Справа № 363/1277/14 Головуючий у І інстанції Підкураганний В. В.
Провадження № 22-ц/780/3276/15 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 46 22.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Гуля В.В.

при секретарі Бобко О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дом лесника" на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 квітня 2015 року за позовом Заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Дніпровсько-тетерівського державного лісомисливського господарства до Київської обласної державної адміністрації, Вишгородської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю "Дом лесника" про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання недійними державних актів на право власності на землю та витребування землі,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року заступник прокурора Київської області звернувся до суду в інтересах Кабінету міністрів України, Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства із названим позовом, у якому просив:

- визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 23 серпня 2007 року № 748, 750-752 та від 27 серпня 2007 року № 754, 758 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян»;

- визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Вишгородської районної державної адміністрації від 3 вересня 2007 року №№ 643-646, 648, 649, «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сухолуцької сільської ради»;

визнати недійсними наступні державні акти:

- державний акт серії НОМЕР_1 на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_2 загальною площею 0,9600 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_3 на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_4 загальною площею 0,700 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_5 на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_6 загальною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_7 на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_8 загальною площею 0,800 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_9 на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_10 загальною площею 0,9800 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_11 на право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_12 загальною площею 0,600 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 14 травня 2009 року ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА»: площею 0,8 га серія НОМЕР_13 з кадастровим номером НОМЕР_2; площею 0,96 га серія НОМЕР_14 з кадастровим номером НОМЕР_2; площею 8,8193 га серія НОМЕР_15 з кадастровим номером НОМЕР_16.

Витребувати у відповідності до ст..388 ЦК України на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства з незаконного володіння ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» земельні ділянки площею 0,8 га ( акт серія НОМЕР_13 з кадастровим номером НОМЕР_2); площею 0,96 га ( акт серія НОМЕР_14 з кадастровим номером НОМЕР_2; площами 0,7 га, 0,6 га, 0,98 га, 0,95 га, з кадастровими номерами НОМЕР_12, НОМЕР_10, НОМЕР_6, НОМЕР_4, що належали ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6 і ОСОБА_4 та увійшли до земельної ділянки площею 8,8193 га з кадастровим номером НОМЕР_16, право на яку посвідчується державним актом на право власності серія НОМЕР_15, ринкова вартість яких становить 1877737 грн.

Визнати за державою в особі Кабінету Міністрів України право власності та за Дніпровсько-Тетерівським державним лісомисливським господарством право користування на земельні ділянки площею 0,8 га серія з кадастровим номером НОМЕР_2; площею 0,96 га з кадастровим номером НОМЕР_2; площами 0,7 га, 0,6 га, 0,98 га, 0,95 га, з кадастровими номерами НОМЕР_12, НОМЕР_10, НОМЕР_6, НОМЕР_4, що належали ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6 і ОСОБА_4 та увійшли до земельної ділянки площею 8,8193 га з кадастровим номером НОМЕР_16, право на яку посвідчується державним актом на право власності серія НОМЕР_15, ринкова вартість яких становить 1877737 грн.

Посилався на те, що відповідно до розпоряджень голови Київської обласної державної адміністрації від 23 серпня 2007 року № 748, 750-752 та від 27 серпня 2007 року № 754, 758 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян» вилучено із постійного користування Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства (Сухолуцьке лісництво) земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею 4,99 га в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області, змінено їх цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення та передано їх у власність громадян ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарства.

Розпорядженнями Вишгородської районної державної адміністрації від 3 вересня 2007 року № 643-646, 648, 649 «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сухолуцької сільської ради» передано у власність громадян вилучені з постійного користування Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства земельні ділянки загальною площею 4,99 га.

Зазначав, що на підставі вказаних розпоряджень Вишгородської районної державної адміністрації, управлінням земельних ресурсів у Вишгородському районі зареєстровані та видані наступні державні акти:

- державний акт серії НОМЕР_1 на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_2 загальною площею 0,9600 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_3 на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_4 загальною площею 0,700 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_5 на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_6 загальною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_7 на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_8 загальною площею 0,800 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_9 на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_10 загальною площею 0,9800 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_11 на право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_12 загальною площею 0,600 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району.

У подальшому, громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу від 14 вересня 2007 року, від 19 вересня 2007 року та від 16 січня 2008 року відчужили зазначені земельні ділянки ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА», якому 2 листопада 2007 року та 20 лютого 2008 року видано нові державні акти на право власності на земельні ділянки: серії НОМЕР_17, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, НОМЕР_21, НОМЕР_22. Загальна площа спірних земель складає 4,99 га, або 499 соток, їх вартість - 1877737 грн.

На підставі розпоряджень Київської обласної державної адміністрації від 3 березня 2009 року № 137, 138 ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» було змінено цільове призначення зазначених земельних ділянок на землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони ті іншого призначення - для будівництва та обслуговування готельно-ресторанного комплексу. Відповідно, ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» 14 травня 2009 року видано нові державні акти на право власності на земельні ділянки: площею 0,8 га серія НОМЕР_13 з кадастровим номером НОМЕР_2; площею 0,96 га серія НОМЕР_14 з кадастровим номером НОМЕР_2; площею 8,8193 га серія НОМЕР_15 з кадастровим номером НОМЕР_16 (увійшли земельні ділянки площами 0,7 га, 0,6 га, 0,98 га, 0,95 га, що належали ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3.).

Проведеною прокуратурою Київської області перевіркою установлено, що прийняття розпоряджень Київською обласною державною адміністрацією про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян, здійснено з порушенням чинного законодавства.

Уповноваженим державою органом на вилучення спірних земельних ділянок із державного лісового фонду була Вишгородська районна державна адміністрація, а не Київська обласна державна адміністрація, оскільки спірні землі вилучалися для сільськогосподарського використання, що належить до виключної компетенції районної адміністрації.

Позивач вказував також на те, що в порушення статті 207 ЗК України втрати лісогосподарського виробництва у зв'язку з вилученням лісових земель для нелісогосподарських потреб не нараховувались та не сплачувались.

Крім того, оспорювані розпорядження прийняті головою Київської обласної державної адміністрації в порушення статей 6, 14, 19 Конституції України, статей 20, 21, 122, 149, 207 ЗК України, статей 3, 21, 43 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», оскільки вилучення лісових земель для сільськогосподарських цілей належить до повноважень районних державних адміністрацій. У зв»язку із зазначеним, розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 23 серпня 2007 року № 748, 750-752 та від 27 серпня 2007 року № 754, 758 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян» та розпорядження голови Вишгородської районної державної адміністрації від 3 вересня 2007 року № 643-646, 648, 649 «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сухолуцької сільської ради» на думку прокурора мають бути визнані недійсними. До прийняття рішення та видачі державних актів спірні земельні ділянки перебували у державній власності. Київська обласна державна адміністрація та Вишгородська районна державна адміністрація не були наділені чинним законодавством повноваженнями на їх вилучення.

В той же час, державні акти на право власності на земельні ділянки громадянам видано з порушенням чинного законодавства, оскільки ними набуто право власності на земельні ділянки, які незаконно вибули із власності держави.

Зважаючи на те, що право власності на спірні земельні ділянки до громадян перейшло на підставі розпоряджень, які є протиправними і підлягають скасуванню, видані громадянам на їх підставі державні акти на право власності також підлягають визнанню недійсними.

А оскільки, вказані земельні ділянки вибули з державної власності всупереч законодавству та волі держави в особі уповноваженого на те органу, що в силу ст..388 ЦК України дає підстави для пред'явлення вимог про витребування її із чужого незаконного володіння на користь спеціалізованого державного підприємства.

Оскаржуваними розпорядженнями і діями щодо передачі спірних земельних ділянок у приватну власність порушено право власності держави на землі лісового фонду, які не можуть передаватися з державної у приватну власність, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання лісогосподарських земель, їх відтворення.

Рішенням від 2 квітня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області позов заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Дніпровсько - тетерівського державного лісомисливського господарства до Київської обласної державної адміністрації, Вишгородської районної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та витребування землі - задоволено частково.

Визнано незаконними та скасовано розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 23 серпня 2007 року № 748, 750-752 та від 27 серпня 2007 року № 754, 758 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян»; визнано незаконними та скасовано розпорядження голови Вишгородської районної державної адміністрації від 3 вересня 2007 року №№ 643-646, 648, 649, «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сухолуцької сільської ради»; визнано недійсними наступні державні акти:

- державний акт серії НОМЕР_1 на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_2 загальною площею 0,9600 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_3 на право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_4 загальною площею 0,700 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_5 на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_6 загальною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_7 на право власності ОСОБА_5 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_8 загальною площею 0,800 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_9 на право власності ОСОБА_6 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_10 загальною площею 0,9800 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району;

- державний акт серії НОМЕР_11 на право власності ОСОБА_7 на земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_12 загальною площею 0,600 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району.

Вирішено :

витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства з незаконного володіння ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» земельні ділянки площею 0,8 га з кадастровим номером НОМЕР_2; площею 0,96 га з кадастровим номером НОМЕР_2; площами 0,7 га, 0,6 га, 0,98 га, 0,95 га, з кадастровими номерами НОМЕР_12, НОМЕР_10, НОМЕР_6, НОМЕР_4, що належали ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_6 і ОСОБА_4 та увійшли до земельної ділянки площею 8,8193 га з кадастровим номером НОМЕР_16, право на яку посвідчується державним актом на право власності серія НОМЕР_15, ринкова вартість яких становить 1877737 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Дом Лесника», посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права просив скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до частини 1 статті 45 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах.

Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Відповідно статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення.

Згідно частини 1, 2, 4 статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Згідно зі статтею 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель

Відповідно до статті 57 ЗК України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.

Таким чином, за змістом зазначених вище правових норм, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність.

Згідно статті 3 ЗК України земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать ЗК України.

Пунктом 2 статті 5 ЛК України передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Відтак застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинне базуватись на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача, суд виходив з наступного: оскільки земельні ділянки й права на неї на землях лісогосподарського призначення є об'єктом земельних правовідносин, то суб'єктний склад і зміст таких правовідносин повинні визначатися згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду. Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів. Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини 1 статті 164 ЗК України); у зв»язку з чим, дійшов висновку, що однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв'язок їх використання із лісокористуванням. Планування використання земель лісогосподарського призначення здійснюється головним чином у формі лісовпорядкування, яке зокрема, передбачає складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням (пункт 13 статті 46 ЛК України).

Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу.

Статтею 8 ЛК України визначено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій згідно із законом.

Частиною 5 статті 149 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваних розпоряджень Київської обласної державної адміністрації) передбачено, що районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті.

В свою чергу, частиною 6 статті 149 Земельного кодексу України врегульовано, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п'ятою, дев'ятою цієї статті.

З огляду на викладене, суд, з урахуванням аналізу вказаних норм ЗК України (чинних на час виникнення спірних відносин) дійшов правильного висновку, що у даному випадку, уповноваженим державою органом на вилучення спірних земельних ділянок із державного лісового фонду була Вишгородська районна державна адміністрація, оскільки спірні землі вилучалися для сільськогосподарського використання, що належить до її виключної компетенції, а не Київська обласна державна адміністрація, яка не мала повноважень вилучати із державної власності спірні земельні ділянки з подальшою передачею їх у власність співвідповідачам. Оскільки оспорювані розпорядження Вишгородської райджержадміністації приймалися на виконання розпоряджень голови Київської облдержадміністрації, які не відповідали вимогам закону, оспорювані розпорядження Вишгородської райдержадміністрації слід визнати недійсними.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною.

Беручи до уваги, що при прийнятті оспорюваних розпоряджень порушено вимоги закону, висновок суду про обґрунтованість позовних вимог прокурора в частині визнання недійсними розпоряджень голови Київської обласної державної адміністрації від 23 серпня 2007 року № 748, 750-752 та від 27 серпня 2007 року № 754, 758 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян» та розпоряджень голови Вишгородської районної державної адміністрації від 3 вересня 2007 року № 643-646, 648, 649 «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сухолуцької сільської ради» є правильним.

Судом також правомірно враховано доводи прокурора про невідшкодування співвідповідачами, фізичними особами, втрат лісогосподарських угідь, як передбачено у статті 207 ЗК України.

Посилання апелянта на те, що право власності на земельні ділянки ТОВ «Дом лесника» набуто правомірно, у відповідності до чинного законодавства спростовуються матеріалами справи.

Пунктом 3 частини 1 ст. 388 ЦК України передбачено право власника на витребування майна від добросовісного набувача.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора в цій частині, суд виходив з того, що до прийняття рішень та видачі державних актів спірна земельна ділянка перебувала у державній власності, Київська обласна державна адміністрація та Вишгородська районна державна адміністрація не були наділенні повноваженнями щодо розпорядження нею, оскільки передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних ділянок площею більше як 1 га, що перебувають у державній власності, відповідно до статті 27 ЛК України належить виключно до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин, жодних дій щодо розпорядження цією земельною ділянкою Кабінетом Міністрів України не вчинялося, тобто спірна земельна ділянка вибула з володіння власника - держави - поза його волею, тому дійшов правильного висновку про наявність підстав для витребування зазначеної земельної ділянки від добросовісного набувача в порядку статті 388 ЦК України.

У зв»язку з цим, не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги на те, що на час розгляду справи договори купівлі-продажу оскаржуваних земельних ділянок недійсними в судовому порядку не визнавалися, а позовні вимоги прокурора такі вимоги не містять, а тому відсутні підстави для витребування земельних ділянок у добросовісного набувача- ТОВ «Дом лесника».

У даному випадку, визнання недійсними укладених правочинів чинним законодавством не передбачено.

Приписами пункту 4 частини 1 статті 268 ЦК України встановлено, що на вимогу власника або іншої особи визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право позовна давність не поширюється.

Відповідно до частини 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», пункт 4 частини 1 статті 268 ЦК України було виключено.

При цьому прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону передбачено, що Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» офіційно опублікований в газеті «Голос України» від 14 січня 2012 року № 6. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону визначено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом, зокрема, про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи.

З урахуванням наведеного, висновок суду про те, що прокурором не пропущений строк позовної давності є обґрунтованим.

Доводи апелянта про те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, є безпідставними.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам закону. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційну скаргу з обмеженою відповідальністю "Дом лесника" - відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: