АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 22-ц/796/6263/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Яровенко Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Рубан С.М.

при секретарі Задорожному А.Г.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Кахраманова Р.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", поданою представником за довіреністю Наконечною Альоною Вікторівною, на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" про стягнення суми банківського вкладу, нарахованих процентів та 3% річних, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи, про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» суми вкладу у розмірі 1750 доларів США, процентів на вклад у розмірі 41,60 доларів США, 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України в розмірі 42,72 доларів США, 1300 грн. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 травня 2013 року між ним та відповідачем укладено Договір SAMDN5929 (вклад «Стандарт на 12 міс.»), відповідно до умов якого позивачем здійснено вклад у сумі 1750 доларів США на строк 366 днів по 21 травня 2014 року, на які відповідач зобов»язався нарахувати відсотки, виходячи зі ставки 9,75% річних.

Проте, відповідач умов договору не дотримався, відсотків за березень-травень 2014 року не нарахував, а також не повернув суму вкладу по закінченню дії договору.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 03 березня 2015 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти за Договором SAMDN5929 (вклад «Стандарт на 12 міс.») від 21 травня 2013 року в сумі 1750 доларів США, проценти по вкладу за березень, квітень, травень 2014 року в сумі 41,60 доларів США та 3% річних в сумі 42,75 доларів США. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ПАТ КБ «ПриватБанк» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог.

В апеляційній скарзі посилається на те, що здійснений позивачем вклад був розміщений у відокремленому підрозділі ПАТ КБ "ПриватБанк", розташованому у АР Крим, де і зберігалася документація за договором. Після окупації території півострова Національним банком України прийнято ряд актів, якими, зокрема, вирішено припинити діяльність на території півострова філій ПАТ КБ "ПриватБанк".

Згідно із рішенням окупаційної влади також було припинено діяльність філій ПАТ КБ "ПриватБанк", а належне рухоме і нерухоме майно банку було конфісковано (націоналізовано), у зв"язку із чим банк втратив доступ до речей, які забезпечують його діяльність предметів документообігу, в тому числі договорів, бухгалтерських документів тощо, чим унеможливилось виконання зобов"язань.

Зазначає, що з метою гарантування вкладів, розміщених в українських банках на території півострова, окупаційною владою запроваджено механізм виплат по вкладам, зокрема і по вкладам, що були здійснені у ПАТ КБ "ПриватБанк", за рахунок конфіскованого (націоналізованого) майна, що належало відповідачу. Відповідальною особою призначено Автономну некомерційну організацію "Фонд захисту вкладників", яка фактично замінила відповідача у зобов"язаннях з позивачем.

Посилається на те, що згідно із Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окуповані території України» держава окупант несе відповідальність у зв»язку із обставинами, що пов»язана із окупацією.

Ставить під сумнів внесення позивачем суми вкладу, оскільки окрім платіжного доручення, такі обставини позивачем не підтверджені.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач та його представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та представників, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції установлено, що 21 травня 2013 року на території АР Крим між позивачем та відповідачем укладено Договір SAMDN5929 (вклад «Стандарт на 12 міс.»), відповідно до умов якого позивачем здійснено вклад у сумі 1750 доларів США на строк 366 днів по 21 травня 2014 року, на які відповідач зобов»язався нарахувати відсотки, виходячи зі ставки 9,75% річних.

Проте відповідач відсотків за березень-травень 2014 року не нарахував, суму вкладу після закінчення дії договору не повернув.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обов»язковості виконання договірних зобов»язань, факт існування яких був встановлений.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах та відповідають вимогам закону.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов»язковим до виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов»язання.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк) , що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з положенням ч.ч. 1, 2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід»ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Доводи апеляційної скарги щодо розміщення вкладу у відокремленому підрозділі ПАТ КБ "ПриватБанк", розташованому у АР Крим, та прийняття на теперішній час ряду актів, якими, зокрема, вирішено припинити діяльність на території півострова філій ПАТ КБ "ПриватБанк", відхиляються колегією суддів, оскільки договір укладено між позивачем та юридичною особою ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження якої є м.Дніпропетровськ.

Відповідно до ст.95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п.5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року №260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, у тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов»язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов»язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З огляду на зазначені вимоги законодавства, доводи апеляційної скарги щодо розміщення вкладу у відокремленому підрозділі ПАТ КБ "ПриватБанк", розташованому у АР Крим, та прийняття рішення про припинення діяльності на території півострова філій ПАТ КБ "ПриватБанк", відхиляються колегією суддів як безпідставні, оскільки договір укладено між позивачем та юридичною особою ПАТ КБ «ПриватБанк», місцезнаходження якої є м.Дніпропетровськ. Припинення діяльності відокремленого підрозділу само по собі не дає підстав для невиконання взятих зобов»язань відповідно до умов договору.

Твердження апеляційної скарги про запровадження окупаційною владою механізму виплат по вкладам відхиляються колегією суддів, оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження факту виконання зобов»язання, передбаченого договором банківського вкладу, а посилання на зміну сторони у зобов»язанні є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Посилання в апеляційній скарги на наявність сумнівів щодо факту правовідносин сторін з договору банківського вкладу, відхиляються колегією суддів, оскільки ґрунтуються виключно на припущеннях, а дані наявних в матеріалах справи копії платіжного доручення від 21 травня 2013 року, випискою по депозитному рахунку, що складена Печерською філією ПАТ КБ «ПриватБанк», які підтверджують визнання відповідачем факту наявності укладеного між сторонами договору, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні та які є належним підтвердженням залучення вкладу.

Посилання відповідача на судові акти окупаційної влади, зокрема судові рішення, про захист інтересів вкладників не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки не надано доказів на підтвердження виконання зобов»язань за вкладом позивача державою окупантом, а відтак є порушене право, яке підлягає захисту.

Відтак, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не убачається.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк", подану представником за довіреністю Наконечною Альоною Вікторівною, відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

С.М. Рубан