Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.

при секретарі Станкевичу Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Просто - страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «Просто - страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16.09.2011 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Мітсубіші Грандіс», проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час перебудування зі зміною напрямку руху, не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого, на тротуарі здійснила наїзд на пішоходів ОСОБА_4, ОСОБА_5В та позивача, у звязку із чим спричинила позивачу тілесні ушкодження середньої тяжкості. Відповідальність ОСОБА_2 за вчинення ДТП передбачена у полісі обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власника наземного транспортного засобу ОСОБА_3 «Просто - страхування», автомобіля марки «Мітсубіші Грандіс». З моменту ДТП вона перебуває на лікуванні, що тягне за собою постійні матеріальні витрати. Крім того, внаслідок ДТП їй завдано моральну шкоду, яка виразилась в тому, що нею пережиті негативні емоції під час вчинення ДТП, внаслідок якого вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, у звязку з чим вона страждає від фізичного болю та перебуває на постійному лікуванні, порушений її нормальний життєвий уклад. Уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з ОСОБА_3 «Просто - страхування» на її корись 2 476,00 грн. матеріальної шкоди та 5 000,00 моральної шкоди, з ОСОБА_2 на її користь 290974,00 грн. моральної коди.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, давши аналогічні пояснення, просять позов задовольнити з мотивів, викладених у фабулі позову.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги заперечив, та пояснив, що розмір відшкодування моральної та матеріальної шкоди є необґрунтованим. У задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 «Просто - страхування» в судовому засіданні проти заявленого позову заперечив. Пояснив, що позивач не зверталась до ОСОБА_3 «Просто - страхування» про виплату страхового відшкодування. Оскільки дій щодо відмови чи заборони ОСОБА_1 у реалізації нею її прав на отримання страхового відшкодування, з боку ОСОБА_3 «Просто - страхування» не здійснювалось, вважає, що в ОСОБА_1А відсутні підстави для звернення до суду за захистом її прав, які страховиком не порушувались.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2, 16.09.2011 року о 13.30 год. керуючи автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись ним на вул. ОСОБА_7 у напрямку пр.Т.Шевченка у м.Львові, під час паркування на тротуарі біля будинку №4, порушила вимоги: Р 1 п.п.1.5; 1.10 (в частині визначення терміну «небезпека для руху»); Р 10 п.10.1; Р 11 п.п.11.2, 11.13; Р13 п.13.1 Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що вона проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час перебудування та зміни напрямку руху не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого, на тротуарі здійснила наїзд на пішоходів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, у звязку із чим спричинила їм тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 06.08.2012 року, ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 300 неоподаткованих мінімумів громадян 5100,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на 1 рік. Цивільний позов ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 10 000,00 грн. морального відшкодування, на користь ОСОБА_5, ОСОБА_1 по 8 000,00 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Науково дослідного експертного криміналістичного центру ГУ МВС України у Львівській області 2 532, 60 грн. стягнуто з ОСОБА_2 на користь Управління охорони здоровя Департаменту Гуманітарної політики Львівської міської ради 8 965,10 грн. за стаціонарне лікування потерпілих.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 13.11.2012 року, вирок Галицького районного суду м.Львова від 06.08.2012 року відносно засудженої ОСОБА_2 змінено. Вирок в частині вирішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Скасовано рішення суду про стягнення з засудженої ОСОБА_2 8 965,10 грн. на користь Управління охорони здоровя Департаменту Гуманітарної політики Львівської міської ради у відшкодуванні витрат на стаціонарне лікування потерпілих.

Статтями 10 і 60 ЦК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст. 1187 ЦК України, п. 1 ч. 2 ст.1167 ЦК України). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

Згідно із приписами ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже суд приходить до висновку, що обставини дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16.09.2011 року, за наслідками якої позивач отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також винність відповідача ОСОБА_2 у цій дорожньо-транспортній пригоді, визначені у вироку Галицького районного суду м. Львова від 06.08.2012 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи.

Крім цього, судом встановлено, що 16.12.2010 року ОСОБА_3 "Просто-страхування" та ОСОБА_2 (власник автомобіля) уклали договір (І-типу), Поліс № ВЕ/4866067, обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, автомобіля НОМЕР_2.

Відповідно до ст. 15 Закону України від 01.07.2004 року № 1961-ІV "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" (в редакції станом на 16.09.2011 року), договір типу-1 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності укладається на умовах страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоровю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах.

13.08.2011 року набрав чинності Закон України № 3565-VІ від 05.07.2011 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо усунення надмірного державного регулювання у сфері автомобільних перевезень".

Відповідно до ст. 16 ЗУ "Про дорожній рух" (із змінами, внесеними Законом № 3565-VІ від 05.07.2011 року), водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що станом на 16.09.2011 року відповідач ОСОБА_2 керувала автомобілем НОМЕР_3 на законних підставах, оскільки на той час мала необхідні документи (посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс).

За аналогією закону (ст. 8 ЦК України), експлуатацією транспортного засобу на законних підставах слід вважати при наявності документів, визначених у ст. 16 ЗУ "Про дорожній рух" в редакції станом на день досліджуваної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, відповідно до ст. 6 Закону № 1961-ІV дорожньо-транспортна подія, яка сталася 16.09.2011 року є страховим випадком, оскільки відбулася за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_3 і внаслідок цієї події настає цивільно-правова відповідальність особи за шкоду, заподіяну здоровю потерпілої ОСОБА_1

Згідно із ст. 22 Закону № 1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В свою чергу, відповідно до ст. 23 Закону № 1961-ІV шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя.

У Полісі № ВЕ/4866067 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, автомобіля НОМЕР_2, страхова сума за шкоду, заподіяну життю і здоровю на одного потерпілого визначена у межах 100 000,00 грн.

Суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_3 «Просто страхування» 2 476,00 грн. підлягає до задоволення, оскільки це відшкодування повязане з лікуванням потерпілої внаслідок настання страхового випадку, докази якого позивачем суду представлені в повному обсязі.

Разом з тим, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї та близьких родичів.

Згідно висновку № 828 судово - психологічної експертизи у цивільній справі №1304/11293/12, від 11.07.2013 року, ситуація, повязана із вчиненням ОСОБА_2 злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, є психотравмувальною для ОСОБА_1 внаслідок якої їй завдані страждання (моральна шкода). ОСОБА_1 спричинені страждання (моральна шкода) внаслідок того, що 16.09.2011 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_4, здійснила наїзд на ОСОБА_1 В залежності від ряду факторів, орієнтовно - рекомендована сума компенсації моральної шкоди становить від 121,5 до 864,0 мінімальних заробітних плат. Однак суд не може погодитись із висновком експерта щодо розміру відшкодування моральної шкоди оскільки він, у цій частині, не відповідає обєктивним обставинам справи.

В судовому засіданні встановлено, що протиправними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу завдано моральну шкоду, оскільки будучи здоровою людиною позивач з вини відповідача, отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження у виді травми лівої руки у вигляді закритого перелому верхньої третини плечової кістки зі зміщенням, котра могла бути заподіяна 16.09.2011 року в момент дорожньо - транспортної пригоди. Ця травма викликала тривалий розлад функцій лівої руки та за даною ознакою відноситься до тілесного ушкодження середньої тяжкості, згідно висновку судово медичної експертизи №426/11 від 28.09.2011 року.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння, яке характеризується необережною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості, тому вважає, що достатнім та необхідним відшкодуванням заподіяної моральної шкоди позивачу з вини відповідача буде сума 10 000, 00 грн.

В свою чергу, відповідно до ст. 26-1 Закону № 1961-ІV, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Враховуючи те, що у Полісі № ВЕ/4866067 страхова сума за шкоду, заподіяну здоровю на одного потерпілого визначена у межах 100 000,00 грн., із страхової компанії "Просто страхування" слід стягнути в користь позивача ОСОБА_8 5 000,00 грн. відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в користь позивача ОСОБА_1 різницю між визначеним для відшкодування розміром моральної шкоди 10000,00 грн. і страховою виплатою в розмірі 5 000,00 грн., що складає 5 000,00 грн.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. З ОСОБА_3 «Просто-страхування» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2 476,00 грн. матеріальної шкоди та 5 000,00 моральної шкоди, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-216, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 23, 526, 530, 629, 988, 990, 992, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. 27 Закону України " Про страхування", суд ,-

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» на користь ОСОБА_1 2 476,00 грн. матеріальної шкоди та 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Стягнути солідарно з Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1713,60 грн. судових витрат повязаних із проведенням експертизи.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто - страхування» на користь держави 487,20 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя О.Р.Юрків.