Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/5481/13-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О.В.
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.,

при секретарі Ковальській Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Вимоги обгрунтовано тим, що 11.05.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №63/ФКВ-07, згідно з умовами якого банк надав ОСОБА_1 кредит на споживчі цілі в розмірі 20700 дол. США, з розрахунку 14,2 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 11.05.2007 року по 10 .05.2012 року. В забезпечення своєчасного виконання зобов»язання за кредитним договором того ж дня між ТОВ «Укрпромбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно з умовами якого ОСОБА_2 відповідає по кредитному договору за невиконання позичальником кредитних зобов»язань у тому ж розмірі, що і позичальник. 30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком України (далі - НБУ) укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1 якого ТОВ «Укрпромбанк» передало (відступило) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед НБУ. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 14 серпня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 262 427 грн. 53 коп., яку позивач просив стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 262 427,53 грн. та 2 624,28 грн. сплаченого судового збору. У решті вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Вважає, що рішення суду не обґрунтовано належними доказами та постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи по суті. Зазначає, що судом неправомірно не було застосовано наслідки спливу строку позовної давності, у зв»язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 30.09.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2014 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 262 427,53 грн. заборгованості за кредитним договором та 2 624,28 грн. судового збору, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. У решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 лютого 2015 року касаційну скаргу ПАТ «ДельтаБанк» задоволено частково. Рішення апеляційного суду Житомирської області від 30.09.2014 року скасовано в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 11 травня 2007 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи 11.05.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №63/ФКВ-07, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти на споживчі цілі в розмірі 20 700 дол. США зі сплатою 14,2 % річних за весь час фактичного користування кредитом з кінцевим терміном повернення кредиту- 10.05.2012 року(а.с.5-13).

Відповідно до договору про передачу активів та кредитних зобов»язань від 30.06.2010 року, ТОВ «Укрпромбанк» передало (відступило) АТ «Дельта Банку» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.20-25).

З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 11 травня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 63/Zфпор-07(а.с.14).

30 червня 2010 року між ТОВ «Дельта Банк», ТОВ «Укрпромбанк» та НБУ укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ТОВ «Дельта Банк», згідно з умовами якого ТОВ «Укрпромбанк» передає (відступає) ТОВ «Дельта Банк» у порядку, в обсязі та на умовах визначених цим договором, права вимоги за кредитними договорами та договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед НБУ, внаслідок чого ТОВ «Дельта Банк» замінює ТОВ «Укрпромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях (а.с.20-25).

Внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» прав вимоги до боржників до ТОВ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «Укрпромбанк») від боржників повного належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Пунктом 4.3 договору про передачу активів і кредитних зобов'язань передбачено, що ТОВ «Дельта Банк» у власність переходять (відступаються) права вимоги за зобов'язаннями, в обсязі і на умовах, що існували на момент передачі договорів (а.с22).

Із додатку № 2 до вказаного вище договору вбачається, що ТОВ «Укрпромбанк» передано ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 11 травня 2007 року № 63/ФКВ-07 станом на 30 червня 2010 року у розмірі 23 549 доларів 58 центів США, що еквівалентно 186 632 грн 76 коп.(а.с.25).

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується ОСОБА_1 те, що останній платіж він здійснив 16 червня 2010 року.

Після передачі активів та кредитних зобов"язань відповідачем платежі на погашення кредиту не здійснювались.

Згідно з розрахунком, наданим ПАТ «Дельта Банк» станом на 14 серпня 2013 року, заборгованість за кредитним договором становить 262 427 грн. 53 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 20 688 доларів 87 центів США, що еквівалентно 165 366 грн. 14 коп., та заборгованості за процентами в розмірі 12 143 долари 30 центів США, що еквівалентно 97 061 грн. 40 коп.(а.с.19).

Саме ця сума заборгованості за кредитним договором вказана позивачем до стягнення з відповідачів у позовній заяві (а.с.1-4,37-38).

Ця ж сума заборгованості за кредитним договором підтверджена позивачем у розрахунку заборгованості за договором кредиту 63/ФКВ-07 від 11.05.2007 року ОСОБА_1 станом на 14.08.2013 року, наданим до суду апеляційної інстанції (а.с.221).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_1 належним чином не виконував свої обов'язки за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед кредитором, що є підставою для стягнення з боржника заборгованості.

Водночас, місцевий суд вважав, що оскільки строк дії кредитного договору закінчується 10.05.2012 року, то строк позовної давності спливає 10.05.2015 року.

Повністю погодитись з висновками суду першої інстанції не можна з огляду на таке.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України, згідно з ч. 2 якої якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року № 6-116цс13, яка в силу вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

З кредитного договору № 63/ФКВ-07 від 11 травня 2007 року, вбачається, що позичальник зобов'язаний щомісячно до 10 числа включно кожного наступного місяця строку кредитування, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, та в день остаточного повернення кредиту, здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту, та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіка повернення кредиту та процентів за користування ним (п.2.5-2.11 Договору).

Графіком зменшення ліміту кредитування (повернення заборгованості за кредитом) визначено щомісячний платіж у 690 доларів США /а.с.13/. Встановлено, що 16 червня 2010 року відповідачем здійснено останній платіж. Черговий платіж мав бути проведений до 10 липня 2010 року, наступний - до 10 серпня 2010 року і т.д.

Оскільки погашення кредиту повинно здійснюватись ОСОБА_1 частинами кожного місяця, тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Відтак щодо сплати чергового платежу - 10.07.2010 року строк позовної давності закінчився 10.07.2013року, щодо сплати наступного платежу - 10.08.2010 року строк позовної давності закінчився - 10.08.2013 року. За наступним черговим платежем /10.09.2010 року/ строк позовної давності закінчився б - 10.09.2013 року, проте Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 04 вересня 2013 року, обрахувавши суму заборгованості за кредитом станом на 13.08.2013 року.

Отже Банком пропущено строк звернення до суду відносно стягнення суми кредиту з нарахованими відсотками за липень та серпень 2010 року.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та не застосував строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитом за вказаний період.

Згідно наданого банком розрахунку прострочена заборгованість за тілом кредиту станом на 14 серпня 2013 року становить 165 366,14 грн., заборгованість за відсотками становить 97 061,40 грн. Щомісячний платіж по тілу кредиту становить 690 доларів США.

Позивач просив стягнути заборгованість по кредиту у гривневому еквіваленті із розрахунку 7,99 грн. за 1 долар /а.с. 19/.

Заборгованість відповідача по тілу кредиту за липень та серпень 2010 року складає 11 026,20 грн. /( 690 дол. США х 2 місяці = 1380 дол. х 7,99/.

А тому із застосуванням строку позовної давності до стягнення підлягає 154 339,94 грн. заборгованості за тілом кредиту (165 366,14-11 026,20).

Відповідно до п.1.5 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом складає 14,2 % річних.

Отже, місячна процентна ставка за кредитом складає 1,18 % /14,2% :12міс/., а заборгованість за процентами за місяць становить 65,05грн. (690дол.США (тіло кредиту) х 7,99грн. = 5513,10грн. х 1,18%). Заборгованість за відсотками за липень та серпень 2010 року складає 130,11грн. ( 65,05х2міс.).

Загальна сума заборгованості за відсотками з урахуванням строку позовної давності складає 96 931,29грн. (97 061,40грн.- 130,11).

З огляду на наведене рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зменшення суми тіла кредиту з 165 366,14грн. до 154 339,94 грн., суми процентів - з 97 061,40грн. до 96 931,29грн., а загальна сума заборгованості за кредитним договором №63/ФКВ-07 від 11 травня 2007 року підлягає зменшенню - з 262 427,53грн. до 251 271,23грн.

З огляду на наведене та відповідно до положень ст. 88 ЦПК України підлягає зменшенню розмір стягнутого судом першої інстанції судового збору з 2 624,27 грн. до 2 512,71грн.

Оскільки банк не оскаржив рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_2, отже фактично з цим погодився, тому рішення суду в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Керуючись ст.ст. 209,218,303,307,309,313,314,316,317,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 травня 2014 року в частині вимог до ОСОБА_1 змінити.

Зменшити розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором №63/ФКВ-07 від 11 травня 2007 року з 262 427,53грн. до 251 271,23грн. та розмір судового збору - з 2 624,27 грн. до 2 512,71грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді