Справа № 522/1723/15-ц
Провадження номер 2/522/4281/15
15 червня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Шенцевої О.П.,
при секретарі - Соболевій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу «Тойота Camry» державний номер НОМЕР_1 в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 26.08.2014 року у розмірі 10 403, 60 гривень, витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 650 гривень, а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 243, 60 гривень.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, просив справу слухати у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому порядку (згідно ст. 74 ЦПК України), поважних причин щодо своєї неявки суду не представив, чим позбавив суд можливості вислухати його пояснення та думку по суті. Заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надавав, про поважність причин неявки суду не повідомив.
Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у його відсутність, згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у порядку ст.ст. 224-225 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 26.08.2014 року, о 13-40 годині, водій ОСОБА_2, керуючи мотоциклом «Ява» державний номер НОМЕР_2 по вул. Успенській, 77 у м. Одесі не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію, в результаті чого скоїв зіткнення з попереду зупиненим автомобілем «Тойота» державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1
Власником автомобіля «Тойота» державний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_1, який належить йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 06 листопада 2007 року серія ВНС № 087288, виданого РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області.
На підставі ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Таким чином, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, був пошкоджений автомобіль позивача, що заподіяло йому матеріальну шкоду, і така шкода підлягає відшкодуванню відповідачем, з наступних підстав.
Власником транспортного засобу «Ява» державний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_3.
У відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Отже, обставини справи щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди та факту заподіяння шкоди позивачу саме з вини ОСОБА_2, в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню під час розгляду справи предметом якої є цивільно-правові наслідки дій відповідача.
Після дорожньо-транспортної пригоди, позивачу стало відомо про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не застрахована поліс відсутній.
20 жовтня 2014 року судовим експертом був складений висновок № 551 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Тойота Camry» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1
У відповідності до вказаного висновку розмір матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Тойота Camry» державний номер НОМЕР_1, пошкодженого при ДТП 26.08.2014 року на 20 жовтня 2014 року становить 10 403, 60 гривень.
Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.
Також згідно ст. 88 ЦПК підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 84, 88, 110, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 546, 549, 651, 1066, 1068, 1074 ЦК України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок пошкодження транспортного засобу «Тойота Camry» державний номер НОМЕР_1 в дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 26.08.2014 року у розмірі 10 403, 60 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення висновку №551 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріальної шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу «Тойота Camry» державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 у розмірі 650 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 243, 60 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Суддя: