АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/822/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2351/15Головуючий у 1-й інстанції Прокоп'єва Ю. Б. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Буленка О.О., Дорош А.І.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Гадяцької міської ради, треті особи: Гадяцька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_3,- про визнання права власності на спадщину.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що у відповідності до ст. 1268 ЦК України вона прийняла спадщину після своїх померлих батьків, але у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів не може оформити право власності належним чином, що змусило її звернутися до суду.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року позов ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Гадяцької міської ради, треті особи Гадяцька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання права власності задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно, що залишилося після померлого 17 грудня 2005 року ОСОБА_4 та померлої 25 червня 2012 року ОСОБА_5 і складається з житлового будинку, загальною площею 119,2 кв. м., житловою 51,1 кв.м. позначеного в техдокументації літерою «А-1» та позначених в техдокументації літерою «Б»-сараю, «б»-сараю, «б-1»- сараю, «В» вбиральні, №1 огорожі по вул. Тельмана, 37 в м. Гадяч Полтавської області.

В іншій частині позов залишено без задоволення.

В апеляційному порядку вищевказане рішення суду оскаржила ОСОБА_2

Апелянт просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Судове рішення, ухвалене у справі, відповідає вказаним вимогам.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішенням виконавчого комітету Гадяцької міської ради народних депутатів № 393 від 30 вересня 1971 року ОСОБА_4, який є батьком позивачки, було надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під № І-а по вул. Тельмана в м. Гадяч Полтавської області площею 450 кв. м (а.с.24).

Актом прийому в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та господарських будівель індивідуального забудовника від 19 грудня 1984 року прийнято в експлуатацію забудову садиби громадянина ОСОБА_4, яка знаходиться в м. Гадяч по вул. Тельмана, 37, у складі житлового будинку, літньої кухні, сараю, туалету (а.с.22-23).

Вказаний акт було затверджено рішенням виконкому Гадяцької міської ради народних депутатів від 19 грудня 1984 року № 309.

Згідно довідки ПП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 08 квітня 2015 року № 2662 та матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», станом на лютий місяць 2004 року в реєстровій книзі №23 за реєстровим № 2769 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Гадяч, вул. Тельмана, 37 за ОСОБА_4 на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідчений Гадяцькою державною нотаріальною конторою від 04 травня 1973 р. за № 581, та акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням виконкому Гадяцької міської ради народних депутатів від 19 грудня 1984 року за № 309.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, серія І-ПЛ №025794 від 12 червня 1998 року, ОСОБА_4 на підставі рішення виконавчого комітету Гадяцької міської Ради народних депутатів № 34-2 від 19 лютого 1998 року, № 258-127 від 21 червня 1997 року належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,062 га, що розташована на території м. Гадяч вул. Тельмана, 37, Полтавської області. Землю було передано для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №493.

Також судом правильно встановлено, що 17 грудня 2005 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серія 1-КЕ № 028777.

22 квітня 2015 року до Гадяцької державної нотаріальної контори звернулася позивач ОСОБА_2 з питання оформлення спадкових прав на майно померлого батька, що мешкав у м. Гадяч, вул. Тельмана, 37. До складу спадкового майна входить житловий будинок, приватизована земельна ділянка у м. Гадяч по вул. Тельмана, 37 площею 0,062 га, передана для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. У зв»язку з цим, 27.05.2015 року після померлого ОСОБА_4 заведена спадкова справа №405.

Згідно довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 18.03.2015 року, померлий ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав станом на 17.12.2005 року за вищевказаною адресою. На день його смерті разом з ним була зареєстрована дружина ОСОБА_4, теща ОСОБА_6

Отже, суд, з урахуванням вище викладеного та вимог ст.ст.1261, 1278 ЦК України, дійшов правильного висновку, що після померлого ОСОБА_4 в рівних частках по ? частині успадкували його майно донька ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_4

25 червня 2012 року померла мати ОСОБА_2 - ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-КЕ №213049 від 04 липня 2012 року.

Згідно листа приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу від 25.05.2015 року, після померлої 25 червня 2012 року ОСОБА_4 відкрита спадкова справа № 131/2012. Заяву про прийняття спадщини подала донька померлої ОСОБА_2 Інших заяв не надходило.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, місцевий суд виходив з того, що позивач прийняла спадщину після смерті своїх батьків, а також те, що у неї відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Гадяч, вул. Тельмана, 37, що унеможливлює належним чином оформити її спадщину на вказане майно.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Як зазначено в розясненнях, викладених в абзацах другому та третьому пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Оскільки в позивача ОСОБА_2 відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадковий будинок з надвірними побудовами і спорудами, то суд дійшов правильного висновку, що вказана обставина позбавляє її можливості оформити право спадкування в нотаріальній конторі на дане нерухоме майно.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання права власності на присадибну земельну ділянку загальною площею 0,062 га, судом першої інстанції правильно з»ясовано, що у ОСОБА_2 є в наявності Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №025794 від 12.06.1998 року, виданий на ім»я ОСОБА_4, якому за цим документом на праві власності належить земельна ділянка площею 0,062 га, розташована на території м. Гадяч, вул. Тельмана, 37 (а.с.12).

Оскільки за нормами ст.19 ч.1 п.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом, то суд правильно зазначив, що ОСОБА_2 не позбавлена права звернення з Державним актом на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №025794 від 12.06.1998 року, виданим її батькові ОСОБА_4, до нотаріуса для оформлення спадщини на земельну ділянку. При цьому не потребується надавати додатково документ про постійне користування землею. Також суд вірно зазначив, що позивач ОСОБА_2 просила суд визнати за нею право власності на присадибну земельну ділянку площею 0,62 га, хоча за її батьком ОСОБА_4 рахувалася земельна ділянка розміром 0,062 га. Тому суд вірно відмовив позивачу у задоволенні цих вимог.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв»язку з чим колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Посилання апелянта на відсутність у резолютивній частині рішення адреси спірного домоволодіння не є підставою для скасування рішення, оскільки зазначене питання можливо вирішити у порядку ст. 220 ЦПК України шляхом звернення до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення, чи суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати.

Як вбачається зі змісту вказаної вище статті, з питання про зазначення адреси спірного домоволодіння ОСОБА_2 має право звернутися до суду першої інстанції з відповідною заявою.

Виходячи з викладеного, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст.303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: