10 червня 2015 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючої одноособово судді Гайда-Герасименко О.Д.,
при секретарі Завацькій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Одесаобленерго в особі Білгород-Дністровського району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-
Публічне акціонерне товариство Одесаобленерго в особі Білгород-Дністровського району електричних мереж звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
В судове засідання представник позивача не зявився, але надав заяву згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив справу слухати в його відсутність.
В судове засідання відповідач не зявився, про час та місце судового засідання, був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.
В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.11.2007 року ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив квартиру АДРЕСА_1, договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №5333.
Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеса від 06 листопада 2014 року неналежний відповідач ОСОБА_2 був замінений на належного відповідача ОСОБА_1.
Відповідно до п.42 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, споживачі електроенергії зобовязані дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів; забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача; невідкладно повідомляти енергопостачальника про недоліки в роботі приладу обліку; оплачувати спожиту-електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; вносити плату за спожиту електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку.
Пунктом 19 Правил передбачено, що розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі фактичних показань приладів обліку.
Таким чином, зобовязання за договором на користування електричною енергією як в частині оплат так і в частині дотримання вимог нормативно-технічних документів з забезпеченням технічного стану та безпечної експлуатації електроустановок мають виконуватися споживачем належним чином та у відповідності до укладеного договору та положень діючого законодавства.
Відповідно до загальних положень Закону України „Про житлово-комунальні слуги, комунальні послуги - це результат господарської шьності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом.
Отже, до поняття житлово-комунальна послуга з урахуванням розподілу житлово-комунальних послуг залежно від функціонального призначення, у відповідності до ч.1 ст.13 Закону, відносять централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо.
Наведеним Законом передбачено, що виконавець послуг це суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відновідно до умов договору, в яких одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену, послугу.
У відповідності до предмету та мети Закон визначає основні засади правовідносин між його субєктами (органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, власниками, виробниками, виконавцями та споживачами) у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг.
Крім того, Закон України «Про електроенергетику» регулює відносини повязані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням електричної та теплової енергії, за нормами якого постачання електричної енергії - це надання електричної енергії за допомогою технічних засобів передачі та розподілу електричної енергії на підставі договору, а споживачі енергії - це субєкти господарської діяльності та фізичні особи, що використовують енергію для власних потреб на підставі договору про її продаж та купівлю.
З викладеного можливо зробити висновок, що енергопостачання це послуга в результаті якої споживач отримує електричну енергію.
Звідси, вбачається про безспірність вимог заявника, тобто відсутність спору про право таких вимог, оскільки наведені вимоги випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин та такі вимоги цілком обґрунтовано у відповідності до цивільно-процесуального законодавства підпадають під такий механізм захисту неоспорюваних прав, як - судовий наказ.
Відповідно до п.53 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. Розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків, але не більше терміну позовної давності.
Відповідно до ч.4 ст.26 Закону України Про електроенергетику споживач електроенергії несе відповідальність згідно із законодавством за порушення умов договору та правил користування електроенергією, затверджених Кабінетом Міністрів України. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до п.53 Правил у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем.
Відповідно до п.6 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок викрадення електричної енергії, затв. Постановою Кабінету міністрів України від 8 лютого 2006 року №122 у разі відмови споживача відшкодувати збитки підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення збитків здійснюється в судовому порядку.
Як вбачається з показань електролічильника №369028 за особовим рахунком №369028 боржника за період з 23.12.2010 року по 20.11.2013 року, спожито електричної енергії на 1060 грн. 47 коп..
Таким чином, заборгованість боржника за спожиту електричну енергію складає 1060 грн. 47 коп..
Крім того, у судовому засіданні доведено, що позивач поніс додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 229,40 гривень.
Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами. Відповідно до змісту ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи вищевикладене, що суд вважає, що позов публічного акціонерного товариства Одесаобленерго в особі Білгород-Дністровського району електричних мереж до ОСОБА_1 про відшкодування нанесених матеріальних збитків обґрунтований та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.26-27 Закону України Про електроенергетику, п.п.42, 48, 53 Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 для населення, ст.610 ЦК України, ст.ст.10, 11, 88, ч.4 ст.169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву публічного акціонерного товариства Одесаобленерго в особі Білгород-Дністровського району електричних мереж до ОСОБА_1 про відшкодування нанесених матеріальних збитків задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Одесаобленерго завданих збитків у розмірі 1060 грн. 47 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Одесаобленерго судові витрати в сумі 229,40 грн..
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя