АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1628/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про надання додаткового строку для прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Свій позов мотивував тим, що 20 червня 2008 року померла його мати, ОСОБА_10.

Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме будинок, в якому мешкала спадкодавець по вул. Головатого, 3 в с. Степанці Канівського району Черкаської області, та земельна ділянка площею 4,86 га, розташована на території Степанецької сільської ради Канівського району, Черкаської області.

З травня 2008 року по жовтень 2014 року він знаходився на заробітках в Російській Федерації в муніципальному утворенні міського поселення «Печори» Республіки Комі, де займався добутком нерудних корисливих копалин. Враховуючи специфіку діяльності йому досить часто було необхідно бувати у відрядженнях, що знаходяться близько сільського поселення «Приуральське» Республіки Комі. Однак, у зв'язку з останніми політичними подіями був змушений повернутися на батьківщину.

Зазначав, що своїй дружині, ОСОБА_11, доручав зробити довіреність, щоб вона подала заяву від його імені до нотаріуса для отримання спадщини, але в результаті власної недбалості ОСОБА_11 не зробила довіреність від його імені і тим самим не подала заяву до нотаріуса, щоб він міг отримати спадщину на нерухоме майно (будинок) в якому мешкала спадкодавець та земельну ділянку.

Вказував, що перебуваючи постійно на заробітках в Російській Федерації не мав можливості здійснити перевірку де-юре, того факту чи було реалізоване його право з приводу прийняття спадщини і як результат пропустив строк для отримання спадщини.

29 жовтня 2014 він вже звертався до Канівського міськрайонного суду в Черкаській області з позовом до ОСОБА_11 та ОСОБА_12 про надання спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини, але 29 грудня 2014 року суддею Канівського міськрайонного суду в Черкаській області ОСОБА_13 була винесена ухвала про залишення позову без розгляду.

У відповідності до інформаційного запиту, судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області Льон О.М., від 30 жовтня 2014 року по спадковій справі ОСОБА_10, спадщину за законом прийняв ОСОБА_12, а в заяві на прийняття спадщини зазначив, що у померлої окрім нього, інших спадкоємців немає.

25 червня 2014 року ОСОБА_12 помер, а спадщина, яка належала йому із урахуванням здійснених маніпуляцій та отриманих незаконно ? спадщини від ОСОБА_10, перейшла до його дітей ОСОБА_8, ОСОБА_9. В свою чергу він, рідний син ОСОБА_10, пропустив строк для прийняття спадщини після її смерті та не вступив у володіння спадщиною в результаті особистих життєвих обставин та приховування зі сторони ОСОБА_12, того факту, що в нього є рідний брат.

Просив суд встановити додатковий термін строком 2 (двох) місяців для подачі заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини - Канівської державної нотаріальної контори, 19000, м. Канів, вул. Шевченка 6.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене при неповному зясуванню обставин, не доведенні обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, допущенні невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове або змінити рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року по суті позовних вимог.

Стягнути судові витрати з відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що наведені позивачем причини пропуску строку подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, зокрема, перебування на роботі за межами України та не оформлення довіреності його дружиною ОСОБА_11 є не поважними та не підтверджені належними і допустимими доказами в справі.

З такими висновками погоджується і судова колегія, виходячи з наступного.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її(ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_14 І-СР №244459, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Канівському району реєстраційної служби Канівського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_10 померла 20 червня 2008 року (т.1 а.с. 5).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270, ч. 2 ст. 1220 ЦК України строком для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10 є період часу з 20 червня 2008 року по 20 грудня 2008 року.

ОСОБА_10 була матір'ю позивача ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-ЯР № 396411, виданого 10 серпня 1959 року (т.1 а.с.6).

Відповідно до листа завідувача Канівської державної нотаріальної контори ОСОБА_15 від 05 листопада 2014 року Вих. №2583, після смерті ОСОБА_10, спадщину за законом прийняв ОСОБА_12С.(т. а.с.7).

З листа завідувача Канівської державної нотаріальної контори ОСОБА_15, про надання інформації щодо спадкової справи, вих. № 696/02-14 від 04 квітня 2015 року та ксерокопії спадкової справи та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 40067929 від 03 квітня 2015 року вбачається, що після смерті ОСОБА_10 спадщину за законом прийняв гр. ОСОБА_12, а 23 грудня 2008 року отримав свідоцтво про право на спадщину № 46107386 (т.1 а.с. 57-60)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_14 І-БК № 303314, виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві 25 червня 2014 року, ОСОБА_12 помер 25 червня 2014 року(т.1 а.с.74).

З копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_12 №989/2014, яку розпочато 08 вересня 2014 року і закінчено 15 січня 2015 року, вбачається, що після смерті ОСОБА_12 спадщину за законом на будинок по пров. Головатого, 3 в с. Степанці Канівського р-ну Черкаської області та земельну ділянку, що розташована в межах Степанецької сільської ради Канівського району Черкаської області по 1/2 прийняли ОСОБА_8, ОСОБА_9 (т.1 а.с. 64-182).

Відповідно до заяви про звернення до спадкоємців від 19 січня 2015 року, яка направлена рекомендованим листом ОСОБА_9 та ОСОБА_9, ОСОБА_6 просив надати ОСОБА_9 та ОСОБА_9 згоду для отримання ним ? спадщини у спадковому майні ОСОБА_12 , яке він отримав від ОСОБА_10 у відповідності до свідоцтва про право на спадщину №46107386(т.1 а.с.12). Однак такої згоди не отримав.

Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пп.1 п. 24 постанови від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини(пп.2 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування").

Суд, відповідно до п. 24 вказаної постанови, досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Заявляючи позов, ОСОБА_6, як на підставу пропущення встановленого законом шестимісячного строку, посилався на те, що з травня 2008 року по жовтень 2014 року він знаходився на заробітках в Російській Федерації в муніципальному утворенні міського поселення «Печори» Республіки Комі, де займався добутком нерудних корисливих копалин. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_6 взагалі перебував у Російській Федерації та саме з травня 2008 року по жовтень 2014 року, тому не може бути визнана судом поважною.

Крім того, посилання на ту обставину, що ОСОБА_6 доручив ОСОБА_11 через довіреність подати від його імені заяву до нотаріуса для отримання спадщини, чого вона не зробила, оскільки загубила довіреність(т.1 а.с.31), не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Згідно п. 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 р. N 20/5 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин), письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою.

Не допускається прийняття заяв про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяв про їх відкликання, складених від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей.

Крім того, посилання ОСОБА_6 на ту обставину, що ОСОБА_12 в заяві було зазначено про відсутність інших спадкоємців не є причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини(п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 3 березня 2004 р. N 20/5 (яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 не надав доказів на підтвердження наявності поважних причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, пов'язаних з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні його позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, відхиляються колегією суддів. Всі посилання позивача, викладені у апеляційній скарзі, отримали оцінку суду, яка повно та послідовно викладена у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обґрунтованих доводів про порушення судом першої інстанції норм процесуального або матеріального права, а також посилання на обставини, які давали б суду апеляційної інстанції підстави для переоцінки доказів та спростування висновків суду, апеляційна скарга також не містить.

Зважаючи на наведене, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає, оскільки воно постановлено правильно, у відповідності до норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307,308, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про надання додаткового строку для прийняття спадщини залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :