Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №332/5598/14-ц
Провадження №22ц/778/3593/15 Головуючий у 1 інстанції: Федоренко О.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого судді: Стрелець Л.Г.

суддів: Каракуші К.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: Громадська організація гаражний колектив «Авангард» про визнання права користування гаражем, про усунення перешкод у користуванні гаражем, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права користування гаражем та усунення перешкод у користуванні ним.

У позові зазначав, що на підставі рішення правління гаражного кооперативу «Авангард» від 16.09.2014 року він прийнятий до членів кооперативу з правом користування гаражем №105. За переоформлення гаражу з попереднього користувача ОСОБА_5 позивач сплатив внесок у розмірі 690грн.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 18.09.2014 року встановлений новий замок на належному позивачу гаражі, що позбавляє його можливості користуватись цим гаражем, просив суд визнати за ним право користування гаражем №105 в громадській організації гаражний колектив «Авангард», усунувши перешкоди з боку відповідача в праві користування гаражем шляхом зобовязання відповідача звільнити спірний гараж, передати позивачеві ключі від нього та стягнути судові витрати.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право користування гаражем №105 в громадській організації гаражний колектив «Авангард», усунуто перешкоди в праві користування гаражем шляхом зобовязання ОСОБА_3 звільнити спірний гараж, передати позивачеві ключі від нього. Вирішено питання стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги та пояснив, що вважає себе користувачем спірного гаражу, посилаючись на те, що 07.07.2011 року придбав його, проте до членів кооперативу замість нього була прийнята його цивільна дружина ОСОБА_6 Згодом він припинив стосунки з ОСОБА_6 і вона подарувала спірний гараж ОСОБА_4, з яким в теперішній час точиться суперечка з приводу користування гаражем.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення апелянта та представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У ч. 1 ст. 391 ЦК України зазначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Крім того, у п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 7 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" судам роз'яснено, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до п.3 Уставу гаражно-будівельного кооперативу «Авангард» вказаний кооператив створено на базі боксових гаражів, адміністративних споруд, комунікацій, що були збудовані членами кооперативу на земельній ділянці 0,84 га по вул.Вроцлавської, що була відведена на підставі рішення виконкому Запорізької міської Ради народних депутатів від 25 лютого 1993 року за №50/1. Боксові гаражі перебувають у користуванні членів кооперативу. Прийом до членів кооперативу здійснює правління кооперативу на підставі відповідної заяви особи (а.с.56)

У відповідності до ч.3 п.11 Постави Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» №5 від 28.06.1991 року розяснено, що при виході з ГБК член кооперативу вправі одержати пай або провести на свій розсуд відчуження гаража іншій особі.

Судом встановлено, що на підставі заяв від 14.09.2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про переоформлення гаражу №105 у звязку із його даруванням та прийняттям до членів кооперативу (а.с.10,11) рішенням правлінням кооперативу від 16.09.2014 року виключено з членів кооперативу ОСОБА_6 та прийнятий замість неї ОСОБА_4 та йому передано в користування гаражний бокс №105 (а.с.54).

Задовольняючи позовні вимоги про визнання права користування вказаним гаражем, суд першої інстанції не зважив на те, що саме до компетенції гаражного кооперативу входить наділення особи правом користування гаражем, і, як вбачається з матеріалів справи, цим правом позивача наділено на підставі протоколу засідання правління ГК «Авангард» (а.с.54). Відтак, вимоги позивача про визнання такого права є такими, що не підлягають судовому захисту, оскільки таке право надано кооперативом і ним не заперечується, тому рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні цих вимог.

В решті рішення є законним та обґрунтованим. Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4, вступом у члени гаражного кооперативу був наділений речовим правом у вигляді користування гаражем №105 і тому він має право на захист своїх прав на засадах захисту прав власника, що кореспондується з вимогами про усунення перешкод у користуванні гаражем з боку ОСОБА_3 шляхом зобовязання останнього звільнити гараж та передати ключі від гаража.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач та відповідач мають рівні права на спірний гараж є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач оскаржував не включення його до членів гаражного кооперативу, або оспорював включення замість нього, як особи яка придбала цей гараж, ОСОБА_6 Посилання апелянта в судовому засіданні апеляційного суду на те, що до членів гаражного кооперативу замість нього була включена його цивільна дружина ОСОБА_6, яка після припинення стосунків між ними, без відома апелянта провела відчуження гаражу позивачу, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки є недоведеними та бездоказовими. Судом першої інстанції належним чином оцінений доказ, на який посилається апелянт, як на підставу набуття прав на спірний гараж, а саме договір купівлі-продажу гаражу (а.с.38), оскільки на підставі цього договору ОСОБА_3 не звертався про прийняття його до членів кооперативу. Його звернення з такою заявою, вже після прийняття ОСОБА_4 до членів кооперативу не може бути розцінена судом, як обставина, що доводить рівність сторін у набутті права користування спірним гаражем.

Посилання апелянта на докази про участь у витратах на утримання гаражу (договір про встановлення металевої двері, квитанція про сплату за електроенергію) не спростовують висновку суду про відсутність у ОСОБА_3 членства у ГК «Авангард», що позбавляє його права покликатись на правомірність користування спірним гаражем.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог про визнання права користування спірним гаражем підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог, в решті рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими і правильність висновків суду в цій частині не спростовують.

Керуючись ст. ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07 квітня 2015 року по цій справі в частині задоволення вимог про визнання права користування гаражем №105 в громадській організації гаражному кооператив «Авангард» скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні цих вимог відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: