АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5417/15 Справа № 0417/2-52/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Григорченко Е.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Григорченка Е.І.

суддів Кочкової Н.О., Каратаєвої Л.О.

при секретарі Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, орган опіки та піклування Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради, про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 26 червня 2008 року між нею та ОСОБА_6 був укладений договір позики. За договором позики вона передала ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 90 тис. дол. США, остання зобов'язувалась повернути їй таку ж суму грошових коштів до 26 червня 2009 року та сплатити проценти. На підтвердження отриманих коштів позичальник надала розписку від 26 червня 2008 року. ОСОБА_6 сплачувала проценти щомісяця, в період з червня 2008 року по травень 2009 року. За червень позичальник проценти не сплатила, суму боргу не повернула. 30 червня 2009 року ОСОБА_6 померла. Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є доньки: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, які прийняли спадщину. З урахуванням викладеного, позивач просила стягнути з відповідачів борг за договором позики в розмірі 90000 доларів США, 2 % від суми боргу, що становить 1800 доларів США, та вирішити питання про судові витрати.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Справа в апеляційному суді розглянута у відсутність відповідачів, оскільки відповідачі до апеляційного до суду не зявляються, зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 /т.2 а.с. 261-263/, судову повістку про слухання справи в апеляційному суді 18.06.2015 року отримала один із відповідачів ОСОБА_4, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення відповідачів належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не пред'явила вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки встановлені ч.2 .1281 ЦК України, тому вона позбавляється права вимоги.

З такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи 26.06.2008 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 було укладено договір позики. За договором позики ОСОБА_2 передала ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 90000 доларів США, що еквівалентно 450000 гривень, а ОСОБА_6 зобов'язувалася сплачувати проценти в розмірі 24% річних від суми позики щомісяця до 26 числа, до дня повернення позики, та зобов'язалася повернути грошові кошти до 26 червня 2009 року /т. 1 а.с. 205-207/ . Факт одержання позики в зазначеному розмірі підтверджується розпискою /т.1 а.с. 204/.

ОСОБА_6 померла 30 червня 2009 року /а.с. 52/.

Відповідно до спадкової справи №2-14, заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 02.10.2009 року після смерті ОСОБА_6, яка померла 30.06.2009 року, з заявою про прийняття спадщини звернулася її донька ОСОБА_7. Також сповіщено, що є інші спадкоємці: неповнолітні діти померлої - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 /т. 1 а.с. 50-58/. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

У відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України, яка регулює питання про прийняття спадщини, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу, тобто випадків, коли батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини.

Будь-які докази, які б підтверджували прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 іншими особами, суду не надано.

За таких обставин спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6, є її дочки ОСОБА_7, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, отже розмір частки кожного спадкоємця у спадщини -1/3 частина.

Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 21.05.2010 року №156, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, призначено піклувальником над дитиною ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, та рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 26.11.2010 року №427, піклування ОСОБА_7 над ОСОБА_9 припинено у звязку із реєстрацією шлюбу /т.1 а.с. 112/.

ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, і її прізвище після одруження ОСОБА_10 (а.с. 113)

Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 21.05.2010 року №157, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, призначено піклувальником над дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на теперішній час є повнолітньою /т.1 а.с. 214/.

Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_3 (а.с.111).

Відповідно до ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він мав право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що вона дізналася про смерть ОСОБА_6 наприкінці серпня 2009 року.

Згідно матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася з позовом до спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 саме в шестимісячний строк, що підтверджується копією позовної заяви, квитанцією про сплату судового збору та поштовий конверт, з якого вбачається, що позивачка направила до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська свою позовну заяву про стягнення боргу за договором позики з відповідачів 29 грудня 2009 року/а.с. 236-237, 268-274/.

ОСОБА_6 померла 30.06.2009 року, шестимісячний строк, передбачений ч. 2 ст. 1281 УК України, спливає 30.12.2009 року, з моменту смерті, а позивач звернулася до суду за захистом своїх прав 29.12.2009 року, тобто в шестимісячний термін.

З таким висновком погодився Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних, який ухвалою від 31.10.2012 року скасував рішення апеляційного суду від 08.05.2012 року з тих підстав, що апеляційний суд належним чином не визначив обсяг відповідальності відповідачів як спадкоємців перед кредитором, не з'ясував обсяг спадкового майна, його вартість, вартість часток кожного із спадкоємців, чим порушив правила ст. 1282 ЦК України.

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно довідки КП ДМБТІ за ОСОБА_6 зареєстровано право власності в м. Дніпропетровську, а саме: на домоволодіння по вул. Арсенальна, 80; приміщення XVII поз. 1 АДРЕСА_1 по вул. Усенка, 3; 1/5 частка квартири АДРЕСА_2 /т.1 а.с.74/.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2005 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_11 про розподіл майна, рішення суду першої інстанції, в частині виділення ОСОБА_6 домоволодіння по вул. Арсенальна, 80 у м. Дніпропетровську, залишено без змін. Також за ОСОБА_6 визнано право власності на ? частину квартири №1 по вул. Усенка у м. Дніпропетровську, нежитлове приміщення в підвалі по вул. Усенка, 3 у м. Дніпропетровську, магазину «Комісійний» по вул. Чкалова, 21 у м. Дніпропетровську /т. 1 а.с. 294/.

Згідно висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 791-14 від 10.04.2014 року, призначеної апеляційним судом, ринкова вартість ? частини магазину по вул. Чкалова, 21 у м. Дніпропетровську складає 581885 грн., ринкова вартість ? частини приміщення по вул. Усенка, 3/1 у м. Дніпропетровську складає 259538 грн./а.с. 113 123/.

Згідно висновку додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 127-15 від 09.04.2015 року, ринкова вартість домоволодіння по вул. Арсенальна, 80 у м. Дніпропетровську складає 1868528 грн./т.2 а.с. 231-244/.

Загальна вартість спадкового майна, встановленого судом, складає 2709951 грн. ( 581885 + 259538 + 1868528).

Офіційний курс гривні щодо долару США, встановленого НБУ на час ухвалення рішення, складає 21,65 грн. за 1 долар США.

Згідно вказаного договору позики, укладеного 26.06.2008 року, ОСОБА_2 передала ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 90000 доларів США, що еквівалентно 450000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, встановлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо непередбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.

Вказане правило спрямоване на захист інтересів позикодавця у разі, якщо договором позики не визначений розмір процентів (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові N 6-36цс14 від 2 липня 2014 року).

В даному випадку, договором позики передбачені відсотки за користування коштами в розмірі 24% річних.

Позивач звернулася в позовними вимогами та просила, в частинні стягнення відсотків, стягнути лише за червень 2009 року, які їй не сплачені.

Розмір заборгованості за договором позики з урахуванням 2% за червень 2009 року, в національній валюті складає 1987470 грн. ((90000 х 21,65) + (1800 х 21,65)).

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З вищевикладеного вбачається, що борг за договором позики не перевищує вартості майна, одержаного відповідачами у спадщину, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, стягнувши на користь позивача з кожного відповідача по 30600 доларів США, що відповідає їхнім часткам у спадковому майні ((90000 + 1800) : 3).

Позивач в апеляційному суді звернулася з вимогами стягнути відсотки за договором позики з спадкоємців по теперішній час. Такі вимоги не можуть бути задоволені, оскільки суд розглядає справу у відповідності із вимогами ст. 11 ЦПК України в межах заявлених вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач понесла судові витрати в розмірі 9700,40 грн., а саме: по оплаті експертизи в розмірі 2361,60 грн., 3304,80 грн., 2214 грн., а також витрати по оплату судового збору в розмірі 1700 грн. та ІТЗ в розмірі 120 грн., які підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України та стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частинах по 3233,46 грн. (9700,40 : 3) /т.1 а.с. 2, 3, т. 2 а.с. 77, 158, 160, 247/.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з кожного відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 611 грн. ((3654 -1700 - 120) : 3).

Враховуючи зазначені обставини, вимоги законодавства, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позивач позбавлена права вимоги, відмовивши у позові, тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Таким чином, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 лютого 2012 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 30600 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 30600 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 30600 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати з кожної по 3233,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір з кожної по 611 грн.

Рішення чинне з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :