Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/1906/13-ц Головуючий у 1 інстанції
Справа № 22-ц/778/3276/15 Стоматов Е.Г.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Дзярука М.П.

Онищенко Е.А.

При секретарі: Книш С.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом знесення самочинно збудованої прибудови «А2», паркану № 10, самочинно збудованої прибудови літ. «а2», навісу «С» та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом відновлення товщини стін у кімнатах 1-4,1-2,1-3 та зміцнення стелі шляхом відновлення балок у кімнатах 1-4, 1-2, 1-3,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що сторони у справі є співвласниками домоволодіння , яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 У 1995-1996 роках ОСОБА_4 побудував без відповідних дозволів та погоджень із державними органами та без погодження з іншими співвласниками прибудову А2, площею 75 м?, яка впливає на цілісність будинку та встановив навколо прибудови А2 паркан № 2 висотою понад 2 м., чим закрив їй доступ до зовнішньої стіни кімнати 1-4 житлового будинку А-1 та як наслідок закрив металевим листом вказане вікно кімнати 1-4 з зовнішньої сторони. У 2012 році ОСОБА_5 самовільно перебудував навіс літ. «С» у капітальну споруду - санвузол, який збудував впритул без відступу від літньої кухні літ. «Б», внаслідок чого відбувається затоплення суміжної стіни та порушується цілісність усієї літньої кухні. Також у 2009 році ОСОБА_5 самовільно побудував прибудову літ. «а?» у притул до вікна кімнати 1-2, чим порушив нормальну інсоляцію житлового приміщення.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд зобов'язати ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні власністю за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованої прибудови «А-2», площею 75 м?., паркану № 10 та зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні власністю за адресою АДРЕСА_1 шляхом знесення самочинно збудованої прибудови літ. «а?» та навісу «С».

ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 у якому просив суд усунути перешкоди в користуванні 29/50 частин будинку АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відповідача відновити товщину стін у кімнатах 1-4,1-2, 1-3 та зміцнити стелю шляхом відновлення балок у кімнатах 1.-4, 1-2, 1-3.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено, також відмовлено і у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду в частині відмови їй у позові, постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду у вказаній частині скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким її позов задовольнити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожному на праві спільної часткової власності належить по 21/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2005 року про що є запис у реєстрі прав власності на нерухоме майно та технічному паспорті виготовленому станом на 3.02.2015 року.

У зазначеному свідоцтві про право на спадщину за заповітом вказано, що на земельній ділянці за вказаною адресою розташовано: житловий будинку літ. «А», житлова прибудова літ «А?», господарчі будівлі і споруди В.Е. - сараї, Б - літня кухня, З - душ, № 2 - водогін, № 3-10 - паркани, К - вольєр, І - замощення. Таким чином вбачається, що на час прийняття спадщини у 2005 році паркан № 10 існував, а не був самовільно встановлений ОСОБА_4

Згідно довідки ТОВ «ЗМБТІ» від 3.02.2015 року вбачається, що за спірним житловим будинком, рішенням виконкому Запорізької міської ради № 827 від 12.11.1953 року закріплена площа землекористування розміром 599 м?, самочинно зайнято землі 255 м?.

Згідно проекту Комунального підприємства «Градопроект» вбачається, що червона лінія забудови по парній стороні вул. Реконструктивна на ділянці від вул. Аеродромна до вул. Оранжерейна та по парній стороні вул. Оранжерейна на ділянці від вул. Реконструктивна до вул. Літакова перенесена, тому сарай літ. «О» знаходиться поза червоною лінією. А відповідно до архівного примірника з кадастрового кварталу розробленого КП «Градопроект», затвердженого Запорізькою міською радою червона лінія по вул. Літакова/вул. Оранжерейна, 45/28 перенесена, тому житлова прибудова літ «А?» знаходиться поза червоною лінією.

Судом першої інстанції також встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.1978 року ОСОБА_5 є власником 29/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 9.07.1978 року покупцю в постійне користування перейшли приміщення визначені в плані під номерами в будинку під літ. А-1 жила кімната 2-4=8,0 м?, кухня 2-5=6,8 м?, жила прибудова А?, а? - сіни, Е, В - сараї, Д - уборна, паркани залишились у спільному користуванні.

Відповідно висновку будівельно-технічного дослідження № 1736, складеного за результатами технічного обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 будівництво самовільних будівель, було здійснено з порушенням п. 3.25* ДБНЗЗ60-92** «Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 3.6.4 «Правил забудови м. Запоріжжя».

Судом першої інстанції також дана належна оцінка висновку експерта № 1908 від 17.12.2013 року, складеного за результатами технічного обстеження спірного будинку за яким порушень чинних державних будівельних норм України, станом на час огляду, за своїми конструктивними характеристиками, об'ємно-планувального вирішення використаним будівельним матеріалам, при дослідженні будівель і споруд: житлової прибудови літ. «А2», недобудованої прибудови літ. «а.2», навіс літ. «С», паркану літ. «№ 10», розташованих на земельній ділянці, що обслуговує спірне домоволодіння не виявлено. По своєму місцю розташування житлова прибудова літ. «А2», недобудованої прибудови літ. «а.2», навіс літ «С», паркану літ. «№ 10», не відповідають вимогам п. 3.19, 3.25* ДБНЗЗ60-92** «Містобудування, Планування і забудова міських і сільських поселень», п. 3.6.4 «Правил забудови м. Запоріжжя».

Також при ухваленні судового рішенні судом враховано висновок Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1694-14, складеного за результатами технічного обстеження спірного домоволодіння, демонтажні роботи дерев'яних балок в перекритті житлового будинку, повинні проводитись тільки після проведення розрахунку несучої спроможності конструктивних елементів споруд та виготовлення проектного рішення. Але оскільки в даному випадку проект відсутній, експерт вважає, що демонтажні роботи які були виконані в квартирі № 1 призвели додаткового навантаження. Проведення демонтажних робіт в приміщеннях квартири № 1 в сукупності з тривалим терміном експлуатації житлового будинку, додатковим навантаженням від спільної покрівлі з прибудовою, призведуть до порушення його несучої спроможності та наявних дефектів.

Крім того, за скаргою ОСОБА_3, інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Запорізькій області проводилась перевірка, щодо самовільновиконаних робіт з будівництва житлової прибудови літ. «А2» ОСОБА_4, однак його до адміністративної відповідальності за результатами перевірки притягнуто не було, а за ОСОБА_6 не зареєстроване право власності на жодне нерухоме майно за вказаною вище адресою.

З урахуванням викладеного, колегія погоджується з висновок суду про те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використані усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення особи до відповідальності. У даному випадку знесення спірних будівель не забезпечує справедливу рівновагу між інтересами суспільства та інтересами законного володільця спірних будівель й порушує його право на мирне володіння майном, що узгоджується з вимогами Європейської конвенції ст. ст.. 6, 13.

Судом першої інстанції також були досліджені витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за якими за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на кв. № 3 /3-3 кімн. в літ. «А», літ. «А2»/, за вказаною вище адресою та зазначено у технічному паспорті на садибний /індивідуальний/ житловий будинок виготовлений Запорізькою торгово-промисловою палатою 26.02.2015 року, а за ОСОБА_5 - 29/50 частин спірного будинку з прибудовою літ. «а?», сарай літ «О», навіс літ. «С», про що вказано також у технічному паспорті.

З урахуванням викладеного колегія погоджується з висновком суду про те, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Суд першої інстанції також обґрунтовано відмовив і у задоволенні зустрічного позову з урахуванням вищевикладених обставин і рішення суду в цій частині не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, оскільки суд першої інстанції відмовляючи у позові ОСОБА_3 виходив з висновку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз № 1694-14, складеного за результатами технічного обстеження спірного домоволодіння та інших обставин встановлених у ході розгляду справи.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: