Справа № 127/2483/15-ц Провадження № 22-ц/772/2090/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого Сало Т.Б., суддів Луценко В.В., Нікушина В.П., при секретарі Торбасюк О.І., за участю ОСОБА_2 та її представника, ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2015 року ухвалене у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

встановила:

В лютому 2015 року до суду звернулась ОСОБА_2 з вказаним позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_3 аліменти на її користь на утримання двох малолітніх дітей в розмірі ? від всіх доходів (заробітку) щомісяця.

Позовна заява мотивована тим, що 01.09.2007 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_4 навчається у ЗОШ №16, а ОСОБА_5 відвідує дошкільний заклад. Хоч вона і проживає разом з відповідачем, однак останній надає кошти на утримання дітей нерегулярно, залежно від настрою та за бажанням. Крім того, відповідач являється військовим пенсіонером та отримує пенсію, а також працює неофіційно.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3Б, аліменти на користь ОСОБА_2, на утримання сина ОСОБА_4, 30.04.2008 р. н., ОСОБА_5, 08.12.2011 р. н., у розмірі 1/3 частки усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, починаючи з 12.02.2015 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вирішено питання судових витрат. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягуваних аліментів з 1/3 на 1/2 частки усіх видів доходів відповідача

ОСОБА_2 вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права, неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, що в результаті призвело до неправильного її вирішення. Зокрема, визначена судом першої інстанції сума стягуваних аліментів на утримання дітей не відповідає самим висновкам суду про прожитковий мінімум та нормам чинного законодавства.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, даний факт підтверджується свідоцтвами про народження (а. с. 2).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.04.2015 року шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 розірвано (а. с. 31-32).

Згідно довідки виданої ТОВ «ЖЕО» від 29.01.2015 року за №242 ОСОБА_2 разом з синами зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 4).

ОСОБА_2 працює в ТОВ «Остер» на посаді економіста, її загальний дохід з липня 2014 року по грудень 2014 року складає 3895, 65 грн., що підтверджується довідкою про доходи виданої ТОВ «Остер» від 27.01.2015 року № 24 (а. с. 3).

Старший син ОСОБА_4 навчається в ОСОБА_6 ступенів №16 в м. Вінниці в першому класі (довідка видана ЗОШ №16 від 04.02.2015 року №19 а. с. 6).

Молодший син ОСОБА_5 відвідує дошкільний навчальний заклад в м. Вінниці з 02.09.2013 року (довідка видана Дошкільним навчальним закладом №31 від 03.02.2015 року за №05-01-02-15 а. с. 6 на звороті).

Згідно довідки виданої ГУ ПФУ України у Вінницькій області від 16.04.2015 року №926/06-36/02 розмір пенсії ОСОБА_3 з жовтня 2014 року по березень 2015 року складає 13 096, 20 грн. (а. с. 25).

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки усіх видів доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини даного віку, щомісячно, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи, отримує пенсію по інвалідності, працює неофіційно, інших дітей, крім спільних з позивачем, не має, стягнень по виконавчих листах не має, проживає спільно з колишньою дружиною та дітьми.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічна позиція висловлена в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом третьої групи, що підтверджується Довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, наданої в апеляційному провадженні.

Група інвалідності третя. Причина інвалідності захворювання, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Інвалідність встановлена строком до 01 травня 2017 року.

Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 10284 загальна тривалість перебування на інвалідності - з 15.05.2006 року. Потребує медичної реабілітації.

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розмір пенсії відповідача складає 2182,7 грн. щомісячно.

Дану обставину суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги при ухваленні рішення.

Як зазначив відповідач, він має невеликий мінливий дохід з неофіційного місця роботи. Доказів про наявність інших джерел доходу у ОСОБА_3, крім пенсії, суду не надано.

Колегія суддів бере до уваги, пояснення ОСОБА_2, яка підтвердила факт надання матеріальної допомоги відповідачем, хоча вона є незначною та надається зрідка. Крім того, встановлено, що позивач працює, що теж має значення при вирішення даного спору, оскільки існує спільний обовязок по вихованню власних дітей.

Встановлені у справі обставини не дають підстав стверджувати про можливість стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/2 частки від доходів відповідача, так як на час вирішення даного спору єдиним джерелом доходу у відповідача є його пенсія.

Посилання позивача про неврахування судом першої інстанції розміру прожиткового мінімуму для відповідного віку дітей в даному випадку є безпідставним, оскільки не є обовязковим для застосування при вирішенні справ даної категорії, і крім того, розмір прожиткового мінімуму не узгоджується з іншими обставинами у справі в площині принципу справедливості та обєктивності.

Згідно ч. 9 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є не лише законним, але й справедливим, а тому підстав для його скасування немає.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ч. 2 ст. 308 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: