Справа №: 398/4727/14-ц
РІШЕННЯ
Іменем України
"19" березня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Тимченко Л.М.

з участю секретаря Міщенко С.А.

з участю адвокатів Бесараба В.А. та Дьорко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Олександрійської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі Позивач) 15 липня 2014 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та Олександрійської міської ради (надалі Відповідачі) про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації, мотивуючи свої вимоги тим, що на офіційному веб-сайті Олександрійської міської ради 11 липня 2014 року в розділі «новини» було розміщено інформацію під заголовком «Шість прямих відповідей редактору «Городского курьера» ОСОБА_3 », яка є недостовірною та зобов`язати опублікувати спростування недостовірної інформації поширеної 11.07.2014 року, яка порушує його немайнові права, заплямовує його авторитет, ділову репутацію, зачіпає його людську гідність та честь.

Позивач в судове засідання не з"явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, його представник просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

В судовому засіданні представник позивача на позовних вимогах наполягає, посилаючись на викладені обставини та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Наполягає на виклику та допиті в судовому засіданні свідка ОСОБА_4 , який може спростувати викладені факти, оскільки інших доказів на підтвердження вимог не може надати до суду.

Інтереси позивача в суді представляв адвокат Дьорко А.М.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи в суді, письмових заяв чи клопотань до суду від нього не надійшло. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомив. В судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечує, просить суд врахувати, що між сторонами є недовіра, позивач не скористався тим, що міг відповісти відповідачу, а в тій статті (це такий жанр в журналістиці), викладеній на офіційному веб-сайті Олександрійської міської ради 11 липня 2014 року під заголовком «Шість прямих відповідей редактору «Городского курьера» В.Голобородько» відповідачем були викладені саме оціночні судження, а не недостовірна інформація, як вважає позивач. Просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Інтереси відповідача в суді представляв адвокат Бесараб О.А.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.

Відповідно до ст. 34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язку не поширювати про особу недостовірну інформацію.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно зі статтею 47-1 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

За змістом ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на свободу висловлення своєї думки. За текстом цієї статті це право включає не тільки свободу дотримуватися своєї думки, тобто не переслідуватися за свої переконання, але також можливість вільно отримувати і поширювати інформацію про ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками та відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки.

Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. При цьому преса не повинна переступати межу, встановлену з метою захисту репутації інших осіб, але повинна повідомляти інформацію та ідеї з політичних питань, так само, як із питань, що становлять громадський інтерес. Не лише преса має завдання повідомляти таку інформацію, але й громадськість має право її отримувати (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Лінгенс проти Австрії" та "Українська прес-група" проти України").

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лінгенс проти Австрії" суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов`язаний довести правову підставу, надавши докази недостовірності поширеної інформації та той факт, що внаслідок цього було порушено особисті немайнові права позивача.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11, 13, 15, 16, 19, 20, 22, 269-277, 280, 297, 299 ЦК України.

Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Позивач обрав способом захисту - спростування відповідачами недостовірної інформації.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань її, самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушено, характеру дій, якими воно порушено, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням.

За загальним правилом відповідно до вимог ст.ст. 276, 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї, або членів її сім`ї недостовірної інформації має право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

Відповідно до вимог ст.ст. 280, 297 ЦК України фізична особа, особисте немайнове право якої порушене, має право на відшкодування майнової або моральної шкоди. Кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

За змістом ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї репутації та може звернутись до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Суд приймає до уваги, що позивач у справі звернувся до суду як фізична особа.

Судом встановлено, що позивач просить суд спростувати недостовірну інформацію, розміщену на офіційному веб-сайті Олександрійської міської ради 11 липня 2014 року в розділі «новини» під заголовком «Шість прямих відповідей редактору «Городского курьера» ОСОБА_3 », яка є недостовірною та зобов`язати опублікувати відповідачів спростування недостовірної інформації, поширеної 11.07.2014 року, яка порушує його немайнові права, заплямовує його авторитет, ділову репутацію, зачіпає його людську гідність та честь, а саме:

«Можливо, Ви приходите до міської ради, аби відпочити від своїх керівників з ОЗУ «Кумовського», які за 450-550 грн. заробітної плати в місяць так нещадно Вас експлуатують, змушуючи перекручувати факти та збурювати мир і спокій в Олександрії ?… Це що, чергове намагання Ваших господарів на чолі з О.Колтиріним змінити норми чинних законів ?!... Ваша життєва позиція стосовно допомоги олександрійським військовим, які захищають мир на сході України (крім хоронити живих бійців Олександрійської в/ч НОМЕР_1 ) ?... Чи вважаєте Ви, що повноцінно виконуєте головне завдання, поставлене перед Вами ОЗУ «Кумовське» - перекручування фактів діяльності влади та дестабілізації спокійної ситуації в місті, внесення сум`яття, розпалювання міжнаціональної ворожнечі ?... Скільки коштів Ви заробили, коли, завдяки Вам та Вашим виданням, ВО «Батьківщина» не була допущена до участі у місцевих виборах 2010 року… Скільки Вам платило колишнє обласне керівництво ПР за той бруд, що лився на мене та ОСОБА_5 протягом 2010-2012 років і особливо тоді, коли ми вказували їм на помилки, за що й були виключені із лав цієї партії ? … Враховуючи Ваші інформаційні ляпи, перекручування фактів та публікації відвертої і цинічної брехні, я свідомий того, що олександрійці не отримають чітких і чесних відповідей від депутата міської ради ОСОБА_3 … Майте мужність і скажіть правду, хоч раз за все своє життя!».

Суд не погоджується із думкою представника позивача, що вказана інформація є недостовірною інформацією, тобто такою, що підлягає спростуванню.

Суд, оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, дійшов висновку, що оспорювані позивачем висловлення відповідача ОСОБА_2 , викладені в інформації під заголовком «Шість прямих відповідей редактору «Городского курьера» В.Голобородько», є оціночними судженнями. Оціночність судження у цій публікації підтверджується тим, що сторони по різному сприймають і оцінюють як події, про які зазначено у статті, так і зміст самої публікації. Зміст оспорюваних висловлювань свідчить про відсутність твердження про факти і вказує на те, що по суті воно є оціночним судженням. Оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які є вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідачів, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

З огляду на встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем ОСОБА_2 на офіційному веб-сайті Олександрійської міської ради 11 липня 2014 року в розділі «новини» було розміщено інформацію під заголовком «Шість прямих відповідей редактору «Городского курьера» В.Голобородько», в якій було висловлено його суб`єктивну думку (припущення) та погляди на події.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, що відповідачем було поширено інформацію під заголовком «Шість прямих відповідей редактору «Городского курьера» В.Голобородько», саме як недостовірну інформацію, яка підлягає спростуванню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним судовий збір віднести на позивача.

Враховуючи викладенні обставини та керуючись ст.ст. 28, 34, 40, 64, 68 Конституції України, ст.ст. 4-11, 13, 15, 16, 19, 20, 22, 275, 277, 280, 297, 299 ЦК України, ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», та ст.ст. 3-11, 15, 57-60, 84-88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Олександрійської міської ради про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації викладеної в публікації 11 липня 2014 року на офіційному веб-сайті Олександрійської міської ради під заголовком «Шість прямих відповідей редактору «Городского курьера» В.Голобородько» та щодо публікації спростування цієї інформації відмовити повністю.

Судові витрати віднести на позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя Олександрійського

міськрайонного суду Тимченко Л.М.