Ухвала

іменем україни

17 червня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Леванчука А.О., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 березня 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, у забезпечення виконання якого, цього ж дня, було укладено договір поруки з ОСОБА_5 Оскільки кредитні зобов'язання позичальником належним чином не виконувались, станом на 07 листопада 2013 року за вказаним договором утворилась заборгованість у розмірі 24 897,74 доларів США, що складається з: заборгованості зі сплати кредиту у розмірі 7 113,12 доларів США; заборгованості зі сплати процентів - 0,99 доларів США; пені - 16 768,22 доларів США; штрафу (фіксована частина) - 31,29 доларів США; штрафу (процентна складова) -1 184,12 доларів США. Враховуючи викладене, позивач просило стягнути з відповідачів у солідарному порядку зазначену заборгованість.

У лютому 2014 року ОСОБА_5 звернулась із зустрічним позовом, в якому просила визнати договір поруки припиненим, оскільки

ПАТ КБ «ПриватБанк» двічі вносилися зміни до кредитного договору, внаслідок чого збільшилась її відповідальність, зокрема, збільшився розмір пені за несвоєчасне виконання кредитних зобов'язань з 0,15% до 1,12%. Однак, вказані зміни з нею не погоджено, зміни до договору поруки не внесено, а тому вважає, що порука є припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 <nau://ukr/435-15|st559> ЦК України.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з

ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 897,74, що еквівалентно 119 609,35 грн. У задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_5 відмовлено. Зустрічний позов задоволено, визнано припиненим договір поруки, укладений 05 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2015 року змінено в частині визначення розміру судових витрат. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи первісний позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зменшення суми пені до розміру заборгованості зі сплати кредиту та правильно врахував матеріальне становище ОСОБА_4, у зв'язку з припиненням ним підприємницької діяльності. В свою чергу, апеляційний суд, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги про те, що судом було невірно зменшено розмір штрафу, оскілки він не перевищує розмір основної заборгованості.

Також, задовольняючи зустрічний позов, суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що п. 16 вищевказаного договору поруки визначено обсяг відповідальності ОСОБА_5 за неналежне виконання або невиконання ОСОБА_4 умов кредитного договору, який суттєво було змінено додатковими угодами до зазначеного договору в сторону збільшення відповідальності поручителя без згоди самого поручителя.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: О.В. Кафідова

А.О. Леванчук

І.М. Фаловська