У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кадєтова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Апеляційного суду Запорізької області від 29 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «Костянтин» про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на праві приватної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 25 травня 2006 року належить земельна ділянка загальною площею 7,11 га сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Шахтарської сільської ради, колишнє КСП «Шахтарське».

25 липня 2007 року між нею та відповідачем укладено договір оренди вказаної земельної ділянки строком на 10 років.

Зазначений договір було зареєстровано у Великоновосілківському районному відділі Донецької регіональної філії ДП «Центру державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис № 04-07-149-700255 02 серпня 2007 року.

Вважає, що орендар використовує належну їй земельну ділянку з порушенням умов договору оренди землі, що може привести до різкого зниження якісних властивостей ґрунту, його родючості, спроможності відновлення і можливості подальшого користування після закінчення дії договору.

Згідно відповіді відділу держземагенства у Великоновосілківському районі Донецької області № 969 від 11 грудня 2014 року на адвокатський запит від 11 грудня 2014 року, у Національній Кадастровій Системі відсутні відомості про обмеження у використанні земельної ділянки з кадастровим НОМЕР_2 площею 7,1100 га, яка належить їй.

Позивач просила розірвати договір оренди землі, що був укладений 25 липня 2007 року між нею та ФГ «Костянтин» в особі голови Шири К.В.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 06 лютого 2015 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди землі, укладений 25 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ФГ «Костянтин» в особі голови Шири К.В.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 29 квітня 2015 року рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 06 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення першої інстанції.

Разом з тим, ОСОБА_2 подала касаційну скаргу з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого чинним законодавством, проте у касаційній скарзі нею заявлено клопотання про поновлення цього строку з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 325 ЦПК України, у разі пропущення строку на касаційне оскарження, з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала касаційну скаргу, може поновити цей строк.

Наведені у клопотанні доводи свідчать про поважність причин пропуску процесуального строку на касаційне оскарження.

За таких обставин клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення апеляційного суду слід задовольнити.

Проте, відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Згідно ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів зворотного і позовні вимоги позивача підлягають задоволенню на підставі п. 36 договору, яким передбачено можливість розірвання договору оренди землі за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не надано доказів порушення відповідачем своїх зобов'язань за оспорюваним договором, а також порушення відповідачем законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку, що апеляційним судом при розгляді справи допущено неправильне застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Апеляційного суду Запорізької області від 29 квітня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до фермерського господарства «Костянтин» про розірвання договору оренди землі.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Кадєтова