Провадження № 22-ц/779/1462/2015
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.

суддів: Мелінишин Г.П., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, зацікавлена особа: Івано-Франківська міська рада про оголошення фізичної особи померлою, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

18 серпня 2014 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про оголошення ОСОБА_4 померлим від дня набрання рішення законної сили.

Вимоги заяви обґрунтовував тим, що 28 березня 1998 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, від якого у них 26 червня 1998 року народилася дочка ОСОБА_5

З дня укладення шлюбу вони проживали і були зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про право власності на житло, ОСОБА_4 має у власності ? частини зазначеної вище квартири, яка була набута ним у рівних долях з ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5

Зазначав, що в 2010 році шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було розірвано.

Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу в 2010 році, ОСОБА_4 виїхав на роботу в Російську Федерацію, зі слів знайомих заявниці в Російській Федерації, ОСОБА_4 почав зловживати алкогольними напоями і помер, крім того, складеними актами по місцю проживання встановлено, що він протягом трьох років у місці свого проживання відсутній, жодних відомосте про нього немає і оголошення його померлим необхідне для прийняття спадщини, просив заяву задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 травня 2015 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявниця не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 можна оголосити померлим, а інші матеріали не дають підстав суду припускати смерть цієї особи, або обставини, що загрожували їй смертю.

Однак, суд не врахував, що ч.1 ст. 46 ЦК України містить три підстави для оголошення особи померлою і відсутність у місці постійного проживання фізичної особи протягом трьох років є самостійною підставою для задоволення заяви, і не повязує припущення смерті з необхідністю встановлення обставин, що дають підстави вважати можливу загибель від певного випадку.

Посилаючись на те, що судом першої інстанції невірно застосовано норми закону, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву задовольнити.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав по вищенаведених мотивах.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлявся.

Вислухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Так, за положеннями ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Отже, за змістом зазначених норм підставами визнання особи такою, що померла є: якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців; за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця.

Відповідно до змісту зазначеної норми кожна з цих підстав є самостійною для визнання особи такою, що померла і в залежності від підстав визнання особи, такою що померла визначається строк протягом якого мають бути відсутні відомості про особу у місті її постійного проживання.

Обґрунтовуючи заяву, заявник посилався на те, що з 2010 року ОСОБА_4 не зявлявся по місцю свого проживання, актами, складеними обєднанням співвласників будинку підтверджено його відсутність протягом трьох років.

Крім того, в заяві посилався на те, що зі слів знайомих ОСОБА_4 в Російській Федерації помер.

Як зазначив представник ОСОБА_2, заява була подана в інтересах неповнолітньої дитини, з метою оформлення спадщини.

За змістом ст. 248, 249 ЦПК України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Одночасно суд вживає заходів через органи опіки та піклування щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, якщо опіку над майном ще не встановлено. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

З наданих суду актів комісії по місцю проживання ОСОБА_2 та реєстрації ОСОБА_4 від 03.01.2012 року, від 05.05.2012 року, від 16.01.2013 року та від 04.07.2013 року вбачається, що комісією проводилося обстеження кв.№19 по вул. С.Бандери, 12 в м. Івано-Франківську та було виявлено, що мешканець ОСОБА_4 останніх декілька років по зазначеній адресі не проживає і не зявлявся.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 12.02.2015 року вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону ОСОБА_4 в базі даних не виявлено.

Також встановлено, що в квітні 2014 року ОСОБА_2 зверталась до міського відділу УМВС України в Івано-Франківській області з заявою про здійснення розшуку ОСОБА_4

По матеріалах перевірки заяви було дано висновок від 16.05.2014 року, яким заяву розглянуто та з приводу виписки з квартири рекомендовано звернутись до суду.

В даних матеріалах відсутні відомості про заведення оперативно-розшукової справи та здійснення безпосередньо розшуку ОСОБА_4

Як пояснив в засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_3, він не володіє інформацією щодо родичів ОСОБА_4, які можуть дати свідчення про нього.

Таким чином, з врахуванням наведених обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підстави для оголошення фізичної особи померлою відсутні.

Посилання апелянта на те, що підставою для оголошення померлим ОСОБА_4 є його відсутність по місцю проживання протягом трьох років не заслуговують на увагу, оскільки надані з цього приводу докази, зокрема, акти комісій, складені тільки протягом 3.01.2012 - 04.07.2013 років.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 07 травня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

ОСОБА_7