САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/2653/15-ц
Провадження № 2/206/851/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" червня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого - судді Зайченко С.В., за участю секретаря Щербини Є.С., позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника третьої особи ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Самарська районна у м. Дніпропетровську рада про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, -

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду з позовом ОСОБА_2, просить зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому брати особисту участь у вихованні та вільному особистому спілкування з сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити наступні способи його спілкування та участі у вихованні сина, без присутності матері, а саме: з суботи включно з 10:00 години до 15:00 години неділі безперешкодно бачитися з дитиною й здійснювати заходи щодо виховання й догляду з дитиною; один місяць у році (під час відпустки) повністю проводити увесь час (тобто 24 години на добу) із сином, включаючи реалізацію можливості поїздки разом з дитиною за межі Дніпропетровської області; необмежене спілкування з дитиною, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином: засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку; в день його побачення з сином, надати йому право особисто забирати сина з дому/школи; зобов'язати відповідача заздалегідь: за два дні до дня зустрічі його з дитиною, надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомляти про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин, мотивуючи тим, що 08.09.2001 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2014 року розірвано.

Від даного шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після розірвання шлюбу син ОСОБА_6 залишився проживати разом з ним, а ОСОБА_5 з відповідачем та її батьками.

Фактично з моменту розлучення відповідач та її батьки чинять перешкоди йому у спілкуванні з сином ОСОБА_5, створюючи штучні перешкоди у нормальному спілкуванні з дитиною.

Усі його намагання нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів, у зв'язку з чим він звернувся до управління - службою у справах дітей Самарської районної у місті ОСОБА_1 ради рішенням, яким було встановлено місце та час спілкування його з малолітнім сином ОСОБА_5, а саме: 2 рази на місяць з 10:00 години суботи до 15:00 години неділі, за попередньою домовленістю з відповідачем.

Однак відповідач ігнорує це рішення управління продовжуючи чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином та взяття участі у його вихованні.

В зв'язку з чим він повторно звернувся до управління - службою у справах дітей Самарської районної у місті ОСОБА_1 ради, на що йому була надано відповідь, що на підставі ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Таким чином він вимушений звертатися до суду з метою реалізації свого права на спілкування з сином.

Позивач в судовому засіданні, підтримав позов,підтвердив викладені в ньому обставини, просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позову, посилаючись на те, що дитина сама не бажає спілкуватись з батьком та крім того побоюється, що відповідач забере дитину до себе та не поверне її.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Самарської районної у місті ОСОБА_1 ради ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що позов вважає частково обгрунтованим , який підлягає задоволенню лише в частині визначених рішення ради часі спілкування позивача з сином .

Суд заслухав доводи сторін, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що з 08.09.2001 року позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.05.2014 року рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області (а.с. 13).

Від шлюбу вони мають малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 155406 від 23.11.2007 року, зареєстрованого виконкомом Алуської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області (а.с. 9).

Відповідно рішення виконавчого комітету Самарської районної в м. Дніпропетровську ради № 91 від 21.03.2014 року позивачу були встановлені дні та час спілкування з малолітнім ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме: 2 рази на місяць з 10:00 години суботи до 15:00 години неділі, за попередньою домовленістю з матір'ю, ОСОБА_3 (а.с. 10-11).

Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи з обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно ч. 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч. 1 ст. 158 СК України орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, того з батьків, хто проживає окремо від неї .

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_5 залишився проживати разом з відповідачем.

Відповідач в судовому засіданні визнала, що нею не виконується рішення ради, яким встановлені часи спілкування позивача з сином, з тих підстав, що дитина не бажає спілкуватися з останнім.

Судом відповідно до ч 3 ст. 10 ЦПК України було розяснено відповідачу, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та запропоновано заявити клопотання про допит малолітнього сина в якості свідка в порядку ст.182 ЦПК України.

Відповідач відмовилась в передбачений законом спосіб підтвердити свої доводи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт чинення перешкод відповідачем у спілкуванні позивача з дитиною.

Судом не було встановлено, що між батьком та дитиною існують будь-які проблеми у спілкуванні і їх сумісні побачення без присутності матері можуть якимось чином зашкодити інтересам чи розвитку малолітнього ОСОБА_5

Відповідач обґрунтовано не заперечила даного факту та не довела належними та допустимими доказами наявність перешкод для таких побачень батька з дитиною.

Відтак, з урахуванням рішення виконавчого комітету Самарської районної у м. Дніпропетровську ради суд вважає, що слід встановити позивачу часи спілкування з малолітнім сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без присутності матері ОСОБА_3, а саме: 2 рази на місяць з 10.00 год. суботи до 15.00 год. неділі, за попередньою домовленістю з матірю, ОСОБА_3.

Задовольняючи вимоги щодо побачень позивача з дитиною без присутності матері, суд виходить з того, що позивач раніше зустрічався із сином самостійно, а не тільки у присутності відповідача, і конфлікту між батьком та дитиною не встановлено. Позивач позитивно характеризується за місцем роботи, має повагу серед колективу. Встановлення постійного способу спілкування позивача з дитиною виключно у присутності відповідача може протиправно обмежити його участь у вихованні дитини та спровокувати конфліктні ситуації, що впливатимуть на емоційний на психологічний стан дитини, яка досягла шкільного віку.

В решті позовних вимог щодо зобов'язання відповідача надати позивачу необмежене спілкування з сином засобами зв'язку, встановлення йому права забирати дитину з дому, школи, зобов'язання відповідача повідомляти його про місце перебування сина за два дні до дня зустрічі з сином, а також щодо надання часу для спільного відпочинку в період відпустки, то в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, враховуючи вік дитини її інтереси та обставини справи, а саме: відпустка позивача може не співпадати з канікулами дитини, позивачу, як батькові нічого не перешкоджає самостійно цікавитись місцем навчання, проживання, перебування дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини та ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Таким чином, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню і саме такий спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприйняти спілкування кожного з батьків та отримати від цього достатню кількість виховних заходів кожного з них в такому ритмі, який не буде порушувати виховний та шкільний графік дитини. Даний спосіб надасть можливість батькам піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток .

Питання судових витрат вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. 209, 212-215 ЦПК України , суд-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Самарська районна рада у м. Дніпропетровську про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно рішення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради Виконавчого комітету №91 від 21.03.2014 року.

Встановити місце та час спілкування батька, ОСОБА_2, з малолітнім сином, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без присутності матері ОСОБА_3, а саме: 2 рази на місяць з 10.00 год. суботи до 15.00 год. неділі, за попередньою домовленістю з матірю, ОСОБА_3.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. В. Зайченко