"19" березня 2015 р.
№ 2/642/69/15
19 березня 2015 року м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Бородіної О.В.,
при секретарі Алімурадовій Т.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно, -
Позивачка, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом, який уточнила, до Харківської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті її чоловіка, ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, при цьому посилаючись на ст.ст.1225, 1226 ЦК України.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги з уточненнями підтримала у повному обсязі.
Відповідач - Харківська міська рада, у судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, повідомлень про причини неявки не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.
Відповідно до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть, внаслідок чого з 01/06/2014 р. відкрилася спадщина на належне йому на день смерті майно.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями першої черги є його дружина - позивачка та ОСОБА_3 - син спадкодавця, який подав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1.
Так, у листі п"ятої державної нотаріальної контори від 11.12.2014 року зазначено, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки спадкодавця у спільному майні.
Зазначена земельна ділянка знаходилась у спільній власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2, без визначення часток.
Відповідно до статей 1225 ЦК України і 131 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
На загальних підставах спадкується і частка у праві спільної сумісної власності (ч.1 ст. 1226 ЦК України).
Як випливає із змісту статей 355 та 368 ЦК України, правом спільної сумісної власності є право власності двох або більше осіб (співвласників) на майно без визначення часток кожного з них у праві власності.
Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже законом встановлена презумпція рівності часток співвласників спільної сумісної власності.
Таким чином, суд визначає за спадкодавцем, ОСОБА_2, 1/2 частку у спільній власності на зазначену вище земельну ділянку.
Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Також, згідно зі ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Позивачка є спадкоємцем першої черги на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2, син спадкодавця - ОСОБА_3 подав заяву до нотаріальної контори про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1.
Враховуюче зазначене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину вищевказаної земельної ділянки, в порядку спадкування за законом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з моменту проголошення рішення через Ленінський районний суд м. Харкова.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з моменту отримання копії судового рішення.

Суддя О.В. Бородіна