Справа № 570/2276/15-ц
Номер провадження 2/570/965/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Беднарчук Г.П.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на майно, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що квартира № 10, в житловому будинку № 10, по вул. Київська, в с. Антопіль Рівненського району Рівненської області, належить на праві спільної часткової власності пяти співвласникам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_5, по 1/5 частині. Відповідач не проживає у спірній квартирі, не утримує її, не вносить жодних коштів в рахунок її ремонту та сплати комунальних послуг. Крім того, останнім часом відповідач звертався до позивачів з пропозицією відчужити на їх користь свою частку, на що позивачі погодились. Проте після запропонованої відповідачем ціни продажу його частки в у квартирі, яка складала від 2000 до 3000 доларів США, позивачі відмовився придбавати частку відповідача за таку ціну, оскільки вона являється надто завищеною. Неодноразові перемовини з приводу зменшення вартості частки бажаних результатів для позивачів не дали. Зважаючи на наявність підстав для застосування ч.1 ст. 365 ЦК України, позивачі просять суд постановити рішення, яким припинити право спільної часткової власності за ОСОБА_5 на 1/5 частку квартири № 10, по вул. Київська, 10, в с. Антопіль Рівненського району Рівненської області; присудити на його користь грошову компенсацію в сумі 19 975 грн.; та визнати за кожним з позивачів право власності на дану частку майна.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали та надали суду пояснення про обставини, що описані вище.

Відповідач позов визнав. Пояснив суду що раніше він не міг домовитися з позивачами про ціну продажу своєї частки. А на даний час він згідний з тією сумою, яку йому запропонували позивачі. Крім того, він не користується цією квартирою тривалий час, має інше житло, будує собі будинок. Тому позбавлення його права власності на 1/5 частину квартири не буде порушувати прав відповідача.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданніАДРЕСА_1, в житловому будинку № 10, по вул. Київській в селі Антопіль Рівненського району Рівненської області належить на праві спільної часткової власності пяти співвласникам: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_5.

Підтвердженням наявності у сторін зареєстрованого права власності на 1/5 частку вищевказаної квартири є свідоцтво про право власності на житло від 24 січня 2003 року, видане згідно з розпорядженням (наказом) від 16 січня 2003 року №16. Квартира була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та зареєстрована в КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» на праві приватної, спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності, і записана у реєстрову книгу за № 1-171-169.

Відповідачу належить 1/5 частка у праві спільної власності на спірну квартиру.

У відповідності до ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1. частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2. річ є неподільною;

3. спільне володіння і користування майна є неможливим;

4. таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї.

Крім того, як передбачено ч.2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Грошові кошти в сумі 20 000 грн. були внесені на депозитний рахунок суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд виходить з наступного.

Так, частка відповідача у спільній частковій власності є незначною, і не може бути виділена в натурі. Позивачі разом мають частку, яка становить 80% від всієї квартири. Крім того позивачі є членами однієї сімї, проживають спільно та ведуть спільне господарство, в той час як відповідач не проживає в цьому помешканні, не сплачує за житлово-комунальні послуги.

Дана квартира є неподільною. У відповідності до ст. 183 ЦК України, подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Крім того, у відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку (квартири), що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої згоди судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобовязати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обовязковим наведення відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею.

Верховний Суд України, в своїй постанові Пленуму зазначив, що у разі неможливості з технічної точки зору поділу (виділу) житлового будинку у відповідності до ідеальних часток кожного із співвласника, тобто у випадку не можливості кожній із сторін виділити відокремлену частину будинку із самостійним виходом, встановлюється порядок користування житловим будинок, а якщо не можливо встановити порядок користування будинком, співвласнику присуджується грошова компенсація, за його згодою, а в окремих випадках, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею, - зобовязати учасників спільної власності виплатити такому співвласнику грошову компенсацію за належну йому часку в спільному майні.

Спільне володіння та користування майном є неможливе. Відповідач не проживає у спірній квартирі, не утримує її, не вносить жодних коштів в рахунок її ремонту та сплати комунальних послуг. Крім того, відповідач звертався до позивачів з пропозицією відчужити на їх користь свою частку, і не заперечує проти цього на даний час, погодився з сплатою йому грошової компенсації.

Припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. Відповідач не проживає за адресою спірної квартири з 2012 року, має інше помешкання, яке орендує. Також пояснив, що він проводить будівельні роботи з спорудження будинку, тобто позбавлення його частки у квартирі не завдасть йому шкоди.

Дані обставини визнавалися сторонами; та їх підтвердив свідок ОСОБА_7

За таких умов суд дійшов висновку, що заявлений позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності на майно - задоволити повністю.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) щодо 1/5 частини квартири № 10, в будинку № 10, що по вул. Київська в с. Антопіль Рівненського району Рівненської області.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) право власності на 1/20 частину квартири № 10, в будинку № 10, що по вул. Київська в с. Антопіль Рівненського району Рівненської області.

Визнати за ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3) право власності на 1/20 частину квартири № 10, в будинку № 10, що по вул. Київська в с. Антопіль Рівненського району Рівненської області.

Визнати за ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4) право власності на 1/20 частину квартири № 10, в будинку № 10, що по вул. Київська в с. Антопіль Рівненського району Рівненської області.

Визнати за ОСОБА_5 (рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5) право власності на 1/20 частину квартири № 10, в будинку № 10, що по вул. Київська в с. Антопіль Рівненського району Рівненської області.

Присудити (передати) на користь ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) грошову компенсацію в сумі 20000 грн., що була внесена ОСОБА_2 на р/р 0032 ТУ ДСАУ в Рівненській області згідно реквізитів квитанції № 62 від 29.06.2015 року АТ «Ощадбанк», як грошові кошти за компенсацію вартості 1/5 частини квартири № 10, в будинку № 10, що по вул. Київська в с. Антопіль Рівненського району Рівненської області, в порядку ч.2 ст. 365 ЦК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.