У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування квартирою та зобов'язання укласти договір найму та за зустрічним позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_4, третя особа - орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про виселення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати за нею право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язати Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з нею договір найму на вказане жиле приміщення.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вона з січня 2003 року постійно проживає у згаданій вище квартирі, яка була надана їй як працівнику КП ДЕЗ. Це приміщення було непридатне для проживання, проте протягом 11 років вона разом з членами сім'ї відновила його.

Вважає, що оскільки вона з 2002 року працює двірником в КП ДЕЗ та постійно проживає у зазначеній квартирі, займається її впорядкуванням, оплачує послуги за користування електричною енергією, то набула право користування нею, але відповідач не надає згоди на укладення договору найму.

Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради подала зустрічну позовну заяву, у якій просила виселити ОСОБА_4 та інших осіб, які незаконно зайняли спірну квартиру, на підставі ст.116 ЖК України без надання іншого житлового приміщення, обґрунтовуючи вимоги тим, що позивачка ордеру на житло не має, квартира є аварійною.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 вересня 2014 року первинний позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право користування квартирою АДРЕСА_1 до вирішення питання щодо зняття аварійності із зазначеної квартири, встановленої рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Одеси від 29 червня 1984 року № 274 та протоколом від 23 червня 1984 року № 4. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення. У задоволенні первинного позову ОСОБА_4 відмовлено. Позов Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради задоволено. Виселено ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житла.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення місцевого суду.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи первинний позов ОСОБА_4 та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, суд першої інстанції виходив із його обґрунтованості. Зокрема, суд зазначив, що позивачка понад 10 років проживає у спірному жилому приміщенні, тому правомірно набула право користування ним і, як наслідок, набула всі права та обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Оскільки квартира до теперішнього часу має статус аварійної, суд вважав можливим визнати за ОСОБА_4 право користування нею до вирішення питання щодо зняття цієї аварійності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення зустрічного позову Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та відмову у задоволенні первинного позову ОСОБА_4, апеляційний суд виходив із норм ст. 58 ЖК України, згідно з якою єдиною підставою для вселення в жиле приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є ордер, та із положень ч. 3 ст. 116 ЖК України, відповідно до якої будь-яка тривалість користування самовільно зайнятим приміщенням не породжує будь-яких прав на нього. При цьому, суд зазначив, що спірна квартира є аварійною, заселенню не підлягає. Посилання ОСОБА_4 на усне розпорядження для заселення не може бути підставою для визнання за нею права користування квартирою і тому вона підлягає виселенню без надання іншого житла.

Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд апеляційної інстанції з урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради та про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_4

Доводи скарги та матеріали витребуваної справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із частиною першою статті 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель

Судді В.А. Черненко

С.П. Штелик