Справа № 308/7710/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2015 м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., ознайомившись зі скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність головного державного виконавця Сухан Михайла Михайловича Міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд зі скаргою на бездіяльність головного державного виконавця Сухан Михайла Михайловича Міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ. При цьому, просить суд визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Сухан Михайла Михайловича Міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ по виконанню ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 08 червня 2015 року по справі № 308/6097/15-ц.

Зазначена скарга підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

Зі змісту скарги вбачається, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.06.2015 року були вжиті заходи щодо забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, а саме: накладено арешт на банківський вклад за Договором №18152306 вклад «Депозитний» від 10.06.2015 року по відкритому рахунку №2306 в ПАТ «Державний ощадний банк України» (МФО 300465, ) на ім'я ОСОБА_2

Як стверджує скаржник ухвала про забезпечення позову надійшла до MB ДВС Ужгородського МРУЮ 08.06.2015р.; дані обставини підтверджуються штемпелем вхідної кореспонденції за відповідну дату. 10.06.2015р. постановою головного державного виконавця накладено арешт на кошти визначені ухвалою про забезпечення. При цьому скаржник наголошує, що тільки 15.06.2015р. головний державний виконавець довів до відома філії Закарпатського обласного управління Державний ощадний банк України про існування постанови про арешт коштів, що розміщені на рахунку ОСОБА_2

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За приписами ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Однак, скарга не містить жодного посилання коли саме скаржнику стало відомо, що бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи, відтак суд оцінює скаргу на предмет її прийнятності, виходячи з положень ч. 1 ст. 385 ЦПК України коли скаржник повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Так, згідно з ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Як вбачається зі змісту скарги, ухвала про забезпечення позову, надійшла до MB ДВС Ужгородського МРУЮ 08.06.2015р., 10.06.2015р. постановою головного державного виконавця накладено арешт на кошти визначені ухвалою про забезпечення, таким чином заявник (позивач) повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод не пізніше 12.06.2015 року, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, дана скарга надійшла до суду з порушенням строку, визначеного ч. 1 ст. 385 ЦПК України, який обчислюється з 12.06.2015 року, коли особа повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, що підтверджується відбитком штемпелю на поштовому конверті, у якому надійшла до суду скарга, а також на описі вкладення у цінний лист від 24.06.2015 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 385 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом. Такий строк є процесуальним, може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. Однак, як вбачається з матеріалів скарги, клопотання про поновлення пропущеного строку заявником (позивачем) ОСОБА_1 не було подано.

У п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2013 року № 24-152/0/4-13 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення у цивільній справі» зазначено, що якщо зі скарги вбачається, коли заявник дізнався про порушення свого права, і при цьому скарга подана з пропущенням встановленого строку та відсутнє клопотання про поновлення цього строку, суддя, має право залишити скаргу без розгляду на стадії відкриття провадження у справі. Це повністю відповідає положенням статей 11, 72 ЦПК щодо диспозитивності цивільного судочинства. При цьому заявнику роз'яснюється його право на подання клопотання про поновлення пропущеного строку.

Враховуючи наведене, вважаю, що дану скаргу ОСОБА_1 слід залишити без розгляду на підставі ч. 2 ст. 72 ЦПК України, розяснивши їй право на подання клопотання про поновлення пропущеного строку.

Керуючись ч. 2 ст. 72, ст. 385 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 Петрівни на бездіяльність головного державного виконавця Сухан Михайла Михайловича Міського відділу ДВС Ужгородського МРУЮ залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча О.М. Світлик