РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року

Київський районний суд м. Харкова:

головуючий -суддя Золотарьова Л.І.

за участю секретаря - Бломберус С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

26.11.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить усунути порушене у право власності, визнавши відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, та зняти з реєстраційного обліку.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй належить на праві власності спірна квартира. З березня 2005 р. в цій квартирі за даною адресою була зареєстрована її донька ОСОБА_2 З червня 2006 року відповідачка не проживає з нею за вказаною адресою, комунальні послуги не сплачує. Однак, з реєстраційного обліку в квартирі відповідачка, незважаючи на неодноразові прохання, не знімається, чим завдає їй перешкоди у користування власної квартири. Подалі зберігати за донькою право користування квартирою вона не бажає. Оскільки відповідачка добровільно, без поважних причин залишила квартиру, не проживає у ній понад 1 рік, квартирою не цікавиться, не оплачує її, то вона втратила право користування житлом. Договору про збереження за відповідачкою реєстрації у квартирі між ними теж немає.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала.

Відповідач не з'явилася, про день та місце слухання справи була повідомлена належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила.

Суд, вислухавши позивача, свідка, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 17.08.1999 року, квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1

Відповідно до відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС в Х/о від 12.12.2014 року, довідки КП «Жилкомсервіс» від 25.11.2014 року, позивачка зареєстрована у АДРЕСА_1 з 15.09.1999 року, її дочка ОСОБА_2 - зареєстрована з 16.03.2005 року.

Позивач просить визнати ОСОБА_2, яка є її донькою, тобто членом сім'ї, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивачка посилається на те, що відповідачка з червня 2006 року не проживає у спірній квартирі, комунальні послуги не сплачує, добровільно, без поважних причин залишила квартиру, квартирою не цікавиться, то вона втратила право користування житлом.

Вимогами статей 60, 59 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За принциповими положеннями ст.ст. 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 60 ЦПК України.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Однак, в ході судового розгляду справи позивачем не надано належних, достатніх та достовірних доказів не проживання відповідачки у спірній квартирі без поважних причин понад один рік, оскільки, крім особистих пояснень позивачки, доказів надано до суду не було.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, вона є сусідкою позивачки, та проживає у квартирі з 2000 року, але дочку позивачки вона ніколи не бачила.

Вказані показання свідка суд до уваги не приймає, оскільки вони не узгоджуються з іншими матеріалами справи, є упередженими. Зокрема, позивачка стверджує, що відповідачка не проживає в квартирі з червня 2006 року, однак свідок, проживаючи в сусідній квартирі з 2000 року, зазначила, що ніколи дочку позивачки не бачила, та дочки в квартирі не було.

Сам по собі факт несплати відповідачкою комунальних послуг не є безспірним доказом втрати нею права користування житлом, а також не може бути доказом перешкоди позивачці у праві власності. Позивачкою не надано належних, достатніх доказів на підтвердження порушення її права власності зі сторони відповідачки.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги про усунення порушення у праві власності та визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 - задоволенню не підлягають у зв'язку з недоведеністю.

Позовні вимоги щодо зняття відповідачки з реєстраційного обліку є похідними від втрати права користування житлом, тому ці вимоги також задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до ст.ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року реєстрація місця проживання чи місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це і є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача, то вимоги щодо зняття з реєстрації місця проживання заявлені передчасно, позивач фактично просить вирішити питання, що відносяться до компетенції органів державної влади.

У суду не має законних підстав для задоволення вимог щодо зняття з реєстрації відповідача.

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів.

Керуючись ст.ст. 11, 58-60, 212-215 ЦПК України, ст. 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку - відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його отримання.

Головуючий -