АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Винту Ю. М.

Суддів : Кулянда М.І., Одинака О.О.

При секретарі : Паучек І.І.

За участі : відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ПАТ КБ «Приватбанк» на рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 17 квітня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 18.07.2008 року був укладений кредитний договір № D33ENN00000002 за умовами якого, відповідач отримав кредит в розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 17.07.2012 року. Відповідачем умови договору виконувались не належним чином, у звязку із чим, станом на 17.12.2014 року виникла заборгованість в сумі 125447,29 грн. з яких: заборгованість за кредитом - 11595,29 грн; заборгованість зі сплати процентів - 7313,24 грн; заборгованість з пені за користування кредитом - 105827,74 грн.; заборгованість по комісії - 711,02 грн.; штраф (фіксована частина) 250 грн.; штраф (процентна складова) - 1027,46 грн.

Оскільки заочним рішенням Індустріального суду м.Дніпропетровська від 01.06.2012 року із відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» вже було стягнуто заборгованість по даному кредитному договору в розмірі 104898,11 грн., просили стягнути різницю між новою заборгованістю та стягнутою заборгованістю за заочним рішенням, що складає 20549,18 грн.

Рішенням Садгірського районного суду м.Чернівці від 17 квітня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення Садгірського районного суду м.Чернівці від 17 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов. Вважає, що приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним доказам, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

№ 22ц-794/834/15р. Головуючий у 1 інстанції: Мілінчук С.В.

Категорія : 19/27 Доповідач: Винту Ю.М

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Зібраними по справі доказами встановлено, що згідно кредитного договору № D33ENN00000002 від 18.07.2008 року відповідачці було надано кредит в розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом строком на 48 місяців.

З розрахунку позивача видно, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов договору, загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 17.12.2014р. становить 125447,29 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК У країни).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Оскільки заочним рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 01.06.2012 року із відповідача на користь банку вже було стягнуто заборгованість по даному кредитному договору в розмірі 104898,11 грн., судом першої інстанції було зроблено правильний висновок, що нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних, неустойки тощо поза строком дії кредитного договору(після ухвалення рішення Індустріального судом м. Дніпропетровська) законом не передбачено.

Разом із тим між сторонами виникли зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Але з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивачем позов з підстав визначених ст.625 ЦК України не заявлявся.

Відповідно до ст.ст.10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Всупереч вимогам ст.ст.60, 131 ЦПК України, позивачем не надано суду першої інстанції належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального й процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити. суду м.Чернівці від 17 квітня 2015 року - залишити без змін.

Рішення Садгірського районного

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :