Справа № 663/1373/15-ц
Провадження № 2-н/663/18/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті наказного провадження

05 червня 2015 року м. Скадовськ

Суддя Скадовського районного суду Херсонської області Шульга К. М., розглянувши матеріали заяви комунального підприємства «Очисні споруди» Скадовської міської ради Херсонської області про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги з водовідведення з ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Очисні споруди» Скадовської міської ради Херсонської області (далі КП «Очисні споруди) звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості послуги за надані послуги у сумі 2201,49 грн. основного боргу, інфляційні збитки у сумі 1063,54 грн., пеню у сумі 398,51 грн. та 3% річних у сумі 95,64 грн.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (ст.96 ЦПК України).

Питання відкриття наказного провадження, повернення заяви про видачу судового наказу та відмови у відкритті наказного провадження регулюється ст.100 ЦПК України, зокрема, відповідно до ч.3 вказаної статті суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу; із заяви і поданих документів вбачається спір про право; наявні обставини, зазначені у пунктах 2-5 частини другої ст.122 цього Кодексу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємоповязані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу (ч.5 ст.100 ЦПК України).

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулює наказне провадження, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи прийнята постанова №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження». Так, п.9 вказаної Постанови передбачено, що наявність спору про право (п.2 ч.3 ст.100 ЦПК України), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише в позовному провадженні (ч. 3 ст.267 ЦК України). Відповідно до п.13 цієї якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

ОСОБА_1 вбачається з доданих до заяви матеріалів, заявлено вимогу про стягнення пені, що не передбачено ст.96 ЦПК України, але взаємоповязану з іншими його вимогами і окремий їх розгляд неможливий, у звязку з чим наявний спір про право.

Крім того, згідно розрахунку заборгованості пеня нараховувалась з травня 2012 року, що суперечить вимогам ч.2 ст.258 ЦК України, якою встановлено спеціальну позовну давність в один рік до вимог про стягнення пені.

Зважаючи на положення ст.ст.256-268 ЦК України, суд приходить до висновку, що частину заявлених вимог предявлено поза межами встановленого строку позовної давності. Вказане згідно положеньст.267 ЦК України дає право боржнику клопотати в ході розгляду даного спору про застосування позовної давності до таких вимог, що в порядку наказного провадження не передбачено.

Крім того, договір про надання послуг з водовідведення з ОСОБА_1 укладено 26.02.2015, а заборгованість стягується за період з травня 2012 (в тому числі із посиланням на наявність заборгованості на початок місяця) по квітень 2015 року включно.

Таким чином, суд вбачає обставини, які підлягають перевірці та доказуванню при розгляді справи, що виключає можливість вирішення заявлених вимог в порядку наказного провадження.

За вказаних обставин у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити, оскільки у вимозі про стягнення вказаної суми заборгованості вбачається спір про право, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст.96, 100, 101, 293 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкриті провадження за заявою комунального підприємства «Очисні споруди» Скадовської міської ради Херсонської області про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги з водовідведення з ОСОБА_1.

Розяснити заявнику право на звернення з заявленими вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Херсонської області через Скадовський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя К. М. Шульга