Справа № 569/5399/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Музичук Н.Ю.

при секретарі Довбенко Г.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

В квітні 2015 року до Рівненського міського суду надійшов і заявою від 01.06.2015 року уточнений позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 150 будинку №6 по вулиці Буковинська в місті Рівне.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 є власником квартири № 150, що по вулиці Буковинська 6, в місті Рівне. Відповідач є колишньою дружиною сина /невісткою/ позивача, яка в даній квартирі прописана (зареєстрована у встановленому законом порядку), хоча фактично з 2007 року не проживає, протягом цього періоду зявлялася декілька разів. Відповідачу було запропоновано добровільно подати заяву у відповідні органи про зняття з реєстрації, але пропозицію проігноровано. Тому Позивач був змушений звернутися до суду з позовною заявою, оскільки формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує його можливості у повноцінному користуванні квартирою та, відповідно, виникають проблеми з оформленням субсидії, через реєстрацію відповідача. Також позивач змушений сплачувати значні суми за комунальні послуги, оскільки платежі нараховуються з розрахунку кількості зареєстрованих у квартирі осіб.

З огляду на вищевикладене на підставі ч.2 ст.405 ЦК України позивач просить визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 150, що по вулиці Буковинська 6, в місті Рівне, оскільки колишня невістка не проживає в квартирі більше одного року.

Заперечення відповідача на позовну заяву не надано.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі в межах доводів позовної заяви. Пояснила, що відповідач самостійно, добровільно, в 2007 році вибула із квартири, в квартиру з метою проживання не поверталась, будь яких перешкод в користуванні вказаним житлом ніхто їй не чинив, на квартиру претензій не заявляє. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 була повторно повідомленою про час і місце судового розгляду справи у встановленому порядку судовою повісткою за адресою реєстрації постійного місця проживання, та шляхом поміщення оголошення в газеті Вісті Рівненщини, відповідно до ст. 74 ЦПК України, що підтверджено доказами, наявними у справі, а тому суд вважає, що сторона належним чином повідомлена про день судового засідання. В судове засідання відповідач не зявилася, причину неявки суду не повідомила, заперечень до позову не надавала.

Суд прийшов до висновку про доцільність розгляду справи у відсутність відповідача, який вважається належно повідомленим, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення за згодою позивача в порядку ст. 224 - 228 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши в сукупності встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені, підлягають до задоволення.

Судом встановлено, згідно записів в технічному паспорті на квартиру, виданому 05.12.1998 року КП «Рівненське МБТІ», будинкової книжки на квартиру АДРЕСА_1, Договору власника квартири із ЖКП «Покровське» від 26.11.2001 року, що власником спірної квартири є ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1998 року.

Згідно дослідженої судом будинкової книги на квартиру вбачається, що позивач, його дружина ОСОБА_5, син ОСОБА_4, а також відповідач зареєстровані в квартирі. Зокрема, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Рівне зареєстрована у вищевказаній квартирі з 21 серпня 2007 року.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З дослідженого в судовому засіданні акту від 02 квітня 2015 року, складеного та підписаного членами комісії ЖКП Покровське, підписи яких посвідчені начальником ЖКП, вбачається, що ОСОБА_3 в квартирі № 150 житлового будинку № 6 по вулиці Буковинська в місті Рівне не проживає з 2007 року.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, яка є дружиною позивача, підтвердила, що із 2007 року відповідач добровільно виїхала із квартири, по місцю реєстрації більше не поверталась і не проживала, на квартиру претензій не мала.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка син позивача ОСОБА_4, підтвердив, що вони з відповідачем розлучились, з 2007 року вона не проживає в квартирі за місцем реєстрації, її майна в квартирі немає. Квартиру відповідач залишила добровільно, поїхала на заробітки після чого по місцю реєстрації не повернулась, будь яких перешкод в користуванні житлом не чинилось. Будь які домовленості про збереження житла за відповідачем відсутні.

Згідно ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 колишній член сімї власника, добровільно вибула з зареєстрованого місця проживання, а факт її відсутності понад один рік в приміщенні квартири, яка є власністю позивача, за відсутності будь-яких угод чи домовленості знайшов своє підтвердження, суд прийшов до висновку, що наявні передбачені законом підстави для визнання її такою, що втратила право на користування квартирою № 150 в будинку № 6 по вулиці Буковинська в місті Рівне, площею 62,2 кв.м., належній на праві власності ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1998 року.

Питання про стягнення з відповідача судових витрат по оплату судового збору позивачем не ставилось.

На підставі викладеного. ст.405 ЦК України, ст. 72 ЖК України, Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні № 1382-ІУ від 11.12.2003 року, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 218, 224-228, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 внаслідок не проживання в квартирі понад встановлені законом строки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб, якій брали участь але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук