АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № ZRSWAU00140191 від 25.12.2006 року у розмірі 29 525,62 доларів США, а також стягнути солідарно з відповідачів 10 000 грн. та витрати, повязані зі сплатою судового збору. ( а.с.2 звор.)

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 жовтня 2012 року позов задоволено.

За заявою відповідача -2 вказане рішення було скасовано, ухвалою суду від 29 липня 2014 року. ( а.с.47)

У подальшому, 16 січня 2015 року зазначеним судом було ухвалено заочне рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням не погодився позивач, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене рішення не відповідає вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.12.2006 року між Приватбанком та ОСОБА_2укладено кредитний договір № ZRSWAU00140191, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 14 761,57 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 грудня 2013 року.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір поруки № 167, відповідно до умов якого відповідач 1 поручився за виконання відповідачем 2усіх обовязків за кредитним договором. Відповідно до п.2 зазначеного договору поруки, розмір відповідальності ПАТ «Акцент-Банк» перед ПАТ КБ «Приватбанк» обмежується сумою у розмірі 10000 грн.

Однак своїх зобовязань за кредитним договором ОСОБА_2 належним чином не виконує, а тому, станом на 12.09. 2012 року утворилась заборгованість в сумі 29 525,62 доларів США (офіційний курс НБУ-7,99), що еквівалентно 235 909,70 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 9103,47 доларів США, що еквівалентно 72 736,72 грн.; по процентам за користування кредитом 9772,66 доларів США, що еквівалентно 78 083,55 грн.; по комісії за користування кредитом 877,37 доларів США, що еквівалентно 7008,18 грн.; по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 9772,12 доларів США, що еквівалентно -78 079,23 грн.

Відмовляючи в задоволенні вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Проте, з таким висновком колегія суддів погодитися не може.

За змістом ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст.ст. 549, 550 ЦК України, неустойкою є штраф або пеня, та право на неї виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, визначений ч.2 вказаної статті або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Ухвалюючи рішення по суті, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем, у порушення ст.131 ЦПК України, не було надано належних доказів на підтвердження правильності розрахунку заборгованості, а саме - не надано інформації щодо реалізації автомобіля, переданого у заклад та зарахування даних коштів у рахунок погашення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів, справа розглянула за відсутності сторін, а отже судом не в повному обсязі були перевірені та досліджені надані позивачем докази, що призвело до неправильного вирішення спору.

Не визнаючи позовні вимоги, ОСОБА_2, в заяві про перегляд заочного рішення від 23 жовтня 2012 року зазначила, що кошти від реалізації автомобіля, які надійшли на її банківський рахунок, банком не були враховані при визначенні заборгованості.

При ухваленні рішення вказані заперечення судом першої інстанції були прийняті до уваги, що на думку колегії суддів є неправильним.

При зверненні з позовом, наданий банком розрахунок заборгованості проведено вірно, з урахуванням вказаних коштів, а також у відповідності з умовами Кредитного договору від 25.12.2006 року та нормами діючого матеріального закону. ( а.с.6) Дана обставина залишилася позо увагою суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості, а саме: за кредитом - 9103,47 доларів США, по відсоткам за користування кредитом 9772,66 доларів США, по комісії за користування кредитом 877,37 доларів США підлягають задоволенню, у звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2, умов кредитного договору.

Також підлягають задоволенню вимоги про солідарне стягнення з ПАТ «Акцент-банк» та ОСОБА_2І - 10 000 грн. на користь ПАТ КБ «Приватбанк».

Стосовно заборгованості відповідачки в частині пені в сумі 9772,12 доларів США, що еквівалентно -78 079,23 грн., то враховуючи положення ч.3 ст.551 ЦК України, яка передбачає зменшення за рішенням суду розміру неустойки, якщо вона значно перевищує розмір збитків і є неспівмірною стосовно заборгованості за кредитом, колегія суддів вважає за можливе визначити її розмір, який підлягає стягненню в сумі 30 000 грн.

Під час розгляду справи, в суді апеляційної інстанції, позивач надав уточнений розрахунок заборгованості, між тим колегія суддів не приймає його до уваги, оскільки його загальна сума та складові визначені станом на 18 червня 2015 року, виходячи з офіційного курсу долара НБУ 21,65, що суперечить позовним вимогам та ст.11 ЦПК України. Крім того, розмір пені визначений за період з 17.09.2011 року по 17.09.2012 року в сумі 9851,87 доларів США, яка перевищує первісну суму позову станом на 12.09.2012 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, на підставі п.п.1,3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог позивача, а саме: стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_2 в розмірі 19 753,50 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом - 9103,47 доларів США, за відсотками за користування кредитом 9772,66 доларів США, за комісією за користування кредитом 877,37 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 30 000 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За подання позовної заяви позивачем було сплачено 2359,98 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням, а тому, відповідно до вищевказаних вимог закону, частково підлягає стягненню 1879 грн., з ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк», в рівних частках з кожного по 939 грн., на користь ПАТ КБ «Приватбанк» .

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення. Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ZRSWAU00140191 від 25.12.2006 року станом на 12 вересня 2012 року у розмірі 19 753,50 доларів США, яка складається із заборгованості: за кредитом 9103,47 доларів США, по відсоткам за користування кредитом 9772,66 доларів США, по комісії за користування кредитом 877,37 доларів США, а також пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 30 000 грн.

Стягнути солідарно зПублічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в рівних частках по 939 грн. з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: