Номер справи 623/2284/15-ц
Номер провадження 2/623/649/2015
РІШЕННЯ

іменем України

26 червня 2015 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бутенка В.М.

при секретарі Костенко В.В.

судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізюмі цивільну справу за позовною заявою Кредитної спілки «Ізюм» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року Кредитна спілка «Ізюм» (далі КС «Ізюм») звернулася до суду з вказаною позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № М-2821 від 12 лютого 2014 року, в якому із уточненнями просять суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 26 червня 2015 року в сумі 2 796,00 грн та судових витрат в сумі 243,60 грн (а.с. 2).

Представник позивача в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримують, просять суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання при визнанні відповідачем позову за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України.

Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є відповідальність за порушення виконання договору кредиту.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Згідно з п. 23 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти, які надані кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції є споживчим кредитом.

Як встановлено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріалами справи встановлено, що між КС «Ізюм», з одної сторони, і членом кредитної спілки ОСОБА_2, з другої сторони, був укладений договір кредиту № М-2821 від 12 лютого 2014 року, за яким ОСОБА_2 отримала кредит у сумі 800,00 грн. на строк один календарний місяць із платою за користування 91,25% річних, а в звязку з невиконанням договору 182,50% річних з 12.02.2014 року по 31.05.2015 року за 474 днів.

За умовами договору споживчого кредиту ОСОБА_2 зобовязалася повернути кредит та проценти за користування ним згідно з обумовленим в договорі графіком.

Сума заборгованості по договору кредиту станом на 26 червня 2015 року складає загальний розмір 2 796,00 грн.

Розмір заборгованості, який надав позивач в своїх розрахунках до позовної заяви, сумнівів щодо його правильності не викликає та ОСОБА_2 не спростований.

(а.с. 5-7)

Згідно довідки ГУДМС України в Харківській області від 29.05.2015 року за обліками значиться ОСОБА_2,15.06.1961 р. н., зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14).

Таким чином позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір в сумі 243 грн 60 коп., який підтверджується документально, стягується з відповідача на рахунок позивача (а.с. 2).

Керуючись статями 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Кредитної спілки «Ізюм» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянки України, паспорт серія МТ 183731 від 30.10.2011 р., реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1, не працює, зареєстрована і проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Кредитної спілки «Ізюм» (64300, м. Ізюм Харківська область, вул. Соборна, 51/17, , п/р 5600 в АКІБ «УкрСиббанк» в м. Ізюмі, МФО 351005) заборгованість по кредитному договору № М-2821 від 12 лютого 2014 року в сумі 2 796 гривень 00 копійок, та судові витрати в сумі 243 гривні 60 копійок, а разом суму 3 039 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в строк 10 днів з дня отримання копії рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області.

Головуючий: суддя -