У Х В А Л А

09.04.2015 року суддя Юр»ївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми заподіяних збитків,

В с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заподіяних збитків внаслідок ДТП, а зокрема просив стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 41 138, 56 грв., на відшкодування моральної шкоди 10 000, 00 грв., зазначаючи, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.07.2014 року, було пошкоджено автомобіль ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_1, що належить власнику ОСОБА_5 та яким позивач керував під час скоєння ДТП.

Вивчивши матеріали даної позовної заяви, вважаю, що остання підлягає поверненню позивачу з наступних підстав:

- так, оскільки відповідно до ст. ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності, поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), то такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених п. 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому ст. ст. 35-36

ЦПК України, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обовязки щодо однієї зі сторін.

Разом з тим, позивач ОСОБА_2 заявляючи позов про відшкодування завданих збитків, заподіяних внаслідок ДТП автомобілю під його керуванням на належній правовій підставі, в прохальній частині позову просить матеріальні збитки та моральну шкоду стягнути не на свою користь , а на користь власника автомобіля ОСОБА_5, при цьому у вступній частині позову позивачем вказано саме ОСОБА_2 без зазначення , що такий поданий ним в інтересах ОСОБА_5.

Однак, фактично за таких обставин , враховуючи вимоги викладені в прохальній частині позову , такий подано саме в інтересах ОСОБА_5.

На підтвердження своїх повноважень представляти інтереси ОСОБА_5 та подавати позов в інтересах останньої, ОСОБА_2 до матеріалів позову долучена ксерокопія заяви ОСОБА_5, в якій зазначено , що остання уповноважує ОСОБА_2 займатися питаннями з приводу ДТП, що сталося 04.07.2014 року та представляти її інтереси, в тому числі і в судах та про те, що таке доручення видане з правом передоручення (а.с. 29).

Разом з тим, перелік документів, якими можуть підтверджуватися повноваження представників сторін перелічені в ст. 42 ЦПК України та такими зокрема є довіреність фізичної особи, яка повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання.

Долучена до матеріалів позову заява ОСОБА_5Г в якій останньою зазначено, що вона вповноважує представляти її інтереси в суді ОСОБА_2 (ас.29) не є належним чином оформленою довіреністю на представництво її інтересів в суді в розумінні ст. 42 ЦПК України.

Відтак, суду не надані відповідні документи, які підтверджують повноваження ОСОБА_2 заявляти позов в інтересах ОСОБА_5 про стягнення на її користь матеріальної та моральної шкоди, а тому позовну заяву подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

З матеріалів, доданих до позову не вбачається, що мало місце передоручення прав заявляти позов в інтересах ОСОБА_5 , особі, що підписала позов ОСОБА_6 , оскільки відсутня основна довіреність ОСОБА_5 видана на ім»я ОСОБА_2 , з відміткою нотаріуса про передоручення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 121 ЦПК України суддя повертає позов позивачеві у випадках, коли заяву від імені позивача подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Керуючись п.3 ч.3 ст.121, ст. 294 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми заподіяних збитків повернути позивачу.

Роз»яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.О.Маренич