Справа № 354/766/14-ц
Провадження по справі № 2/354/62/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді Гребик Л.В.

секретаря Русиняк Н.Ю.

з участю : позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, взводу з обслуговування стаціонарного поста № 2 Лазещина УДАІ УМВС України в Закарпатській області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання права власності на автомобіль , зняття арешту та про скасування постанови про розшук майна боржника , -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2Б, відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, взводу з обслуговування стаціонарного поста № 2 Лазещина УДАІ УМВС України в Закарпатській області, про визнання права власності на автомобіль, зняття арешту та про скасування постанови про розшук майна боржника.

Ухвалою Яремчанського міського суду від 18.05.2015 року третьою особою на стороні відповідача залучено ОСОБА_3

Позовні вимоги позивач мотивує тим, що 04.07.2006 року купив у ОСОБА_4 автомобіль марки ВАЗ 2121, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, сплативши за автомобіль 5000 доларів США. Всі істотні умови угоди ними було узгоджено, жодних заперечень відносно ціни та предмета угоди між ними не виникало. На володіння, користування та розпорядження транспортним засобом ОСОБА_4 видав на його ім»я нотаріально посвідчену довіреність. На час укладення довіреності автомобіль в заставі не перебував. Крім того, ОСОБА_4 надав йому розписку про отримання грошових коштів за придбаний автомобіль. Через сімейні та фінансові проблеми він вчасно не зняв автомобіль з обліку. В подальшому на підставі свідоцтва про право на спадщину відповідач ОСОБА_2 видав на його ім»я нотаріально посвідчену довіреність на володіння, користування та розпорядження спірним автомобілем. 24.10.2014 року , керуючи автомобілем в напрямку м. Рахів Закарпатської області, на посту ДАІ Лазещина його було зупиненено інспектором ДПС, який при перевірці документів повідомив йому, що автомобіль знаходиться у розшуку по базі «Рубіж». Він також дізнався, що автомобіль , який перебував у його користуванні, перебуває під арештом , накладеним ВДВС Тернопільського районного управління юстиції на підставі відкритого виконавчого провадження по стягненню заборгованості з відповідача ОСОБА_2, який є спадкоємцем ОСОБА_4 Автомобіль , яким він керував, було затримано працівниками ДАІ, складено акт про затримання транспортного засобу та поміщено на штрафмайданчик. Вказує, що він та відповідач ОСОБА_2 досягли згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу автомобіля, відповідач ОСОБА_2 передав йому автомобіль та реєстраційні документи на нього, а він прийняв та сплатив відповідачу вартість автомобіля, в зв»язку з чим вважає, що відбулося виконання договору купівлі-продажу спірного автомобіля. Накладення арешту на автомобіль перешкоджає йому користуватися транспортним засобом, порушує його право власності. Тому просив позов задоволити .

Відповідач ОСОБА_2 про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином неодноразово, що стверджується поштовими повідомленнями про вручення йому судових повісток, в судове засідання не з»явився на повторний виклик суду, причину своєї неявки суду не повідомив.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи представник відповідача - ВДВС Тернопільського районного управління юстиції в судове засідання не з»явився, 11.12.2014 року надіслав суду письмове заперечення , в якому вказує, що позов є необґрунтованим,оскільки арешт на вказаний автомобіль накладений правомірно, підстави для його скасування відсутні. В обргунтування вказаного зазначає, що на виконанні у відділі ДВС перебуває виконавче провадження ВП № 444767665, державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 569 459, 45 грн. заборгованості. 24.09.2014 року на підставі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження , яку скеровано в реєструючі органи для виконання. Згідно інформації , отриманої з УДАІ УМВСУ в Тернопільській області від 06.10.2014 року , за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 4 транспортні засоби. Відповідно до вимог ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, а саме, належних боржнику транспортних засобів. На час розгляду даної справи рішення суду є невиконаним, боржником не вживаються заходи щодо його виконання, а транспортний засіб є майном, яке зареєстроване за боржником ОСОБА_2 Представник відповідача просить проводити судовий розгляд без участі представника ВДВС.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3 про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з»явився на виклик суду, причину своєї неявки суду не повідомив.

Тому судовий розгляд слід провести у відсутності відповідачів та третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2, як спадкоємець після смерті ОСОБА_4, є власником автомобіля марки ВАЗ 2121, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА № 853853, виданого Тернопільським МРЕВ 25.01.2007 року.

04.07.2006 року ОСОБА_4 уповноважив позивача ОСОБА_1 керувати та розпоряджатись (продавати, здавати в оренду, обмінювати, заставити) автомобілем марки ВАЗ 2121, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, 1991 року випуску, що стверджується наданою копією довіреності.

07.05.2010 року відповідач ОСОБА_2, як спадкоємець ОСОБА_4, уповноважив позивача ОСОБА_1 розпоряджатися автомобілем марки ВАЗ 2121, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску, в порядку передоручення на підставі генеральної довіреності, зокрема, експлуатувати вказаний автомобіль на території України, за її межами, представляти його інтереси у відповідних органах з питань, пов»язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, а також продати автомобіль за ціну та на умовах на власний розсуд, укладати від його імені договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем , що стверджується наданою копією довіреності.

Як вбачається з постанови державного виконавця ВДВС Тернопільського районного управління юстиції від 24.09.2014 року, на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 в межах суми боргу, накладено арешт .

Згідно постанови державного виконавця ВДВС Тернопільського районного управління юстиції від 15.10.2014 року, автомобіль марки ВАЗ 2121, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, 1991 року випуску, який належить відповідачу, оголошено в розшук.

Постановою від 19.02.2015 року старшого державного виконавця ВДВС Тернопільського районного управління юстиції припинено розшук автомобіля марки ВАЗ 2121, державний номерний знак НОМЕР_3, в зв»язку з його оглядом та описом ВДВС Рахівського районного управління юстиції Закарпатської області.

Згідно ст.244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво , оскільки повірений зобов»язується діяти від імені довірителя. За змістом ст.ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності.

Довіреність не є правочином, на підставі якого у особи виникає право власності, оскільки, відповідно до частини 3 статті 244 Цивільного кодексу України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Судом встановлено, що з 2006 року автомобіль марки ВАЗ 2121, державний реєстраційний номер НОМЕР_3,з обліку в органах ДАІ не був знятий і залишається зареєстрованим за відповідачем ОСОБА_2, що позивачем не оспорюється.

Таким чином судом встановлено, що позивачем не було вжито заходів щодо зняття автомобіля з обліку та переоформлення переходу права власності відповідно до вимог, передбачених «Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 .

При цьому, отримання власником грошової суми та видання довіреності іншим особам на право користування та повного розпорядження автомобілем без зняття автомобіля з реєстрації не можна вважати договором купівлі-продажу , як і будь-яким іншим договором, що укладений відповідно до вимог закону та допускає перехід права власності на автомобіль.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Позивач не набув право власності на спірний автомобіль , оскільки не оформив право власності належним чином, в зв»язку з чим арешт на автомобіль відповідачем ВДВС Тернопільського РУЮ накладено правомірно, в рамках виконавчого провадження, відкритого 22.08.2014 року на виконання виконавчого листа Комсомолького районного суду № 667/4176/13-ц , виданого 11.12. 2013 року, згідно якого з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 569459, 45 грн. заборгованості.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом . Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Виходячи з вищенаведеного слідує, що у встановленому порядку договір купівлі- продажу спірного автомобіля між сторонами не укладався, оскільки було складено лише довіреності від 04.07.2006 року та від 07.05.2010 року , а посилання позивача на вказані довіреності як на укладення договору купівлі-продажу та підставу набуття права власності на спірний автомобіль суперечить вищезазначеним нормам закону.

Тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання права власності на автомобіль, зняття арешту та про скасування постанови про розшук майна боржника є необгрунтованими і не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 238, 244, 328 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу державної виконавчої служби Тернопільського районного управління юстиції, взводу з обслуговування стаціонарного поста № 2 Лазещина УДАІ УМВС України в Закарпатській області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_3, про визнання права власності на автомобіль, зняття арешту та про скасування постанови про розшук майна боржника , відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Яремчанський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення , а особами , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення в повному обсязі складене 22.06.2015 року .

Суддя: ОСОБА_5