Номер провадження: 22-ц/785/5601/15
Головуючий у першій інстанції Калінюк Р. Б. Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Бабія А.П., Станкевича В.А.

при секретарі - Стадніченко А.І.

розглянувши цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Біляївського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року, -

встановила:

ПАТ "Дельта Банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило в рахунок виконання основного зобов'язання ОСОБА_2 щодо оплати заборгованості у розмірі 2 319 756,94 гривень, з яких: за кредитним договором № 0: відсотки - 34955,25 гривень; за додатковою угодою №1: сума заборгованості за кредитом - 1275 196,49 гривень; сума заборгованості за відсотками - 1009 605,20 гривень за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 19.09.2008 року, звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки №б/н від 19.09.2008 року шляхом передачі Іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта банк» на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,086 га (в тому числі 0,086 га - під будівлями і дворами), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель за основним цільовим призначенням до якої належить земельна ділянка - землі житлової та громадської забудови; житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного житлового черепашникового будинку під літ. «А», загальною площею 93,80 кв.м., в тому числі житловою площею 60,30 кв.м., та надвірними спорудами: «Б» - санвузол, «В» - кладова, «Г» - погріб, № 1-2 - огорожа, розташована на земельній ділянці розміром 0,086 га, та стягнути з відповідача на користь АТ «Дельта Банк» судовий збір у розмірі 3654,00 гривень.

Свої вимоги позивач мотивує тим, 19.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 (далі - Позичальник, Відповідач), було укладено кредитний договір №0 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер було змінено на 1) (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 100000 доларів США з розрахунку 12,50 % річних на строк з 19.09.2008 року по 19.09.2038 року.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.09.2008 року іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки № б/н від 19.09.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: земельна ділянка, площею 0,086 га (в тому числі 0,086 га - під будівлями і дворами), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель за основним цільовим призначенням до якої належить земельна ділянка - землі житлової та громадської забудови, яка стане власністю Іпотекодавця в майбутньому після отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку, а також житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного житлового черепашникового будинку під літ. «А», загальною площею 93,80 кв.м., в тому числі житловою площею 60,30 кв.м., та надвірними спорудами: «Б» - санвузол, «В» - кладова, «Г» - погріб, № 1-2 - огорожа, розташована на земельній ділянці розміром 0,086 га, яка придбана Іпотекодавцем на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Кушпиль С.М. 19.09.2008 року

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК». «08» грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта банк», (що підтверджується Договором купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011року).

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, станом на 01.10.2014 року за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 2319756,94 гривень.

В судове засідання представник позивача не з'явилась, однак надала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, та просила суд справу розглянути без участі представника позивача, та не заперечувала проти заочного розгляду вказаної цивільної справи.

Відповідач ОСОБА_2, до судового засідання повторно не з'явився.

Рішенням Біляївського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року позовні вимоги задоволені частково. Звернуто стягнення в рахунок виконання основного зобов'язання ОСОБА_2 щодо оплати заборгованості у розмірі 2319756,94 гривень з яких: за кредитним договором № 0: відсотки - 34 955,25 гривень; за додатковою угодою № 1: суми заборгованості за кредитом - 1275196,49 гривень; сума заборгованості за відсотками - 1009605,20 гривень за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.09.2008 року, за договором іпотеки №б/н від 19.09.2008 року шляхом передачі Іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, площею 0,086 га (в тому числі 0,086 га - під будівлями і дворами), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель за основним цільовим призначенням до якої належить земельна ділянка - землі житлової та громадської забудови.

Вирішено питання про судові витрати.

В іншій частині в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що 19.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_2 (далі - Позичальник, Відповідач), було укладено кредитний договір №0 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер було змінено на 1(а.с.23,24)) (далі - Договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 100000 доларів США з розрахунку 12,50 % річних на строк з 19.09.2008 року по 19.09.2038 року.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.61-67).

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.09.2008 року іпотекодавець ОСОБА_2 за договором іпотеки № б/н від 19.09.2008 року передав в іпотеку нерухоме майно: земельна ділянка, площею 0,086 га (в тому числі 0,086 га - під будівлями і дворами), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель за основним цільовим призначенням до якої належить земельна ділянка - землі житлової та громадської забудови, яка стане власністю Іпотекодавця в майбутньому після отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку.; житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається в цілому з одного житлового черепашникового будинку під літ. «А», загальною площею 93,80 кв.м., в тому числі житловою площею 60,30 кв.м., та надвірними спорудами: «Б» - санвузол, «В» - кладова, «Г» - погріб, № 1-2 - огорожа, розташована на земельній ділянці розміром 0,086 га.

На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «УКРСИББАНК».

08 грудня 2011 року між ПАТ «УКРСИББАНК» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

На підставі вказаного Договору до Позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника станом на 01.10.2014 року за Відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 2319756,94 гривень з яких: за кредитним договором № 0: відсотки -34955,25 гривень; за додатковою угодою № 1: сума заборгованості за кредитом - 1275196,49 гривень; сума заборгованості за відсотками - 1009605,20 гривень (а.с.37-45).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ст.514 ЦК України та вказаного Договору до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор мас право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст. 585 ЦК України, право застави виникає з моменту укладання договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст.7 ЗУ "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст.33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 36 ЗУ "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону;

Відповідно до ст.37 ЗУ "Про іпотеку", Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до п.39 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 30.04.2012 року, суди мають виходити з того, що не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду. В разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі, іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року (надалі ЗУ від 03.06.2014 року) передбачено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Правовідносини між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 містять всі умови, передбачені вищевказаним Законом від 03.06.2014 року, а саме: між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту (перша умова) (а.с.8-9). Кредит наданий в іноземній валюті, що підтверджується п.1.2.1 вказаного договору (друга умова) (а.с.8).Позивачем не надано суду доказів про те, що у відповідача у власності знаходиться інше, окрім житлового будинку який є предметом іпотеки, нерухоме житлове майно, відповідних клопотань про витребування інформації про знаходження у відповідача іншого нерухомого житлового майна позивачем до суду надано не було. Із вказаного суд першої інстанції зробив висновок, що зазначений житловий будинок, є єдиним об'єктом, що знаходиться у відповідача у власності (третя умова) та використовується ним як місце постійного проживання (четверта умова). Вказані факти спростовані позивачем не були.

З урахування вищезазначених обставин, а також вказаних норм права, суд першої інстанції вважав встановленим той факт, що у відповідача знаходиться у власності тільки спірний житловий будинок, що вбачається із договору іпотеки, та він використовується відповідачем як місце постійного проживання, що підтверджується довідкою, виданою Біляївським РВ ГУДМС України в Одеській області 09.02.2015 року за № 523. Як вбачається із п.1.2 іпотечного договору від 21.08.2008 року загальна площа житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 складає 93,80 кв.м., що не перевищує 250 метрів, передбачених Законом від 03.06.2014 року (п'ята умова).

Відповідно до ч.2 ст.414 ЦК України власник земельної ділянки має право володіти, користуватися нею в обсязі, встановленому договором із землекористувачем. Перехід права власності на земельну ділянку до іншої особи не впливає на обсяг права власника будівлі (споруди) щодо користування земельною ділянкою.

На підставі доведеного суд першої інстанції дійшов висновку про можливість часткового задоволення позову, а саме щодо задоволення позовних вимог позивача щодо звернення стягнення в рахунок виконання основного зобов'язання ОСОБА_2 щодо оплати заборгованості у розмірі 2319756,94 гривень з яких: за кредитним договором № 0: відсотки - 34 955,25 гривень; за додатковою угодою № 1: суми заборгованості за кредитом - 1275196,49 гривень; сума заборгованості за відсотками - 1009605,20 гривень за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 19.09.2008 року, шляхом передачі Іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта банк» на предмет іпотеки, а саме: земельна ділянка, площею 0,086 га (в тому числі 0,086 га - під будівлями і дворами), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель за основним цільовим призначенням до якої належить земельна ділянка - землі житлової та громадської забудови, з відмовою в задоволенні інших позовних вимог.

З зазначеними висновками суду першої інстанції не погоджується, приймаючи при цьому до уваги, що відповідачем не подавалася апеляційна скарга в частині визначення розміру кредитної заборгованості, що свідчить про його згоду з її розміром.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку частково задовольняючи позовні вимоги позивача, звертаючи стягнення в рахунок виконання основного зобов'язання ОСОБА_2 щодо оплати заборгованості за кредитним шляхом передачі позивачу предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за позивачем на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, а також дійшов помилкового висновку відмовляючи в задоволенні інших позовних вимогах в повному обсязі.

У правовій позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 15 квітня 2015 року № 6-46цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів визначено, що Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України від 3 червня 2014 року

№ 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" ( далі - Закон № 1304-VII) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що воно використовується як місце постійного проживання, загальна площа якого не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку.

За змістом статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи.

В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Колегія вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, оскільки іпотечний договір не містить застереження передбаченого ст. 37 Закону України "Про іпотеку" відповідно до якого Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до пункту 5.2.1 іпотечного договору (а.с. 51), передача Іпотекодержателю

права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку».

Позивачем не надано до матеріалів справи доказів про укладення між ним та відповідачем окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя про передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки.

На підставі наведеного колегія вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме земельної ділянки, площею 0,086 га (в тому числі 0,086 га - під будівлями і дворами), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель за основним цільовим призначенням до якої належить земельна ділянка - землі житлової та громадської забудови, а також на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається з одного житлового черепашникового будинку під літ. «А», загальною площею 93,80 кв.м., в тому числі житловою площею 60,30 кв.м., та надвірними спорудами: «Б» - санвузол, «В» - кладова, «Г» - погріб, № 1-2 - огорожа, розташована на земельній ділянці розміром 0,086 га. шляхом проведення прилюдних торгів з установленням початкової ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціна на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна, в рахунок виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково. Заочне рішення Біляївського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

В рахунок виконання основного зобов'язання ОСОБА_2 щодо оплати заборгованості у розмірі 2319756,94 гривень з яких:

за кредитним договором № 0: відсотки - 34 955,25 гривень;

за додатковою угодою № 1: суми заборгованості за кредитом - 1275196,49 гривень; сума заборгованості за відсотками - 1009605,20 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,086 га (в тому числі 0,086 га - під будівлями і дворами), яка розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що надана для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), категорія земель за основним цільовим призначенням до якої належить земельна ділянка - землі житлової та громадської забудови, а також на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що складається з одного житлового черепашникового будинку під літ. «А», загальною площею 93,80 кв.м., в тому числі житловою площею 60,30 кв.м., та надвірними спорудами: «Б» - санвузол, «В» - кладова, «Г» - погріб, № 1-2 - огорожа, розташована на земельній ділянці розміром 0,086 га. шляхом проведення прилюдних торгів з установленням початкової ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціна на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, незалежним експертом на стадії оцінки майна. Рішення суду не підлягає виконанню на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" судовий збір в сумі 2114,74 гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

А.П. Бабій

В.А. Станкевич