справа №619/1072/15-ц
провадження №2/619/761/15
РІШЕННЯ

іменем України

11 червня 2015 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом, -

встановив

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просила встановити факт, що ОСОБА_3 фактично і постійно проживання з 1997 року і по дійсний час зі спадкодавцями: дідом ОСОБА_5 та бабусею ОСОБА_6 в спадковому будинку, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Вільшани пров. Рози Люксембург №3-А; визнати за ОСОБА_3 право власності в цілому на житловий будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Вільшани пров. Рози Люксембург №3-А, в порядку спадкування за заповітом після смерті діда і бабусі. В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначила, що зазначений житловий будинок належить в цілому її дідові ОСОБА_5, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою, посвідченого державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори від 14.04.1981 року, зареєстровано в реєстрі за №1145. Даний спадковий житловий будинок був побудований подружжям ОСОБА_5 в шлюбі у 1981 році, він є спільною сумісною власністю подружжя. 20.09.2007 року помер ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина на ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Вільшани пров. Рози Люксембург №3-А. Спадкоємцями першої черги за законом були троє: переживша його дружина ОСОБА_6 т їх рідні діти - ОСОБА_4 (батько) і ОСОБА_7 (ОСОБА_6 до шлюбу) ОСОБА_8. Однак, померлий дід ОСОБА_5, за життя в 09.09.2001 року склав заповіт на все своє майно на випадок його смерті на імя - ОСОБА_3, таким чином позбавивши спадщини своїх дітей і дружину. На момент смерті ОСОБА_5, його дружині виповнилося 81 рік, тобто вона має право на обовязкову частку в спадщині, як непрацездатна особа (пенсіонер), згідно нимог ст.1241 ЦК України. Тобто в силу закону переживши дружина діда фактично успадкувала обовязкову частку в 1/12 частина - тобто половину тієї частки яка належала б їй в порядку спадкування по закону: (1/2 частина : 3 спадкоємця = 1/6 частина, половина якої складає 1/12 частина). В звязку з вищевказаним, загальна частка житлового будинку, що належить ОСОБА_6 - 7/12 частин (1/2 частина + 1/12 частина = 7/12 частин). Батько, як син померлого і тітка (донька померлого) спадщину не приймали після смерті їх батька ОСОБА_5. ОСОБА_3, спадщину прийняла, так як проживала постійно зі спадкодавцем ОСОБА_5, в вищевказаному спадковому житловому будинку. 08.11.2014 року померла бабуся ОСОБА_6. Після її смерті відкрилася спадщина на 7/12 частин житлового будинку, однак, померла бабуся ОСОБА_6, за життя склала заповіт на все своє майно на випадок її смерті на імя ОСОБА_3.

До суду надійшла заява ОСОБА_4, в якій він позов визнав повністю та справу просив розглядати у його відсутність.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_9 не зявився, подав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову та справу просив розглядати у його відсутність.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не зявилася, подала до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує у повному обсязі та просить справу розглядати у її відсутність.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Згідно заповіту, посвідченого 05.09.2001 року секретарем виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №492, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Вільшани пров. Рози Люксембург №3-А, заповідає ОСОБА_3.

Згідно заповіту, посвідченого 05.09.2001 року секретарем виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Дергачівського району Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №493, ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, відповідно до якого належну їй частину житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Вільшани пров. Рози Люксембург №3-А, заповідає ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ №134503 ОСОБА_5 помер 20 вересня 2007 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №466570 ОСОБА_6 померла 08 листопада 2014 року.

Згідно листа КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» від 03.03.2015 року, житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою Харківська область Дергачівський район сел. Вільшани пров. Рози Люксембург №3-А, належить в цілому ОСОБА_5, на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою.

Згідно технічного паспорту, виготовленого КП «Дергачівське районне бюро технічної інвентаризації», інвентаризаційна справа №2953, реєстровий номер 17-2819, на садибний (індивідуальний) житловий будинок №3-А, по пров. Рози Люксембург сел. Вільшани, власником житлового будинку є ОСОБА_5.

Згідно листа Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області від 21.05.2015 року, після смерті ОСОБА_5, померлого 20.09.2007 року згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до нотаріальної контори надійшла заява 23.11.2007 року від ОСОБА_7 про відмову від прийняття спадщини, заява 23.11.2007 року від ОСОБА_6, про відмову від прийняття спадщини, заява 29.02.2008 року від ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини. Більше заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило. Також після смерті ОСОБА_6, померлої 08.11.2014 року згідно перевірених алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час до нотаріальної контори в шести місячний термін заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило, спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів.

Як вбачається з довідки №201 від 02.03.2015, виданої Вільшанською селищною радою Дергачівського району харківської області, ОСОБА_3 з 1997 року по теперішній час фактично та постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до акту від 02.03.2015 року, складеного депутатом Вільшанською селищною радою Дергачівського району харківської області ОСОБА_10, з 1997 року по теперішній час ОСОБА_3 фактично та постійно проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. у 2007 році похоронила свого діда ОСОБА_5, а у 2014 році свою бабусю ОСОБА_6

Відповідно до ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути визнані факти, що призводять до виникнення, зміни чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Дослідивши письмові докази, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов в частині встановлення факту сумісного проживання підлягає задоволенню, оскільки є законні підстави, відповідач не заперечує проти задоволення позову, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують про наявність підстав для встановлення для встановлення факту, що ОСОБА_3 з 1997 року фактично і постійно проживала з її дідом ОСОБА_5 та її бабусею ОСОБА_6 в спадковому будинку, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Вільшани пров. Рози Люксембург №3-А.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач позов визнав, подавши відповідну заяву, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в звязку з чим, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

Пленум Верховного Суду України в п.1 своєї постанови №7 від 30.05.2008 року розяснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Так як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли після 01 січня 2004 року, то суд застосовує правила Цивільного кодексу України.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ч.1 ст.1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача про визнання права власності, оскільки позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6, спадщину фактично прийняла.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 58-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ухвалив

Позов ОСОБА_3 задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_3 з 1997 року фактично і постійно проживала з її дідом ОСОБА_5 та її бабусею ОСОБА_6 в спадковому будинку, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Вільшани пров. Рози Люксембург №3-А.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Вільшани пров. Рози Люксембург №3-А, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, який помер 20.09.2007 року, та ОСОБА_6, яка померла 08.11.2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є.А. Болибок