Справа № 431/1466/15-ц
Провадження 2/431/899 2015 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Форощука О.В.,

при секретарі Мозуль І.О.,

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про усунення перешкод у користуванні будинком та припинення реєстрації,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про усунення перешкод у користуванні будинком та припинення реєстрації, у якому просить суд зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні ним, як власником, будинком, розташованим за адресою: вул. Леніна, 47, с. Новоборове, Старобільського району Луганської області та Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зобовязати зняти відповідача з реєстрації у вказаному будинку.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Леніна, 47, с. Новоборове Старобільського району Луганської області. З відповідачкою не перебував у зареєстрованому шлюбі, а проживали як співмешканці. Відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована у належному йому будинку і проживає до цього часу, перешкоджаючи йому користуватися його власністю. Ніякого договору найму житлового приміщення в його будинку відповідачка не укладала і не бажає укладати. Прописка відповідачки перешкоджає йому користуватися субсидією, а відповідачка добровільно виписуватися не бажає. Відповідачка не робить комунальних платежів за користування зазначеним в позові будинком.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 24.04.2015 року та 14.05.2015 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а саме припинити реєстрацію відповідачки у належному йому будинку та не заперечував проти проживання відповідачки у належному йому будинку. У судове засідання 02.06.2015 р. не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася за невідомих суду підстав, про час та місце слухання справи була сповіщена своєчасно та належним чином згідно до вимог чинного законодавства, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки. У судовому засіданні 24.04.2015 року позов не визнала та заперечувала проти його задоволення, пояснила, що вона є цивільною дружиною позивача, з 2011 року вона зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Перешкод ОСОБА_1 у користуванні будинком вона не чинить. Зніматися з реєстрації не бажає, виселятися теж, оскільки не порушує ні своєю поведінкою, ні своїми діями ніякого закону.

Представник відповідача - Старобільського РВ УДМС України в Луганській області у судове засідання не зявився. У своїй письмовій заяві просив суд розглянути справу у відповідності до законодавства і просив справу розглянути за його відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що сторони познайомилися у 2009 році, а в 2010 році позивач ОСОБА_1 зареєстрував відповідачку ОСОБА_3 у належному йому будинку, вони разом проживали. Приблизно місяць назад відповідачка виїхала з будинку позивача. Реєстрація відповідачки у належному позивачу будинку заважає йому оформити субсидію.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що сторони по справі познайомилися у 2009 році. У звязку з тим, що ОСОБА_3 необхідно було оформити пенсію у Старобільському районі, позивач ОСОБА_1 зареєстрував її у належному йому будинку, вона з ним і проживала. Приблизно 28.04.-29.04.2015 року відповідачка виїхала з будинку позивача, вона (свідок) допомагала їй вантажити її речі. Відповідачка поясняла їй, що проживати з позивачем вона не бажає і виписуватися з його будинку не буде.

Пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 у суду сумніву не викликають, тому що вони не протиречать один другому, а також підтверджуються іншими доказами по справі.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Факт належності будинку № 47, розташованого за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Новоборове, вул. Леніна, позивачу ОСОБА_1 підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Старобільського районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_6 24.11.2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 4442, копією витягу з Державного реєстру правочинів, копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с.а.с. 5-7, 8, 9).

Те, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована у вказаному в позові будинку підтверджується довідкою Новоборівської сільської ради № 58 від 06.04.2015 року (а.с. 10).

Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 набув право власності на житло, а саме житловий будинок № 47, розташований за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Новоборове, вул. Леніна.

Своєю бездіяльністю, а саме не бажанням виписатись з будинку, відповідач перешкоджає позивачу володіти, користуватися і распоряджатися належним йому будинком, порушує вимоги ст.ст.16, 391 ЦК України, "Тимчасового порядку реєстрації физичних осіб за місцем проживання", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 35, оскільки його прописка (реєстрація) у належному позивачу будинку позбавляє позивача права користуватися будинком, а також змушує його нести зайві затрати по сплаті комунальних платежів (газ, світло, водопостачання, теплопостачання).

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Питання реєстрації знаходяться у веденні Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області відповідно до вимог ст.ст.6, 7,8,9,10, 11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" Однак, без письмової заяви відповідача ОСОБА_7 районний відділ Управління Державної міграційної служби України не може зняти її з реєстрації за вказаною адресою.

Суд вважає, що виходячи з наданих доказів і враховуючи принципи справедливості, змагальності, розумності, законності, та враховуючи інтереси позивача позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 10-11, 209-210, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про усунення перешкод у користуванні будинком та припинення реєстрації задовольнити в повному обсязі.

Зобовязати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_1 у користуванні житловим будинком за адресою: Луганська область, Старобільський район, с. Новоборове, вул. Леніна, 47 та знятися з реєстрації з вказаного будинку.

Зобовязати Старобільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти ОСОБА_3 з реєстрації у будинку № 47 по вул. Леніна в с. Новоборове Старобільського району Луганської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Форощук