Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Лаврушин О.М.

за участю секретаря Верній М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Добропілля цивільну справу за заявою ОСОБА_1, про ухвалення додаткового рішення та закриття провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору і стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2009 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 і ОСОБА_3, про розірвання кредитного договору і стягнення заборгованості по кредиту.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 16 червня 2010 року позов банку було задоволено.

18 вересня 2014 року та 5 червня 2015 року ОСОБА_1 надала заяву про ухвалення додаткового рішення і закриття провадження по справі у звязку з тим, що Банк відмовився від позову у відношенні неї.

ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник Банку ОСОБА_4 проти закриття провадження заперечує, виклавши свої доводи у письмовій формі і надала заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 13 жовтня 2006 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2144Н (далі кредитний договір) відповідно до якого Банк надав, а позичальник ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 13000 гривень 00 копійок, який було перераховано на картковий рахунок, що підтверджується розпискою в отриманні кредитної картки Visa Elektron Instant Issue.

Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Кредитного договору, позичальник зобовязався здійснювати погашення заборгованості за кредитом вносячи щомісячно плату у розмірі 362 гривні з графіком повернення кредиту Банку 13 жовтня 2009 року.

За договором поруки від 13 жовтня 2006 року поручителем по вище вказаному кредитному договору виступила ОСОБА_1 (ОСОБА_3, Сауріді) ОСОБА_5 (далі Поручитель).

Відповідач ОСОБА_2 виконувала свої обовязки належним чином, погасивши кредит в сумі 6667 гривень 50 копійок, та комісійну винагороду в сумі 4322 гривні 50 копійок.

Згідно п.6.1 Договору позичальнику нарахована пеня за прострочення повернення кредитних коштів.

Через неналежне виконання зобовязань відповідачем, станом на 20 січня 2009 року заборгованість позичальника на користь Банку складає 14163 гривні 65 копійок, з яких:

-заборгованість за кредитом 6332 гривні 50 копійок;

-прострочена комісія 1820 гривень;

-пеня 6011 гривень 15 копійок.

Банк неодноразово звертався до відповідача та Поручителя з вимогою про виконання зобовязання, але останні не реагують.

17 березня 2009 року від представника позивача ОСОБА_6 надійшла уточнена позовна заява про відмову позивача від позовних вимог у відношенні ОСОБА_1

Відповідно до п.3 ст.205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Добропільський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 16 квітня 2009 року розірвав кредитний договір укладений між Банком і ОСОБА_2 і стягнув з неї всю заборгованість за кредитним договором.

Ухвала суду про прийняття відмови представника позивача від позову і закриття провадження у відношенні ОСОБА_1 не була винесена і в рішенні суду від 16 квітня 2009 року також не вирішено питання, про закриття провадження у відношенні поручителя ОСОБА_1 (ОСОБА_3).

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 25 листопада 2009 року рішення Добропільського миіськрайонного суду від 16 квітня 2009 року було скасовано, а справу направлено на новий розгляд.

При повторному розгляді цивільної справи 16 червня 2010 року, в судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позов підтримала у повному обсягу і просила стягнути заборгованість в солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 (Сауріді, ОСОБА_1) С.А.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду від 16 червня 2010 року позов банку було задоволено в повному обсягу, розірвано кредитний договір№2144Н від 13 жовтня 2006 року та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 і ОСОБА_3, заборгованість за кредитним договором у розмірі 14163 гривни 65 копійок, судовий збір і витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду набрало законної сили 3 липня 20010 року.

Таким чином, на даний час відсутня письмова заява позивача (Банку), в якій він відмовляється від позову, то б то відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про закриття провадження у справі.

Відповідно ст..220 ч.2 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно Закону Країни «Про виконавче провадження», виконавчі листа та інші судові документи можуть бути предявлені до виконання протягом 3-х років.

Строк на виконання рішення суду закінчився 28 червня 2013 року.

Керуючись ст.ст.212-215,205,220 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, про ухвалення додаткового рішення та закриття провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про розірвання кредитного договору і стягнення заборгованості відмовити.

Виконавчий лист про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 (Сауріді, ОСОБА_1) ОСОБА_5 направити на виконання в виконавчу службу Добропільського міськрайонного управління юстиції.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Добропільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня отримання копії рішення сторонами.

Надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий

Суддя О.М. Лаврушин

24.06.2015