Номер провадження: 22-ц/785/5408/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

ОСОБА_2

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представників позивачки ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника відповідача, ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова група», - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,

в с т а н о в и л а:

26 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 15 квітня 2014 року о 16.48 год. водій, відповідач ОСОБА_8, керуючи автомобілем Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_9, рухаючись по вул. Пушкінській, 7 в м. Одесі допустив зіткнення з автомобілем BMW Z4, реєстраційний номер НОМЕР_2, під її керуванням. Внаслідок ДТП належний їй автомобіль отримав механічні пошкодження, а вона зазнала тілесні ушкодження у вигляді «забиття шийного відділу хребта, розтягнення звязок …». Згідно із страховим полісом №АС/1619733 від 18 квітня 2013 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована в ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова компанія», ліміт відповідальності страховика становить 50000 грн., розмір франшизи 510 грн. 29 квітня 2014 року вона звернулась до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, сума майнових збитків з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ на запчастини становила 32903,39 грн. 09 жовтня 2014 року страхова компанія сплатила страхове відшкодування в розмірі 26653,18 грн. Згідно висновку

спеціалістів ТОВ «Феміда та Немезида» №12/11/14-1, складеного 12 листопада 2014 року оцінювач ОСОБА_10, вартість майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля позивачки, урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ на запчастини становить 43984,02 грн., тому страхова компанія повинна доплатити їй 17430,84 грн. (43984,02 грн. 26653,18 грн.). Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_9 повинні сплатити їй солідарно майнову шкоду в розмірі 57147,75 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн. Відповідач ОСОБА_8 повинен сплатити їй франшизу в сумі 510 грн.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, позивачка ОСОБА_3 просила суд стягнути на її користь солідарно з відповідачів ОСОБА_8, ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 57147,76 грн., моральну шкоду в розмірі 10000 грн., франшизу в розмірі 510 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн., з відповідача, ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова компанія», майнову шкоду в розмірі 1й7430,84 грн. (а.с. 3-8, 31-36).

Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилися.

Представник відповідача, ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова група», проти задоволення позову заперечував і своїх письмових поясненнях зазначав, що 18 квітня 2013 року між страховою компанією та відповідачем ОСОБА_9 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/1619733 водія автомобіля Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_1. 15 квітня 2014 року сталася ДТП за участю транспортного засобу Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_8 та транспортного засобу BMW Z4, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3 18 квітня 2014 року до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування звернувся відповідач ОСОБА_9, 29 квітня 2014 року до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування звернулась ОСОБА_3 Страховою компанією було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості відновленого ремонту транспортного засобу BMW Z4 з урахуванням зносу. Згідно Звіту №05-002 від 17 травня 2014 року, вартість відновленого ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 27047,37 грн. Страхове відшкодування зменшується на суму франшизи: 27047,37 грн. 510 грн. = 26537,37 грн. 09 жовтня 20154 року сума страхового відшкодування в розмірі 26537,37 грн. була перерахована позивачці, тому страхова компанія виповнила свій обовязок у повному обсязі (а.с. 37-38).

Рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_3 задоволено частково. Суд стягнув на користь позивачки з відповідача, ПАТ Страхова компанія «Українська страхова група» майнову шкоду в розмірі 17430,84 грн., з відповідача ОСОБА_8 майнову шкоду в розмірі 57147,76 грн., франшизу в сумі 510 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2923,20 грн., по сплаті судового збору в сумі 787,38 грн., а всього 64368,34 грн. В решті позову відмовлено (а.с. 77-80).

В апеляційній скарзі відповідач, ПАТ Страхова компанія «Українська страхова група», просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з страхової компані 17430,87 грн. скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову до страхової компанії, мотивуючи тим, що суд першої інстанції в цій частині вимог порушив норми процесуального і матеріального права (а.с. 84-87).

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідача, ПАТ Страхова компанія «Українська страхова група», пояснення на апеляцію представників позивачки

ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5, представника відповідача, ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова група», - ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ПАТ Страхова компанія «Українська страхова група», підлягає задоволенню за таких підстав.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України, рішення суду першої інстанції переглядається в апеляційному порядку в частині задоволення вимог до відповідача ПАТ Страхова компанія «Українська страхова група».

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 квітня 2014 року о 16.48 год. водій, відповідач ОСОБА_8, керуючи автомобілем Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_9, рухаючись по вул. Пушкінській, 7 в м. Одесі допустив зіткнення з автомобілем BMW Z4, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням позивачки ОСОБА_3, що підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 13 червня 2014 року, якою відповідач ОСОБА_8 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 88-89).

Внаслідок ДТП належний їй автомобіль отримав механічні пошкодження, а вона зазнала тілесні ушкодження у вигляді «забиття шийного відділу хребта, розтягнення звязок …».

Згідно із страховим полісом №АС/1619733 від 18 квітня 2013 року цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Mitsubishi Pajero, реєстраційний номер НОМЕР_1, була застрахована в ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова компанія», ліміт відповідальності страховика становить 50000 грн., розмір франшизи 510 грн. (а.с. 39).

29 квітня 2014 року позивачка ОСОБА_3 звернулась до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, 09 жовтня 2014 року страхова компанія сплатила страхове відшкодування в розмірі 26653,18 грн.

Згідно висновку спеціалістів ТОВ «Феміда та Немезида» №12/11/14-1, складеного 12 листопада 2014 року оцінювачем ОСОБА_10 визначена вартість майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля позивачки, урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ на запчастини становить 43984,02 грн.

Задовольняючи позов до ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова компанія», суд першої інстанції виходив з того, що страхова компанія повинна доплатити позивачці ОСОБА_3 17430,84 грн. (43984,02 грн. 26653,18 грн.) з підстав, передбачених ч. 1 ст. 1194 ЦК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Згідно із чч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Разом із тим вартість усунення інших негативних наслідків має розумно відповідати межам порушеного права, за захистом якого спрямоване звернення позивача до суду.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди само собою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

У відповідності до вимог ст. 22 вказаного Закону та ст. 1194 ЦК України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п.п. 33.1. 33.1.3 ст. 33 вказаного Закону учасники дорожньо-транспортної пригоди зобовязані: терміново повідомити про дорожньо-транспортну пригоду відповідні органи Міністерства внутрішніх справ України; вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально; проінформувати один одного про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси.

Відповідно до ст. 35 вказаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з

дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Встановлено, що 18 квітня 2014 року до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування звернувся відповідач ОСОБА_9, 29 квітня 2014 року до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування звернулась ОСОБА_3 (а.с. 40-42).

Страховою компанією було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості відновленого ремонту транспортного засобу BMW Z4 з урахуванням зносу. Згідно Звіту №05-002 від 17 травня 2014 року, вартість відновленого ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 27047,37 грн. Страхове відшкодування зменшується на суму франшизи: 27047,37 грн. 510 грн. = 26537,37 грн. (а.с. 43-57,58).

09 жовтня 2014 року сума страхового відшкодування в розмірі 26537,37 грн. була перерахована позивачці (а.с. 59).

Згідно ст. ст. 3, 6 вказаного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Пунктами 9.1., 9.2 ст. 9 вказаного Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Статтею 22 вказаного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до

стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до пп. 36.2, 36.7 ст. 36 вказаного Закону у випадку незгоди потерпілої особи з запропонованим розміром відшкодуванням розмір відшкодування визначається експертним шляхом. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.

Позивачка ОСОБА_3 погодилась з сумою страхового відшкодування в розмірі 26537,37 грн. та 09 жовтня 2014 року отримала цю суму (а.с. 59), а 26 січня 2015 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова компанія» про відшкодування шкоди в порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України.

В порушення положень ст. ст. 212, 214, 215 ЦПК України суд першої інстанції не врахував зазначених вимог закону та не надав належної оцінки доказам наданим сторонами у справі у підтвердження розміру страхового відшкодування, та помилково дійшов висновку про те, що розмір відновленого ремонту автомобіля складає 101131, 78 грн., а розмір майнової шкоди завданої позивачу внаслідок пошкодження автомобіля 43984,02 грн.

На підтвердження зазначеного розміру майнової шкоди позивачка ОСОБА_3 Л.М. надала суду першої інстанції висновок спеціаліста ТОВ «Феміда та Немезида» №12/11/14-1, складеного 12 листопада 2014 року оцінювачем ОСОБА_10, у якому вартість майнової шкоди, завданої пошкодженням автомобіля позивачки, урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ на запчастини становить 43984,02 грн. (а.с. 16-22).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність

конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У частині 1 ст. 64 ЦПК України зазначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Аналізуючи зазначені положення закону, з'ясовуючи обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, та оцінюючи вказані докази з урахуванням належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо та у їх сукупності, колегія суддів відхиляє їх, так як вважає, що вказане експертне дослідження проведено без повідомлення відповідача, ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова група» та з порушенням положень Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №14524 листопада 2003 року (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1074/8395 від 24 листопада 2003 року), а тому не можливо вважати, що вказаний доказ є належним та переконливим й визначений ними розмір майнової шкоди не відповідає розумно межам порушеного права, за захистом якого спрямоване звернення позивача до суду.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що внаслідок ДТП позивачці ОСОБА_3 завдана майнова шкода в розмірі 27047,37 грн. грн., яка є належно оціненою шкодою й відшкодована потерпілій в повному обсязі, тому підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 1194 ЦК України немає. Відповідачем, ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова група», не порушені права позивачки й у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України це право не підлягає судовому захисту.

Отже, вимоги позивачки ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди з відповідача ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова група» є незаконними, необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а саме, ст. 1194 ЦК України, і процесуального права, а саме, ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову до відповідача, ОСОБА_6 «Страхова компанія «Українська страхова група».

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч.1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» задовольнити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року змінити й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

ОСОБА_11

ОСОБА_2