Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Оробцова Р.І.
Справа № 417/417/14-ц
Провадження № 22ц/782/744/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючий Оробцова Р.І.

суддів: Борисова Є.А., Єрмакова Ю.В.

секретар Ткаченко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою прокуратури Луганської області

на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 21 січня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИЛА :

Оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, на таких умовах: за ОСОБА_2 визнається в порядку спадкування за заповітом право власності на: право на земельну частку /пай/ у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. К. Маркса Марківського району Луганської області, розміром 2,85 в умовних кадастрових гектарах, належну ОСОБА_4 згідно сертифіката на право на земельну частку/пай/ серії ЛГ №0065100, виданого Марківською районною державною адміністрацією в грудні 1996 року на підставі рішення Марківської райдержадміністрації від 2 грудня 1996 року, №466/5; земельну ділянку площею 5,68 гектарів, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гераськівської сільської ради Марківського району Луганської області, належну ОСОБА_4 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЛГ№ 84100, виданого голової Гераськівської сільською радою 21 березня 2002 року на підставі рішення 21 сесії XXIII скликання Гераськівської сільської ради від 19 листопада 2001 року, №21/8; приватизаційний майновий сертифікат серії НК №0806676, виданий Ощадним банком України 29.02.1996 року. Закрито провадження по справі.

В апеляційній скарзі прокуратура Луганської області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу від 21 січня 2015 року скасувати.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора, розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Участь прокурора у цивільному процесі регламентована статтею 45 Цивільного процесуального кодексу України, яка передбачає наступне.

З метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор наділений правом ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи. Представництво в суді законних інтересів держави прокурор здійснює у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший субєкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (п. 54 рішення).

Таким чином, звернення прокурора з апеляційною скаргою до суду, обумовлено захистом інтересів держави щодо правильного застосування законодавства при вирішені спору та ухвалені судом рішення у конкретній справі.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що позивач являється спадкоємицею майна за заповітом, посвідченим 17.10.2003 року секретарем Гераськівською сільською радою Марківського району Луганської області. Інших спадкоємців немає. Відповідач, дружина померлого, відповідно до ст.1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадковому майні.

В державній нотаріальній конторі вона не може оформити право власності на спадкове майно через спір, який виник між нею та відповідачем.

В судовому засіданні суду першої інстанції сторони зробили та надали заяву про укладення мирової угоди з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок.

За умовою мирової угоди у власність ОСОБА_2 переходить спірне майно.

З даних фотокопії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ 0065100 вбачається, що ОСОБА_4, на підставі рішення Марківської районної державної адміністрації від 2 грудня 1996 року № 466/5 належить право на земельну частку (пай) у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім.. ОСОБА_5 розміром 9,62 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. Сертифікат зареєстровано 21 лютого 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 193 /а. с. 11/.

З даних фотокопії Державного акту на право приватної власності на землю серії IV ЛГ № 084100, виданого 21 березня 2002 року вбачається, що на підставі рішення 21-ї сесії 23-го скликання від 19 листопада 2001 року №21/8 Гераськівської сільської Ради народних депутатів громадянину ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,65 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Гераськівської сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 259 /а. с. 13/.

Відповідно до приватизаційного майнового сертифікату серія НК № 0806676 власником 1050000 українських карбованців за станом на 1 листопада 1993 року є ОСОБА_4 /а.с. 15/.

Відповідно до пункту 15 Розділу Х (Перехідні положення) Земельного кодексу України до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 01 січня 2016 року, не допускається : б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.

Купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2016 року, в порядку, визначеному цим Законом.

Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами "а" та "б" цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення).

Про те, що не може здійснюватися перехід права власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, щодо яких встановлена заборона на продаж або іншим способом відчуження, зазначено у пункті 18є Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою ПВСУ від 19 березня 2010 року № 2)

Відповідно до частини 5 статті 175 ЦПК України закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує розгляд.

За таких обставин, коли на підставі визнаної ухвалою суду від 06 травня 2014 року мирової угоди, відбувся перехід права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, щодо якою встановлено заборону на продаж, висновок суду про те, що мирова угода від 22.04.2014 року не суперечить вимогам закону, є хибним.

ОСОБА_1 порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про визнання мирової угоди та закриття провадження у справі, ухвала Марківського районного суду Луганської області від 21 січня 2015 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокуратури Луганської областізадовольнити.

Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 21 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спадкового майна та визнання права власності в порядку спадкування за заповітомскасувати, справу повернути до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: