Справа №473/2375/14-ц 20.07.2015 20.07.2015 20.07.2015
Провадження №22-ц/784/1454/15
Провадження № 22-ц/784/1454/15 Головуючий по 1 інстанції Висоцька Г.А.
Категорія 27 Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
Ухвала

Іменем України

20 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Самчишиної Н.В.,

суддів - Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Гордійчук С.С.,

без участі осіб, які беруть участь у справі, належно повідомлених про час і місце судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 березня 2015 року ухвалене за позовом публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_3» до ОСОБА_2 про дострокове стягнення кредитної заборгованості,

встановила:

У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Креді ОСОБА_3» (далі - ОСОБА_3) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про дострокове стягнення кредитної заборгованості.

Позивач зазначав, що 17 вересня 2008 року між акціонерним товариством «Індустріально ОСОБА_4», правонаступником, якого є ОСОБА_4, та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 726/704726, за яким остання отримала кредит у в розмірі 27 888, 49 доларів США під зворотне зобов'язання повернути його частинами до 16 вересня 2015 року зі сплатою процентів за користування ним у розмірі 13,2 % річних.

Наряду з цим, сторони передбачили, що порушення позичальником виписаних умов, дає Банку право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми заборгованості за цим договором за кожний день прострочення, що діяла в період, за який сплачується пеня.

На забезпечення його виконання в той же день укладений договір застави, за яким позичальник передала у заставу банку придбаний за кредитні кошти транспортний засіб марки DODGE, моделі NITRO SXT 2,8 L, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

У зв'язку з тим, що позичальник неналежно виконувала умови кредитного договору, станом на 10 лютого 2015 року, утворилося 282 759 грн. 29 коп. заборгованості, із яких:

- 89 945 грн. 57 коп. строкової заборгованості за кредитом;

- 139 297 грн. 44 коп. простроченої заборгованості по кредиту;

- 3 362 грн. 26 коп. заборгованості по процентам;

- 27 021 грн. 14 коп. заборгованості по простроченим процентам;

- 23 132 грн. - пені за прострочену сплату кредиту і процентів.

Посилаючись на умови укладеного договору та вимоги закону, позивач неодноразово уточнюючи позовні вимоги, остаточно просив достроково стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 березня 2015 року позов Банку задоволено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

-2-

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на відсутність її вини у порушенні кредитного зобовязання через світову фінансову кризу, стрімке зростання курсу долара США відносно гривні, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Банку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існували договірні відносини, умови якого відповідач порушила, а тому повинна відповідати за неналежне виконання зобов'язання і нести негативні наслідки таких дій, у зв'язку з тим достроково стягнув заборгованість за кредитом.

Колегія суддів погоджується з обставинами та правовідносинами, встановленими судом першої інстанції, його висновки щодо дострокового стягнення кредитної заборгованості та розміру пені вважає вірними, обґрунтованими й законними.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України та п.п. 3.2.5, 3.2.6, 3.2.7 умов кредитного договору, позикодавець має право вимагати дострокового повернення усієї частини кредитних коштів та відсотків, що залишилися у разі прострочення позичальником повернення чергової частини позики, та пені.

Таким чином, при вирішенні спору про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення ст.ст. 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи, 17 вересня 2008 року між акціонерним товариством «Індустріально ОСОБА_4», правонаступником, якого є ОСОБА_4, та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 726/704726, за яким остання отримала кредит у в розмірі 27 888, 49 доларів США під зворотне зобов'язання повернути його частинами до 16 вересня 2015 року зі сплатою процентів за користування ним у розмірі 13,2 % річних.

Наряду з цим, сторони передбачили, що порушення позичальником виписаних умов, дає Банку право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми заборгованості за цим договором за кожний день прострочення, що діяла в період, за який сплачується пеня (п.5.2 договору, а.с.6-16, 20).

На забезпечення його виконання в той же день укладений договір застави, за яким позичальник передала у заставу банку придбаний за кредитні кошти транспортний засіб марки DODGE, моделі NITRO SXT 2,8 L, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.17-39).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 04 грудня 2014 року, ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову до Банку про визнання кредитного договору недійсним.

З 2013 року відповідач не в повному обсязі виконувала свої зобовязання щодо повернення кредиту та процентів.

-3-

Вимога позивача про дострокове погашення заборгованості по кредиту та пені від 02 квітня 2014 року, отримана позичальником 11 квітня 2014 року, залишена нею без задоволення (а.с.21-22).

Із розрахунку заборгованості за кредитним договором, уся заборгованість станом на 10 лютого 2015 року яку позивач просив стягнути достроково в гривні, становила 282 759 грн. 29 коп. заборгованості, із яких:

- 89 945 грн. 57 коп. строкової заборгованості за кредитом;

- 139 297 грн. 44 коп. простроченої заборгованості по кредиту;

- 3 362 грн. 26 коп. заборгованості по процентам;

- 27 021 грн. 14 коп. заборгованості по простроченим процентам;

- 23 132 грн. - пені за прострочену сплату кредиту і процентів.

Даний розрахунок заборгованості відповідач в суді не оспорювала.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про наявність підстав для звільнення від відповідальності за кредитним договором через світову фінансову кризу, як непереборну силу, та на зростання курсу іноземної валюти не є беззаперечним, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, проте чинним законодавством не передбачено у звязку з цим звільнення позичальника від зобовязання повернути кредитні кошти. Крім того, позичальник при належній завбачливості могла виходячи з динаміки курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладання договору можливості зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливості отримання кредиту в національній валюті. Доказів, які б підтверджували фінансовий стан позичальника, відповідач суду не надала. Тому посилання ОСОБА_2 на відсутність її вини у порушенні кредитного зобовязання, світову фінансову кризу, зростання курсу іноземної валюти є необґрунтованим.

Отже, встановивши, що відповідач в порушення умов укладених між нею та Банком кредитного договору, не сплачувала у визначений договором строк кошти на погашення кредиту, що призвело до утворення заборгованості, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про дострокове стягнення кредитної заборгованості відповідно до ст.ст. 611, 1050,1054 ЦК України.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на скрутне становище та неможливість сплачувати кредит, є необґрунтованим, оскільки на правильність висновків суду першої інстанції не впливають.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду по суті спору ухвалено з додержанням норм процесуального права і положень матеріального права, а тому підстав для його скасування або зміни не вбачається. Тому апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: