Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/953/15-ц Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 24 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Техносервіс» про скасування договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2015 року

встановила:

У січні 2015 року ОСОБА_1, діючи в інтересах ОСОБА_2, звернувся з позовом до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Техносервіс» (далі ОСББ «Техносервіс») та просив визнати незаконним та скасувати договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 11.03.2008 р. В обґрунтування вимог зазначав, що ОСОБА_2 вказаний договір не підписувала. Крім того, вважає, що договір не відповідає вимогам Наказу Держжитлокомунгоспу № 141 від 27.08.2003 р. «Про затвердження Типового статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку та Типового договору відносин власників житлових і нежитлових приміщень та управителя», в ньому не зазначені термін дії договору, адреса місця проживання ОСОБА_2, інші реквізити. Враховуючи зазначене, просив позов задовольнити.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу

Як видно з матеріалів справи, 01 березня 2008 року між ОСББ «Техносервіс», а особі голови правління ОСОБА_1, та власником квартири №57 ОСОБА_2 укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, за умовами якого обєднання зобовязалося виконувати весь комплекс робіт з утримання будинку №10 по вул. Кибальчича в м. Житомирі та прибудинкової території, а ОСОБА_2, як співвласник вказаного багатоквартирного будинку, зобовязалася брати участь у витратах на виконання вказаних робіт відповідно до встановлених розцінок та тарифів. В договорі також зазначено інші права та обовязки сторін, договір підписаний обома сторонами (а.с.6).

Згідно з вимогами ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження своїх доводів про те, що оспорюваний договір підписаний не ОСОБА_2, а іншою особою, належних та допустимих доказів позивач суду не надала.

Представнику позивача, як судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанції, було розяснено про можливість призначення в справі почеркознавчої експертизи для зясування вищевказаної обставини, проте відповідних клопотань до суду він не заявляв.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у задоволенні позову.

Відсутність у договорі інформації щодо строку його дії, на що посилається апелянт, не є підставою для визнання правочину недійсним.

Доводи представника позивача про те, що ОСОБА_2 не є власником квартири АДРЕСА_1, а тому не мала права на укладення оспорюваного правочину, є безпідставними.

Так, рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 18.09.2014 р. у справі №296/12391/13-ц за позовом ОСББ „Техносервіс до ОСОБА_2 про стягнення боргу, яке набрало законної сили, встановлено що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована та є власником квартири АДРЕСА_2. (а.с.41).

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (п.3ст.61 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: