Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Буцяка З.І. секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

з участю ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Рівненського міського суду від 12 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача, визнання правочину недійсним, стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду від 12 грудня 2014 року позов задоволено: визнано недійсною угоду №302143 від 08 жовтня 2009 року, укладену між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» (далі ТОВ «Авто Просто»).

Стягнуто з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 кошти на суму 63 596 грн. 06 коп., сплачені на виконання угоди №302143 від 08 жовтня 2009 року, та 879 грн. 56 коп. судового збору.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі та доповненні до неї ТОВ „Авто Просто вказувало на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначало, що судом не враховано норми Закону України № 3462-ІV від 02.06.2011 року про внесення зміни до ч.1 ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, яким вказану статтю було доповнено пунктом 11-1, згідно з яким адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах віднесено до фінансових послуг.

Вказувало, що суд визнав недійсним угоду через незазначення у ній основних технічно-якісних характеристик автомобіля, підприємства, з яким укладено договір на постачання, виробника та дистрибютора, однак предметом угоди є не купівлі-продаж автомобіля, а надання послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля, марка та базова комплектація зазначені в додатку №1.

Доводило, що у правовідносинах сторін відсутні ознаки пірамідальної схеми. На відміну від так званих пірамід ТОВ „Авто Просто укладає договори з кожним контрагентом (споживачем), виконує умови договорів, передає автомобілі, повертає кошти за розірваними договорами та сплачує податки.

___________________________________________________________________________________

Справа №569/16178/14-ц Головуючий в суді І інст. ОСОБА_4

Провадження № 22-ц /787/282/2015р. Суддя-доповідач ОСОБА_5

Вказувало, що 12 листопада 2012 року набуло чинності Розпорядження № 1676 від 09 жовтня 2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг „Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах , що ще раз підтвердило хибність висновків суду про те, що діяльність , яку здійснює ТОВ „Авто Просто є утворенням пірамідальних схем, оскільки регулюється та контролюється Державою в особі Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Доводило, що з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (09.01.2012 року) до прийняття Національною комісією розпорядження № 1676 від 09 жовтня 2012 року (12.11.2012 року) був відсутній механізм врегулювання відносин між органом, що уповноважений видавати ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, та фінансовими установами, які мають намір їх отримати.

Враховуючи наведене та дату укладення між сторонами угоди - 26.05.2011 року, покликання суду на те, що ТОВ «Авто Просто» зобовязане було мати ліцензію на день підписання угоди є необґрунтованим.

Зазначало, що судом невірно надана правова оцінка правовідносинам сторін та застосовано норму ст. 19 ЗУ "Про захист прав споживачів", яка не підлягала застосуванню.

Покликалося на постанову Верховного Суду України від 11.09.2013 року, якою скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 28.11.2012 року у справі за позовом ОСОБА_6, якою ВССУ підтвердив висновки апеляційного суду Рівненської області про те, що ТОВ «Авто Просто» здійснює діяльність заборонену п.7 ч.3 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». В цій постанові зазначено, що «придбання товарів у групах передбачає надання споживачу товару в обмін на внесення ним коштів і за умови отримання відповідного дозволу є легітимною підприємницькою діяльністю».

З цих підстав товариство просило рішення Рівненського міського суду від 12 грудня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Представник ТОВ «Авто Просто» ОСОБА_3 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, визнаючи угоду, укладену між сторонами, недійсною та стягуючи кошти з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції виходив з того, що укладена угода № 302143 від 08 жовтня 2009 року з Додатками до неї, суперечить Закону України "Про захист прав споживачів" внаслідок здійснення ТОВ "Авто Просто" нечесної підприємницької практики та неліцензованої господарської діяльності і містить несправедливі умови.

Такий висновок місцевого суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 жовтня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Авто Просто" було укладено угоду № 302143, предметом якої є надання йому, як учаснику програми послуг, спрямованих на придбання товару, а саме автомобіля марки «Chery» модель «Eastar», вартість якого складає 87 150, 00 грн. (Додаток № 1 до угоди № 302143), через програму "Авто Так", організовану ТОВ "Авто Просто". Опис діяльності зазначеної програми відображено у Правилах функціонування системи придбання в групах "Авто Так" (Додаток №02 до угоди № 302143). На виконання угоди №302143 позивач сплатив відповідачу платежів на загальну суму 63 596, 06 грн., що стверджується копіями квитанцій, наявних у матеріалах справи.

Вважаючи, що оспорюваний правочин укладений всупереч вимог закону, оскільки відповідач здійснює нечесну і непрозору підприємницьку діяльність, а угода містить несправедливі умови відносно позивача як споживача надаваних послуг, ОСОБА_1 8 жовтня 2014 року звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом визнанням договору недійсним та поверненням сплачених коштів.

Відповідно до ст.10 та ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обставини недійсності оспорюваної угоди позивачем не доведено та з матеріалів справи таких не вбачається.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Предметом оспорюваної Угоди сторін, укладеної в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ "Авто Просто" гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобовязань, передбачених Угодою, а згідно ст.3 цієї ж Угоди зобовязується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди.

Згідно ст. 8.2 додатку № 2 до Угоди поняття "право на отримання автомобіля" означає право учасника одержати автомобіль та обовязок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобовязання. Водночас ТОВ "Авто Просто " зобовязане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі.

Відповідно до Угоди між ТОВ "Авто Просто " та виробником (дистрибютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобовязаний передати автомобіль учаснику, що одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 додатку № 2).

Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до Угоди, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль.

Сплачені чисті внески у звязку зі зміною ціни автомобіля перерахунку не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє імя споживач зобовязаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати 100% від ціни автомобіля.

Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ "Авто Просто" виконання свого зобовязання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з учасників, який належним чином виконує зобовязання за Угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до Угоди). Різниця між споживачами учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобовязань.

Діяльність ТОВ "Авто Просто" з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття "фінансова послуга".

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Суд зазначених вимог закону не врахував і до правовідносин сторін не застосував.

Законодавцем 02.06.2011 року ч.1 ст.4 ЗУ „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг доповнена п. 11-1, згідно якого адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах віднесено до фінансових послуг, і цей пункт набрав чинності 8 січня 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України таст.5 ЦК України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної сили в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

На час укладення угоди № № 302143 від 8 жовтня 2009 року між сторонами, такий вид послуг, як адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, законодавцем не був віднесений до переліку фінансових послуг, які передбачені ч.1 ст.4 ЗУ „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, а тому для здійснення відповідачем такої діяльності на той час, ліцензія не потребувалась.

Враховуючи те, що ТОВ "Авто Просто" 15 січня 2013 року, тобто після укладення спірної угоди, отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не можна вважати правильним висновок суду про те, що така діяльність здійснюється товариством неправомірно, у т.ч. й до введення законом ліцензування такої діяльності.

Якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару, визначає умови (схему фінансування тощо), за яких такий товар може бути одержаний (у т.ч. закріплює відповідні права та обов'язки сторін), то до такого правочину не може бути застосовано визначення "пірамідальної схеми".

Тому висновок суду першої інстанції що відповідач здійснює нечесну і непрозору підприємницьку діяльність, а угода містить несправедливі умови відносно позивача як споживача надаваних послуг, групах, який ґрунтується тільки на факті неотримання автомобілів усіма учасниками групи одночасно, а лише окремими учасниками й у певній послідовності, є помилковим.

Хибним є й висновок суду про введення позивача в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача.

Абзац другий ч. 1 ст. 230 ЦК України передбачає, що обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Як вбачається з матеріалів справи, під час укладення договору ОСОБА_1 отримав примірник договору та додатки до нього, які містять опис послуг ТОВ "Авто Просто".

Відповідно до ст. 19 договору його підписання та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору й додатків до нього.

Висновок місцевого суду про наявність обману та ознак "пірамідальної схеми" у діях ТОВ "Авто Просто" під час укладення оспорюваного правочину є помилковим і не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про щахист прав споживачів" у взаємозв'язку з нормами Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції на підставі ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" дійшов висновку про те, що укладена сторонами угода порушує права позивача, а умови договору є несправедливими.

При цьому суд неправильно застосував норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", не встановивши, у чому саме полягає несправедливість окремих положень правочину і не вказав, чи є зазначена обставина відповідно до цієї норми підставою для зміни або визнання недійсними саме цих (яких конкретно) умов оспорюваного договору та чи є підстави для визнання недійсним правочину в цілому. Зазначивши, що підставою недійсності є несправедливість умов договору, суд послався на норму ч. 6 ст. 19 цього Закону, яка регулює питання недійсності угоди у зв'язку зі здійсненням нечесної підприємницької практики (недобросовісна конкуренція та діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною).

В той же час ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить інші самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом частини 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 цього Закону). Суд не взяв до уваги, що ст.ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

З норми ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" видно, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак:

1) умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦПК України );

2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін;

3) умови договору завдають шкоди споживачеві.

Суд першої інстанції наведених положень не врахував та не вказав, на підставі яких ознак, зазначених у ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", визначив умови договору як несправедливі, і чи тягне несправедливість цих умов недійсність договору в цілому, та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Задовольняючи апеляційну скаргу, колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом України в своїй Постанові від 11 вересня 2013 року, ухваленій в справі №6-40цс 13 за заявою ТОВ "Авто Просто" про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 листопада 2012 року у справі за позовом до ТОВ "Авто Просто" про визнання угоди недійсною, відшкодування майнової і моральної шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України.

Мотивами для ухвалення нового рішення відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є неправильне застосування норм матеріального права, які підлягали застосуванню.

На підставі ст.ст. 203, 215, 230 ЦК України, ст.ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг", керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 324-425 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 12 грудня 2014 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Просто" про захист прав споживача, визнання договору недійсним та повернення сплачених коштів.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: