Срава № 527/978/14-ц
номер провадження 2/527/2/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретарі - Папенко Л.І.,

з участю: представника позивача ( відповідача по зустрічному позову) - ОСОБА_1,

представника відповідача (позивача по зустрічному позову) - ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ДТП та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

25.04.2014 року позивач по первісному позову ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом ( з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) до відповідача ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, мотивуючи тим, що 31.10.2013 року близько 17 год. 30 хв. в смт. Градизьк, Глобинського району по вул. Гвардійська, у напрямку автодороги Бориспіль - Дніпропетровська, рухався мотоцикл Урал-М67-36 д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5, під керуванням ОСОБА_6, який не впорався з керуванням та допустив виїзд на зустрічну смугу та зіткнення з автомобілем ВАЗ 210112, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_7За наслідками ДТП Глобинським РВ УМВС України в Полтавській області було розпочато кримінальне провадження № 0000777 за ч. 2 ст. 286 КК України.Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 1289 від 17.01.2014 року, водій мотоцикла Урал-М67-36 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6. мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ 210112 д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3.В даній дорожній ситуації дії водія мотоцикла Урал-М67-36 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 10.1 «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з пригодою.03.03.2014 року у зв'язку з тим, що в діях водія ОСОБА_3 відсутній склад злочину, передбачений ст. 286 КК України, а в діях водія ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, однак від отриманих після ДТП травм водій ОСОБА_6 помер у лікарні, кримінальне провадження № 0000777 - закрито. Постанова про закриття кримінального провадження ні потерпілим, ні іншою особою не оскаржена і є чинною. Позивач ОСОБА_3 вважає, що незаконними протиправними діями водія ОСОБА_6 йому було завдано матеріальної та моральної шкоди, розмір матеріальної шкоди. З посиланням на ст.ст. 1218, 1231, 1187,1188 ЦК України, прохає стягнути з ОСОБА_4, яка є спадкоємицею померлого ОСОБА_6, 12825 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, та судові витрати по справі.

12.06.2014 року представником ОСОБА_4 за дорученням ОСОБА_2 подано до суду зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої смертю фізичної особи, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, мотивуючи позовні вимоги тим, що вина ОСОБА_6 у скоєнні ДТП не встановлювалася, у покійного ОСОБА_6 залишилася осиротіла 4-х літня донька - ОСОБА_8 та непрацююча вдова. Посилаючись на норми ст.ст. 1200, 1167, 1168 ЦК України, в обґрунтування розміру моральної шкоди, вказала, що завдана непоправна психологічна травма в першу чергу доньці. Після смерті батька вона дуже змінились. Вона стала замкнутою, часто плаче, втратила цікавість до навчання, сторониться дітей, постійно сумна. Замінити їй батьківську любов вже ніхто не зможе. Спостереження за донькою, її стражданнями, приносить позивачу по зустрічному позову найбільші душевні муки. Не стало коханої людини. Ввесь тягар матеріального забезпечення, виховання доньки ліг на плечі ОСОБА_4 Втрата чоловіка, необхідність самостійно виховувати та утримувати дитину, вплинули на реалізацію намірів і ділових стосунків, змусили її істотно змінити організацію свого життя, обмежити матеріальні витрати на утримання сім'ї, суттєво змінити умови життя, перерозподілити трудові обов'язки по веденню домашнього господарства, порушити плани на майбутнє.Розмір спричиненої моральної шкоди їй та доньці ОСОБА_4 оцінила в 300000 грн.

Згідно ухвали Глобинського районного суду від 12.06.2014 року, позовні заяви об'єднані в одне провадження.

25.09.2014 року представником позивача по зустрічному позову ОСОБА_2 направлено до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої ОСОБА_4 збільшила розмір завданої їй та доньці моральної шкоди до 400000 грн. Крім того, з посиланням на ст.ст. 1201, 1193 ЦК України, прохала стягнути з відповідача ОСОБА_3 витрати на поховання в сумі 11575 грн., та з посиланням на ст. 1200 ЦК України, прохала стягнути з ОСОБА_3 на її користь шкоду, завдану малолітній доньці ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 333 грн. щомісячно до досягнення нею 18 років.

Позивач по первісному позову (відповідач по зустрічному) ОСОБА_3 направив до суду заяву про розгляд справи без його участі з участю його представника ОСОБА_1, позовні вимоги підтримав ( а.с. 50).

Представник ОСОБА_1 первісний позов підтримав з підстав, зазначених у ньому та просив задовольнити, у задоволенні зустрічного позову прохав відмовити, вказавши, що всі позовні вимоги, які у ньому заявлені, підлягають стягненню з винної особи, яким згідно матеріалів справи є ОСОБА_6

Відповідач по первісному позову (позивач по зустрічному позову) ОСОБА_4 направила до суду заяву про розгляду справи без її участі, з участю її представника ОСОБА_2 ( а.с. 107).

Представник ОСОБА_2 проти задоволення первісного позову заперечував, вказавши, що відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України, шкода повинна відшкодовуватися винною особою, вина особи встановлюється вироком суду, оскільки вироку суду не існує, то вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні ДТП не доведена, направив письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Ч.1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають.

Судом встановлено, що 31.10.2013 року близько 17 год. 30 хв. в смт. Градизьк Глобинського району по вул. Гвардійська, у напрямку автодороги Бориспіль - Дніпропетровська, рухався мотоцикл Урал- М 67-36 д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_5, під керуванням ОСОБА_6, який не впорався з керуванням та допустив виїзд на зустрічну смугу та зіткнення з автомобілем ВАЗ 210112 д.н.з. НОМЕР_1, який належить та під керуванням ОСОБА_7(позивач по справі).

Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, після чого був доставлений до 3-ї міської лікарні м. Кременчука, де помер.

За наслідками ДТП Глобинським РВ УМВС України в Полтавській області було розпочато кримінальне провадження № 0000777 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 1289 від 17.01.2014 року, проведеної в межах кримінального провадження: - водій мотоцикла Урал-М67-36 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6. мав технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем ВАЗ 210112 д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3; - в даній дорожній ситуації дії водія мотоцикла Урал-М67-36 ОСОБА_6 не відповідали вимогам п. 10.1 «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з пригодою; -технічна можливість запобігти зіткненню з боку водія автомобіля ВАЗ 210112 ОСОБА_3 не визначалася його односторонніми діями; - в даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля ВАЗ 210112 ОСОБА_3 відсутні будь - які невідповідності вимогам «Правил дорожнього руху України», які б з технічної точки зору знаходилися у причинному зв'язку з виникненням даної пригоди.

03.03.2014 року згідно постанови слідчого СВ Глобинського РВ УМВС України в Полтавській області Наріжної В.Г. кримінальне провадження № 0000777 було закрито з посиланням на те, що в діях водія ОСОБА_3. відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, а в діях водія ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, однак від отриманих після ДТП травм водій ОСОБА_6 помер у лікарні,

Вищевказана постанова про закриття кримінального провадження ніким із учасників кримінального провадження не оскаржувалася та є чинною.

Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як встановлено в судовому засіданні й підтверджується матеріалами цивільної справи, матеріалами кримінального провадження № 0000777, висновком судової автотехнічної експертизи № 1289 від 17.01.2014 року, дослідженими в їх сукупності, винним у вчиненні дорожньо - транспортної пригоди був водій мотоцикла Урал-М67-36 ОСОБА_6, порушення ним Правил дорожнього руху знаходяться в причинному звязку зі спричиненням наслідків дорожньо - транспортної пригоді.

Представником відповідача не наведено мотивів щодо відсутності вини ОСОБА_6 чи наявності вини ОСОБА_3 у спричиненні дорожньо - транспортної пригоди та її наслідків. Враховуючи викладене, посилання представника відповідача по первісному позову на відсутність вини ОСОБА_6 у вчиненні ДТП є безпідставним та не підтверджено належними та допустимими доказами.

Твердження представника позивача, що вина ОСОБА_6 повинна бути встановлена рішенням суду, не відповідає положенням п. 4 ППВСУ № 4 від 01.03.2013 року, згідно якого відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

Посилання представника відповідача ОСОБА_2 на те, що мотоцикл Урал - М67-36 д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_11 і саме він має нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки спростовують п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», згідно якого особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди, автомобілю ВАЗ 210112 д.н.з. НОМЕР_1, власником якого є позивач ОСОБА_3, було спричинено матеріальні збитки. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 983 від 26.01.2015 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 210112 днз НОМЕР_1 складає 12825,05 грн.( а.с.147 )

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_3, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла його дружина ОСОБА_4, що підтверджується документами, що містяться в спадковій справі № 85, індекс 02-14 ( а.с. 39-44).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 4 ст.1231 ЦК України, до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержавно ними у спадщину.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрів щодо об'єкта нерухомого майна, ОСОБА_6 був власником будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1, загальною вартістю 28759 грн., що є вартістю спадкового майна, тобто вартість спадкового майна перевищує розмір матеріальної шкоди ( а.с.180)

Зазначені обставини підтверджені належними та допустимими доказами, які не спростовані відповідачем.

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_4 не прийняла спадщину, оскільки не оформила свідоцтва про право на спадщину не ґрунтується на нормах чинного законодавства. Більш того, ч. 2 ст. 1281 ЦК України встановлено 6-місячний строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців.

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом у строк, встановлений ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Отже, враховуючи те, що з вини ОСОБА_6 була завдана майнова шкода позивачу ОСОБА_3, а його спадкоємець ОСОБА_4 є правонаступником у відшкодуванні шкоди в межах розміру спадкового майна, суд приходить до висновку про правомірність позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з ОСОБА_4 на його користь матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в сумі 12825 гривень.

Зустрічний позов не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_4 в обґрунтування позовних вимог про стягнення шкоди, завданої смертю потерпілого посилається на ст.1200 ЦК України, яка встановлює, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні. Як встановлено в ході судового засідання та не спростовано позивачем по зустрічному позову ОСОБА_4 та її представником ОСОБА_2, ОСОБА_6 не був визнаний потерпілим в результаті дорожньо - транспортної пригоди, а є особою, винною у вчиненні ДТП та її наслідках, тобто посилання на ст. 1200 ЦК України як на підставу зустрічного позову є не вірним. В зв'язку з вищенаведеним, не підлягають також задоволенню вимоги зустрічного позову про стягнення з ОСОБА_3 витрати на поховання.

В зустрічному позові ОСОБА_4 також прохає стягнути з ОСОБА_3 на її користь моральну шкоду в розмірі 400000 грн. посилаючись на п.1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України. Проте вказана норма встановлює відшкодування моральної шкоди незалежно від вини фізичної особи, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Проте, в судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що смерть ОСОБА_6 настала внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, тобто у відповідності до ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Частиною 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, в тому числі, витрати на правову допомогу, витрати на проведення експертизи.

Враховуючи викладене, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача по первісному позову понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. (а.с.1) та витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1968 грн.

Крім того, представником позивача ОСОБА_1 залучено до матеріалів цивільної справи договір про надання правової допомоги від 14.04.2014 року, розрахунок суми правової допомоги від 26.02.2015 року та квитанцію № 26/02 від 26.02.2015 року про оплату позивачем правової допомоги. В зв'язку з викладеним, з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 4384,80 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 16,1166,1188,1231 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 12825 (дванадцять тисяч вісімсот двадцять п'ять ) грн.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., витрати на правову допомогу в сумі 4384 ( чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп., витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи в сумі 1968 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Глобинський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька