АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/361/15 Справа № 191/1814/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Порошина О. О. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого: - Пищиди М.М.,

Суддів: - Деркач Н.М., Осіяна О.М.

при секретарі: - Гасановій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні будинком, який належить на праві власності, шляхом позбавлення права користування і виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

На обгрунтування вимог посилався на те, що його батько ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_6. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1.

Згідно рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.06.2013 року за ОСОБА_7 визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_6.

Дане домоволодіння належить йому на праві приватної власності, що підтверджується копією витягу від 05.09.2013 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але він не може користуватися і розпоряджатися спадковим домоволодінням з тих причин, що у будинку проживають відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_6, ОСОБА_9 ОСОБА_6, ОСОБА_9

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року позовні вимоги позивача задоволені.

Усунено перешкоди ОСОБА_7, як власнику домоволодіння АДРЕСА_1 в його праві володіння, користування та розпорядження зазначеним майном шляхом позбавлення ОСОБА_8, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 права користування житловим приміщенням - домоволодінням АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №8964844 від 05.09.2013 року (а.с.5) та копії технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок, виданого 12.12.2012 року КП «Синельниківське МБТІ» (а.с.6-8), ОСОБА_7 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.4);

Згідно довідки виданої виконкомом Старовишневецької сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області №27 від 14.01.2014 року, в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстровані та проживають: ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_5, актовий запис №14 від 28 липня 2014 року (а. с. 40).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_10, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10).

Посилання апелянта на те, що відповідно до договору купівлі - продажу від 29.12.2002 року який укладений у простій письмовій формі між ОСОБА_10 та ОСОБА_11, остання є його власником, не може бути прийнятий судом, оскільки цей договір згідно вимог ст. 227 ЦК УРСР (1961 р.) повинен бути нотаріально посвідчений. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору ( стаття 47 цього Кодексу).

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність у відповідачів підстав для проживання в зазначеному будинку, а тому позивач як власник житлового будинку має право використовувати житловий будинок для власного проживання, користуватися ним та розпоряджатися на власний розсуд і перешкоди у здійсненні позивачем цих прав підлягають усуненню шляхом виселення відповідачів з будинку.

З'ясувавши в достатньому повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: