Cправа № 621/1425/15-ц
Провадження № 2-о/621/85/15
РІШЕННЯ

іменем України

24.06.2015 року Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді Нестерцової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Горобець Н.М.,

народних засідателів Прокопенко О.В., Сабадашової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області цивільну справу за заявою Комунального закладу охорони здоров'я "Обласний протитуберкульозний диспансер № 3" про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу, заінтересована особа ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

18.06.2015 року Комунальний заклад охорони здоров'я "Обласний протитуберкульозний диспансер №3" в особі представника ОСОБА_2, звернувся до суду з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу ОСОБА_1, в якій вказали, що зміни в легенях у нього вперше виявлено в березні 2015 року під час проходження профілактичного огляду за місцем проживання у звязку з чим хворого було направлено для дообстеження та лікування до Комунального закладу охорони здоровя «Обласний протитуберкульозний диспансер № 3» (далі ОПТД № 3), де він перебуває з 27.04.2015 року і по-теперішній час. В квітні 2015 року хворому встановлено діагноз вперше діагностований туберкульоз легень, інфільтративний. Перебуваючи в стаціонарному відділенні ОПТД № 3 хворий систематично порушує режим медичного закладу, вимоги медиків не виконує, зловживає алкогольними напоями, від прийому протитуберкульозних препаратів неодноразово відмовлявся, перериває лікування з власної ініціативи. 14.05.2015 року ОСОБА_1 консультований лікарем наркологом. Під час обстеження, лікарем - наркологом було встановлено, що хворий зловживає алкогольними напоями, тобто, у хворого встановлено також і діагноз хронічний алкоголізм (F 10.20) у звязку з чим лікар нарколог попередив хворого про примусове лікування.

Тобто, в добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму ОСОБА_1не виконуються. В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини хворого, туберкульоз прогресує і перейшов у хронічну форму, що становить загрозу розповсюдження хвороби.

В період, коли хворий не лікується в стаціонарному відділенні, він створює загрозу для оточуючих в епідеміологічному відношенні, вимоги медиків не виконує, не бажає розуміти своєї небезпеки для суспільства.

Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 09.06.2015 року за № 41 ОСОБА_1 має діагноз - вперше діагностований туберкульоз легень (інфільтративний), F 10.20 хронічний алкоголізм. В звязку з чим він потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу та алкоголізму в Комунальному закладі охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці.

Представник заявника ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі на задоволенні вимог наполягала.

Заінтересована особа ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судрозглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до наступного висновку:

Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 09.06.2015 року за № 41 ОСОБА_1 має діагноз - вперше діагностований туберкульоз легень (інфільтративний), F 10.20 хронічний алкоголізм. В звязку з чим він потребує примусового лікування від заразної форми туберкульозу та алкоголізму в Комунальному закладі охорони здоровя «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці. (а.с.3)

Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у ОСОБА_1 підтверджується витягом з його історії хвороби, амбулаторною картою хворого. (а.с.4,5,6)

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовнояких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 хворий на заразну форму туберкульозу, а також враховуючи той факт, що він ухиляється від проходження лікування у протитуберкульозному закладі, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного закладу №3 і постановлення рішення про обов'язкову госпіталізацію ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я Обласна психіатрична лікарня №1 для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу строком на три місяці.

Керуючись ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз», ст.ст. 3, 10, 11, 15, 60, 212-215, 218, 234 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Заяву Комунального закладу охорони здоров'я Обласний протитуберкульозний диспансер № 3 - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 до Комунального закладу охорони здоров'я "Обласна психіатрична лікарня №1" для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу терміном на 3 (три) місяці.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:

Народні засідателі: