_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/5621/15-ц
Провадження № 2/520/3242/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2015 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Васильків О.В.

при секретарі - Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визнання права власності, суд, -

встановив:

22.04.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати за ним право власності на ? частину ізольованої двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55,67 кв.м., житловою площею 30,12 кв.м. При цьому, позивач зазначає, що вказана квартира належала його бабусі та дідусю, після смерті яких квартиру успадкував батько позивача. Після смерті батька спадкоємцями квартири у рівних частках є позивач та його мати. Однак, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру та оспорювання відповідачем частки квартири, позивач змушений звернутися до суду із позовом.

29.05.2015 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просить визнати за нею право власності на ? частини ізольованої двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55,67 кв.м., житловою площею 30,12 кв.м. При цьому, ОСОБА_2 посилається на те, що після смерті її чоловіка відкрилася спадщина у вигляді ? частини вказаної квартири, та спадкоємцями після померлого є вона та їх син, оскільки інша ? частина квартири належить ОСОБА_2 так як ОСОБА_2 знаходилась у зареєстрованому шлюбу із спадкодавцем.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, повідомлявся належним чином. До суду надано заяву представника позивача ОСОБА_3, який просить справу розглядати за відсутності ОСОБА_1 та його представника, позовні вимоги підтримує, частково заперечує проти задоволення зустрічного позову, а саме в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на додаткову ? частину квартири, та не заперечує проти визнання права власності на ? частину квартири за ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином. До суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 був членом ЖБК «Київський-15А», що підтверджується випискою з протоколу № 9 загальних зборів уповноважених членів ЖБК «Київський-15А» від 16.07.1996 року /а.с. 13/, та ордером № 1382/225 серії КР, виданим 20.05.1985 року виконкомом Київської райради народних депутатів /а.с. 7/.

Відповідно до довідки ЖБК «Київський-15А» від 03.09.1996 року пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_1 виплачено у повному обсязі 19.03.1993 року /а.с. 6/.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року /втратив чинність 20.06.2007 року, однак діяв на момент виникнення правовідносин/, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Таким чином, законодавство у 1993 році не пов'язувало виникнення права власності на нерухоме майно ані з оформленням відповідного правовстановлюючого документу, ані з державною реєстрацією такого права власності.

Отже, судом встановлено, що внаслідок повної виплати пайового внеску ОСОБА_4 набув право власності на ізольовану двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 55,67 кв.м., житловою площею 30,12 кв.м.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої райради народних депутатів м. Одеси, ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 72 років помер ОСОБА_4, актовий запис № 6105 /а.с. 8/.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР від 18.07.1963 року /що діяв на момент вказаних правовідносин /при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Судом встановлено, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 стали його дружина ОСОБА_5 /свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2/ /а.с. 9/ та їх син ОСОБА_6 /свідоцтво про народження серії НОМЕР_3/ /а.с. 10/.

Статтею 549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 525 ЦК УРСР від 18.07.1963 року передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

На підтвердження факту вступу в управління та володіння спадкоємцями ОСОБА_4 спадковим майном - квартирою АДРЕСА_1, судом досліджено:

· заяву ОСОБА_5 від 15.07.1996 року на ім'я голови Київського райвиконкому про переоформлення особового рахунку та закріплення за нею вказаної квартири у складі двох осіб - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /а.с. 11/;

· заяву ОСОБА_6 від 15.07.1996 року на ім'я голови Київського райвиконкому про згоду на переоформлення особового рахунку на його матір ОСОБА_5 та про внесення його у новий правовий документ на правах члена сім'ї /а.с. 12/;

· виписку з протоколу № 9 загальних зборів уповноважених членів ЖБК «Київський-15А» від 16.07.1996 року, відповідно до якої, загальні збори постановили надати згоду на переоформлення особового рахунку на ОСОБА_5 та прийняття її у члени кооперативу із складом сім'ї з двох осіб - ОСОБА_5 та син - ОСОБА_6 /а.с. 13/;

· довідку з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 19.08.1996 року, з якої вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали у спірній квартирі з 1985 року /а.с. 14/.

Таким чином, з урахуванням чинного на той час законодавства, судом встановлено, що в день смерті спадкодавця ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, у його спадкоємців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникло право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 82 років померла ОСОБА_5, актовий запис № 4200, що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Одеси /а.с.15/.

Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_5 був її син ОСОБА_6, що проживав із нею, та у відповідності до чинного на той час ЦК УРСР від 18.07.1963 року, прийняв спадщину у вигляді усієї квартири АДРЕСА_1.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 59 років помер ОСОБА_6 /а.с. 16/.

Таким чином, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є спадковим майном після смерті ОСОБА_6, оскільки останній був власником спірної квартири, однак за життя не зареєстрував своє право власності належним чином.

Статтею 1216 ЦК України від 16.01.2003 року, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Положеннями статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З проаналізованих судом копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 /серії НОМЕР_6, виданого 15.05.1976 року Центральним відділом ЗАГС м. Одеси/ /а.с. 17/ та свідоцтва про укладання шлюбу /серії НОМЕР_7, виданого 23.12.1987 року відділом ЗАГС Центрального району м. Одеси/ /а.с. 18/, судом встановлено, що спадкоємцями ОСОБА_6 стали позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2

Положеннями ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом досліджено довідку /виписку з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію/ № 17 від 2.04.2015 року, з якої слідує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають у квартирі АДРЕСА_1 з 1998 року /а.с. 19/.

Отже, судом встановлено, що сторони по справі є особами, які прийняли спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкодавця ОСОБА_6

Частиною 1 ст. 1278 ЦК України встановлено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

З урахуванням вказаного, а саме враховуючи, положення ч. 1 ст. 1278 ЦК України, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 належить сторонам по справі на праві власності по ? частині кожному у порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд вважає, що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, а саме у частині визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину спірної квартири. Оскільки суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 на той факт, спадщина після смерті ОСОБА_6 складається саме із ? частини квартири, а інша ? частина квартири належить ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі, так як обґрунтована та доведена, а зустрічна позовна заява ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, так як частково обґрунтована та доведена.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 80, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 1216, 1218, 1217, 1220, 1261, 1268 ЦК України, Законом України «Про власність» від 07.02.1991 року, ЦК УРСР від 18.07.1963 року, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину ізольованої двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55,67 кв.м., житловою площею 30,12 кв.м.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину ізольованої двокімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 55,67 кв.м., житловою площею 30,12 кв.м.

В іншій частині зустрічних позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.