Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 червня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі суддів:

судді доповідача: Джуги С.Д.

суддів : Боднар О.В., Кеміня М.П.

при секретарі : Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання дитини, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 12.08.2000 року ними укладено шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 26 лютого 2014 року, які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Через подружню зраду відповідача та сварки вони припинили спільне проживання. За час подружнього життя відповідач був зареєстрований як приватний підприємець і вони разом здійснювали торгівельну діяльність з продажу побутової техніки. Однак, на початку вересня 2014 року, після того як нею поставлено питання про розірвання шлюбу, відповідач зареєстрував припинення своєї підприємницької діяльності, а дві торгові точки зареєстрував на свою матір і фактично продовжує здійснювати підприємницьку діяльність, маючи середньомісячний заробіток близько 10 000грн. Натомість вона залишилась без власного житла, змушена залишати семимісячну доньку для можливості самій заробляти кошти для забезпечення дітей. Відповідач також зобовязаний брати участь у витратах на утримання дітей. З врахуванням наведеного позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у сумі 5000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_1 ОСОБА_3 народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття, починаючи з 17.09.2014 року. Допущено негайне виконання рішення суду в частині одномісячного стягнення аліментів, стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просить зазначене рішення суду змінити та визначити стягнення аліментів на утримання дітей щомісячно у розмірі по 2 500грн. до досягнення ними повноліття, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, зокрема щодо матеріального становища відповідача, який спроможний сплачувати аліменти у розмірі заявленому в позовній заяві та її матеріального становища, яке є скрутним, оскільки наявність у неї дитини, якій щойно виповнилось один рік обмежує її діяльність на ринку праці.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, їх представників, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновків, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК України щодо меж розгляду справи апеляційним судом, по даній справі перевіряється в апеляційному порядку тільки розмір стягнених аліментів.

Судом першої інстанції правильно встановлені слідуючі обставини.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 серпня 2000року, від якого мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 26 лютого 2014 року, які проживають з позивачкою. Відповідач має нерегулярний мінливий дохід.

Згідно з ч.3ст 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу .

Згідно із ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції визначаючи розмір аліментів на дитину в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, не звернув уваги на вказані вимоги закону і не врахував в повній мірі, зокрема матеріальне становище платника аліментів відповідача та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за період спільного проживання з позивачкою був зареєстрований як фізична особа підприємець. 30 січня 2014 року відповідач ОСОБА_2 уклав трудовий договір з своєю матір'ю ОСОБА_5О, відповідно до якого він отимує щомісячно 1218 грн.(а.с.33-34). 16 лютого 2015 року ОСОБА_2 припинив підприємницьку діяльність (а.с.36). З договору оренди житла від 28 жовтня 2014 року вбачається, що відповідач винаймає для проживання трьох кімнатну квартиру, за яку щомісячно сплачує 3200грн. (а.с.35-36). З матеріалів справи вбачається, що відповідачу на праві праватної власності належать транспортні засоби: фургон маловантажний В марки «FORD» та фургон С марки « MERCEDES-BENZ». Відповідач ОСОБА_2 є молодою працездатною особою, інших утриманців не має, а тому має можливісті виконувати будь які роботи і отримувати доходи. Натомість позивачка має дитину однорічного віку, що обмежує її діяльність у матеріальному забезпеченні дітей.

Наведені обставини дають підстави колегії суддів для висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у більшому розмірі ніж той, який визначений судом першої інстанції і, вважає, що такий необхідно визначити у розмірі по 1000 грн.щомісячно на кожну дитину.

Даний розмір аліментів не є значним, не ставить відповідача у скрутне матеріальне становище та відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

В цій частині доводи апеляційної скарги є обгрунтованими і заслуговують на увагу.

За вказаних обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 13 травня 2015 року в частині щомісячного стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_1 ОСОБА_3 народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки - ОСОБА_1 ОСОБА_3 народження та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одної тисячі) грн. на кожну дитину щомісячно.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач:

Судді: