АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1792/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, вивчивши матеріали справи, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 12 лютого 2015 р. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позовній заяві зазначалося, що відповідно до укладеного договору від 6 травня 2006 року ОСОБА_6 отримав кредит в розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач погодився з тим, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком Договір, підтвердивши свою згоду підписом у заяві.

Відповідно до п. 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

У порушення норм закону та Умов договору, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 8 січня 2015 р. він має перед банком заборгованість в сумі 13 099,29 грн., яка складається: 1 620,36 грн. - заборгованість за кредитом; 11 478,93 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; а також відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг з відповідача підлягають стягненню штрафи, що входять в суму заборгованості: 500 грн. - штраф (фіксована частина); 494,56 - штраф (процентна складова).

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 3 207,99 грн., яка була стягнута за судовим наказом Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 30 жовтня 2008 р. з відповідача ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

Тому банк просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 6 травня 2006 р. в сумі 10 885,87 грн. та судові витрати по справі.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу в якій просить про його скасування та ухвалення по справі нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема зазначала, що судом безпідставно було застосовано до позовних вимог строк позовної давності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника банку Костецького О.І., який підтримав апеляційну скаргу, заперечення проти доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно із вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору .

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Ст. 610 цього Кодексу визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Ч. 2 ст. 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 20 березня 2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що 6 травня 2006 р. між банком та ОСОБА_6 було укладено договір, на підставі якого він отримав кредит у розмірі 4 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Про згоду відповідача на укладення договору саме в такій формі та ознайомлення відповідача з Умовами та правилами надання кредиту свідчить його підпис на заяві.

Зокрема, із тексту заяви вбачається, що він згодний, що така заява разом із запропонованими ПриватБанком Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, і зобов'язався про всі зміни повідомляти банк не пізніше 15 днів з моменту їх виникнення. Своїм підписом він підтвердив факт про надану йому повну інформацію про умови кредитування в ПриватБанку, а також його місцезнаходження та інше.

Власним підписом в Заяві позичальника відповідач засвідчив і згоду і ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Пунктом 9.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання.

Судом також було встановлено, що строк дії банківської картки закінчився у червні 2007 р.

У порушення зазначених вище норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконував, що стало підставою для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу.

30 жовтня 2008 р. суддею Чонобаївського районного суду Черкаської області було видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_6 на користь банку 3 207 грн. 99 коп. заборгованості за кредитним договором.

Оскільки, на час видачі вказаного судового наказу строк дії договору закінчився у червні 2007 р. і цим судовим наказом з боржника були стягнуті всі передбачені договором суми боргу, то суд обґрунтовано прийшов до висновку про безпідставність позову банку про стягнення з відповідача процентів та штрафних санкцій, передбачених кредитним договором за період з травня 2006 р. по січень 2015 р.

Про стягнення з відповідача на користь банку сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України банк вимог не заявляв, тому суд їх не розглядав.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не прийняв до уваги ту обставину, що умовами договору було передбачено пролонгацію дії договору кожні 12 місяців, у разі якщо сторони не заявили про при припинення дії договору, тому він діє до цього часу, колегія суддів не може прийняти до уваги, зважаючи на те, що пролонгація договору можлива у разі, якщо обидві сторони виконують умови договору і їх волевиявлення направлене на продовження договірних відносин. Невиконання однією із сторін умов договору, у даній справі стороною ОСОБА_6 по погашенню суми кредиту та нарахованих відсотків, не свідчить про його волевиявлення продовжити дію договору на новий строк.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно застосував до вимог банку строк позовної давності, оскільки з мотивувальної частини рішення суду вбачається, що суд відмовив у задоволенні позову по суті вимог, а не у зв'язку з пропуском строку давності.

Колегія суддів також приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду вимогам ст. 213 ЦПК України не відповідають дійсності, тому не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12 травня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :