23.06.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Гриценко І.Г.,

при секретарі: Жигаровій Д.О.,

з участю представника позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який 17.12.2014 року рішенням Вінницького районного суду Вінницької області було розірвано. В шлюбі у них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2014 року позивача зобов'язано сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 В даний час позивач з відповідачем проживають окремо з березня 2013 року, їх сімейне життя не склалося. Відповідач не надає в добровільному порядку кошти для додаткових витрат, а саме на лікування малолітнього сина, хоча офіційно працює, інших утриманців він немає, фізично здоровий, а тому, має можливість сплачувати додаткові виграти на утримання малолітнього сина, який дуже часто хворіє, потребує лікування, обстеження. Усе це вимагає значних коштів і так як, в даний час, позивачка не має можливості працювати, так як доглядає за дитиною до досягнення нею трьох років, то для неї такі витрати на лікування є вкрай великими. Аліментів, що сплачує відповідач на ці витрати не вистачає. Так, для дитини необхідно купувати спеціальне дитяче харчування, підгузки, одяг та інші речі, які є на сьогоднішній день є дуже дорого стоячими. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханнями надати допомогу на лікування дитини, але він відмовляється і останнім часом навіть змінив номер телефону, щоб вона не могла йому зателефонувати.

В зв'язку з цими істотними обставинами, позивач вважає, що відповідач має повністю відшкодувати кошти на лікування дитини підтверджені квитанціями. А також, так як їх дитина потребує подальшого лікування, що підтверджено чисельними медичними документами, в тому числі масажів та ЛФК, посиленого харчування, то на ці витрати просить додатково стягувати з відповідача по 300 грн. на місяць, тому позивачка звернулась з даним позовом до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на обґрунтування, викладені в позовній заяві. Пояснила, що розмір додаткових витрат вона визначила приблизно по сумі коштів, які були витрачені нею на лікування дитини раніше (1619 грн.), при цьому пояснила, що вона бажає, щоб з відповідача було стягнено по 300 грн. щомісячно, як майбутні додаткові витрати на утримання і лікування дитини.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на їх необґрунтованість та недоведеність. А саме, що до року, коли вони разом проживали, то дитина не хворіла. Він уже декілька місяців не бачив дитину, бо його до неї не допускають. Не може бути, що так раптово дитина захворіла, як пояснив представник позивача. Також пояснив, що коли він побачить сина і впевниться, що йому необхідно лікуватись, то можливо тоді він і погодиться надавати матеріальну допомого на його лікування.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Так, матеріалами справи доведено та сторони не заперечують, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірваний (а.с.8).

В шлюбі в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а.с.4), який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.7).

Відповідно до копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 18.12.2013 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 стягнено аліменти а розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.9-10).

Згідно протоколу огляду педіатра від 18.04.2014 року медичного центру АльтаМедіка сину ОСОБА_5, було визначено діагноз: затримка моторного розвитку, як наслідок ГІН ЦНС, було рекомендовано НСГ, консультація невролога, ввести фруктові соки. (а.с.18).

Відповідно до направлення на консультацію і діагностичні кабінети, син був направлений на МСТ головного мозку (нейросонографія) 07.10.2013 року, яке було проведено 07.10.2013 року, вони з сином пройшли обстеження, а саме нейросонографію за призначенням лікаря в медичному центрі АльтаМедіка (а.с.17).

Дитині було призначено лікування також після огляду та консультативного висновку спеціаліста медичного закладу ЦПМСД № 5 від 12.01.2015 року та визначено діагноз: синдром ЗМР, невротичні реакції; згідно консультативного висновку спеціаліста медичного закладу Міська лікарня Центр матері та дитини м. Вінниці від 13.06.2014 року ОСОБА_5, було також призначено лікування; згідно консультативного висновку спеціаліста медичного закладу ЦПМСД № 5 від 18.04.2014 року йому визначено діагноз: синдром затримки моторного розвитку та призначено лікування (а.с.13-15).

Згідно рішення ЛКК Вінницької ЦКЛД протокол № 105 від 21 листопада 2014 року ОСОБА_5, було визначено діагноз: синдром рухових порушень, та вирішено: за етапом здоров'я потребує ЛФК, масаж н/кінцівок (а.с.16).

В період з 30.07.2014 року до 01.08.2014 року позивачка з сином перебували на стаціонарному лікуванні у Вінницькій ЦРКЛ, де сину було призначено лікування, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого. В період з 07.08.2014 року до 12.08.2014 року вони з сином повторно перебували на стаціонарному лікуванні у Вінницькій ЦРКЛ, знову було призначено лікування (а.с.11-12).

Також, з наданих позивачкою та відповідачем документів про їх стан здоров'я вбачається, що у кожного з них наявні проблеми із здоров'ям.

Крім цього, з копії свідоцтва про шлюб, вбачається, що ОСОБА_2 23.06.2015 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6.

Відповідно до копії довідки про доходи №77 від 24.04.2015 року, ОСОБА_2 працює на ПрАТ «Вінницяпобутхім» та має стабільний дохід (а.с.34).

Відповідно до наданих суду товарних чеків позивачем за лікування сина було сплачено 1619 грн.

Відповідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Вимога позивачки про стягнення з відповідача додаткових витрат, що викликані хворобою дитини, після їх фактичного понесення є законною та обґрунтованою, належно підтверджується документально, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в сумі 1619 грн.

При цьому позивачка просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання сина в розмірі 300 грн. щомісяця пояснюючи, що дана сума розрахована нею приблизно без будь-яких доказів обґрунтованості такої суми. Тому вимоги позивачки в цій частині не підлягають задоволенню в звязку з їх необґрунтованістю та недоведеністю.

Крім цього, суд звертає увагу, що позивачка може звертатися з відповідним позовом про стягнення понесених нею додаткових витрат після їх фактичного понесення, що будуть підтверджуватися відповідними належними доказами.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору, від яких звільнено позивача в сумі 243, 60 грн.

Також з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені нею судові витрати, які підтвердженні документально, а саме квитанцією за № 7 від 26.03.2015 року - витрати за складання позовної заяви в сумі 200 грн.

Керуючись ст.ст. 185 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст. 10, 11,15, 59, 60, 88, 174, 209, 212,213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 1 619, 00 гривень (одна тисяча шістсот девятнадцять).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати в сумі 443,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: