Справа № 2018/2-4157/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2015 року

Київський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Невядомського Д.В.

при секретарі Кузнецовій А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «УКРСОЦБАНК» про визнання недійсним кредитного договору в частині третейського застереження, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УКРСОЦБАНК» про визнання недійсним кредитного договору в частині третейського застереження.

В обґрунтування свого уточненого позову вказав, що 20 червня 2007р. між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено Договір кредиту № 861/27/39-18/7-69, відповідно до умов якого Позивачу було надано грошові кошти у кредит 121 045 дол. США. Строк кредиту встановлювався до 10 червня 2032 року.

Пунктом 6.2. Кредитного договору встановлено, що «у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів. Сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те. що спір розглядається одноособово третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, б. 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається ОСОБА_2 або ОСОБА_3 у порядку черговості, вказаному у пункті. У разі якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду яри Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

п. 6.5. Кредитного договору підлягає визнанню його недійсним виходячи з наступного:

Відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам Закону.

Відповідно до ч. 1,4ст. 12 ЗУ «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вон підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Верховним Судом України надіслано для використання у практичній діяльності судів узагальнення практики застосування судами ЗУ «Про третейські суди № 9-71 від 27 квітня 2009 року де в п.5 зазначено, що якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди. Судам необхідно звернути увагу, що така норма передбачає обізнаність сторін третейської угоди з умовами регламенту та їх згоду з такими умовами, що такс ж має рути підтверджене належними доказами. Третейська угода обов'язково повинна містити вказівку на вичерпне коло питань, які передаються на третейський розгляд.

Види і форма третейської угоди визначена статтею 12 вказаного Закону, відповідно до якої належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду спору.

Як вбачається з пункту 6.2 договору кредиту укладеного між сторонами, викладена в ньому третейська угода не відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про третейські суди», оскільки не містить конкретного зазначення всіх істотних умов та предмету спору.

Оскільки третейська угода є різновидом цивільно-правового правочину, вона має відповідати також встановленим цивільним законодавством вимогам , а саме ст.. 203 ЦК України, і наслідки недодержання яких передбачені статтями 215,216 ЦК України.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Девір проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року, звернення фізичних та/або юридичних осіб до третейського суду є правомірним, якщо відмова від послуг державного суду відбулася за вільним волевиявленням сторін спору.

Вільним волевиявлення позивача при укладенні договору, коли спору ще не існувало, але системно аналізуючи законодавство щодо розгляду справ третейськими судами, вважаю, що воно повинно бути вільним при зверненні до третейського суду, коли вже виник спір. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в ухвалі від 12 серпня 2009 року.

В даному випадку відсутнє вільне волевиявлення сторони у спорі ОСОБА_1 щодо розгляду справи третейським судом.

В судовому засідання представник позивача свій уточнений позов підтримав, а представник відповідача проти позову заперечував з тих підстав, що третейське застереження у договорі позивача з Банком від 20 червня 2007 р. відповідає вимогам ст.. 12 Закону України «Про третейські суди», а нові вимоги до такого застереження встановлені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» від 05.03.2009 року. Крім того, позивачем не наведено підстав для визнання такого застереження, як правочину, недійсним, згідно ст.. 203, 215 ЦК України. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі.

Вислухавши сторони, дослідивши надані сторонами докази та інші матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 20 червня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у розмірі 121 045 доларів США зі сплатою 12, 25 % річних з кінцевим терміном погашення 10 червня 2032 року.

У ст. 6 кредитного договору сторони погодили порядок врегулювання спорів, які можуть виникнути у зв'язку з укладенням та виконанням положень договору.

Підпункт 6.2. кредитного договору містить третейське застереження про передачу спору на вирішення третейським судом. Сторони дійшли згоди про те, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів спір розглядається одноособовим суддею Ярошовцем В.М. Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться по вул. М. Раскової, 15 у м. Києві. У разі неможливості розгляду спору указаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз О.А. або ОСОБА_3 у порядку черговості, указаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеними у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.

За положеннями ч. 1 ст. 5 Закону України «Про третейські суди» (у редакції від 14 квітня 2006 року), юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує (ч. ч. 1, 4 ст. 12 Закону України «Про третейські суди»).

З Кредитного договору вбачається, що згоду на передачу справи на розгляд третейського суду сторонами закріплено у тексті самого кредитного договору окремим підпунктом, тому третейське застереження є невід'ємною частиною кредитного договору (ст. 13 Закону України «Про третейські суди»).

Доказів того, що позивач діяв не добровільно, з застосуванням до нього примусу, омани, або він не мав цивільної дієздатності щодо укладення і підписання третейського застереження, як невідємної частини кредитного договору, суду, всупереч вимог ст.. 60 ЦПК України, не надано.

На підставі вказаного третейського застереження за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 9 грудня 2010 року із ОСОБА_4 стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 001 406, 06 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 114, 209, 212, 213 - 215, 218 ЦПК України,-

В и р і ш и В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «УКРСОЦБАНК» про визнання недійсним кредитного договору в частині третейського застереження відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Невядомський