Справа № 183/2368/15
№ 2/183/1874/15
24 червня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Мельника О.М.,
за участю секретаря судового засідання Гончарової С.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Будинкоуправління №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, та зняти його з реєстрації за цією адресою.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що її чоловіку ОСОБА_2 на склад сімї з трьох осіб була надана у користування окрема двокімнатна квартира АДРЕСА_2, в яку останній та члени його сімї вселилися на підставі ордеру № 159, виданого Гвардійською КЕЧ району 24 вересня 1999 року. З моменту розлучення у 2007 році відповідач ОСОБА_2 в даній квартирі не проживає, починаючи з 2008 року комунальні платежі не сплачує. На теперішній час позивач є основним квартиронаймачем вказаної квартири і самостійно несе всі витрати на її утримання. Відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти останнього з реєстрації.
В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
Представник третьої особи в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вважає позовні вимоги обґрунтованими.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та членам його сімї дружині ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1), доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, Гвардійською КЕЧ району Дніпропетровської області видано ордер № 159 від 24 вересня 1999 року на право вселення та проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 20).
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу, 27 березня 2007 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с.9).
Згідно довідки № 509 БУ № 2 Гвардійської КЕЧ району від 18 березня 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).
Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи від 27 квітня 2015 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 27).
Згідно зі ст. 71 Житлового кодексу України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Із заяви Будинкоуправління №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району суд вбачає, що починаючи з 2008 року будь-яких заяв від ОСОБА_2 про продовження строку його відсутності в спірній квартирі з поважних причин понад шість місяців не надходило.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.
Судом досліджено акт № 26 від 11 березня 2015 року, складений комісією Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, згідно якого в квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_2 не проживає з грудня 2008 року, що також підтверджується сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.10).
В судовому засіданні позивач своє клопотання про допит свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5, подане разом із позовною заявою, просив не розглядати, оскільки вважає це недоцільним і зайвим. У звязку із цим суд не приймає до уваги додані позивачем до позовної заяви письмові пояснення вказаних осіб.
З матеріалів справи суд вбачає, що позивач на даний час є основним квартиронаймачем спірної квартири, особовий рахунок на квартиру оформлений на позивача, позивач самостійно несе всі витрати на утримання житлового приміщення, що підтверджується договорами про надання житлово-комунальних послуг від 01.04.2015 року (а.с.21-23), квитанціями про оплату житлово-комунальних послуг (а.с.14-19).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні з грудня 2008 року, тобто більше шести років, участі в оплаті комунальних послуг не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання.
Тому позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд вважає обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою, то вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Тобто спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», підзаконними нормативними актами, визначено позасудовий порядок вирішення і оформлення питань зняття з реєстрації місця проживання особи, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та інших органів державної влади.
Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що відноситься до компетенції органів Державної міграційної служби України, і суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки у такий спосіб суд своїм рішенням всупереч вимог закону підмінив би юрисдикційну діяльність іншого органу державної влади.
А тому, в цій частині позовних вимог позивачу слід відмовити.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 гривень, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,57,60,88,209, 212-215,224,226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Будинкоуправління №2 Гвардійської квартирно-експлуатаційної частини району про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Повний текст рішення складено 30.06.2015 року.

Суддя О.М. Мельник