АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н. ,

суддів: Владичана А.І., Міцнея В.Ф.,

секретар Шерівська Ю.А.

за участю: представників апелянта ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно та виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1, на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 травня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся в Шевченківський районний суд м. Чернівці з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно та виселення.

27.04.2012 року Шевченківський районний суд м. Чернівці прийняв заочне рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково звернуто стягнення на житловий будинок та земельну ділянку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, в частині позовних вимог про виселення - відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 01.08.2012 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про виселення задоволено, в решті рішення суду залишено без змін.

За заявою ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1, про перегляд заочного рішення Шевченківський районний суд м. Чернівці 27.08.2014 року виніс ухвалу про скасування заочного рішення та призначення даної справи до розгляду.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 травня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 задоволено частково: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СVFMGA03380012 від 19.09.2007 року, в розмірі 101105,84 доларів США, що за курсом 7,97 _______________________________________________________________

справа № 22-ц/794/859/15 р. Головуючий у І інстанції Богдан С.І.

категорія: 27 Доповідач Лисак І.Н.

відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.10.2011 року складає 805813,53 грн. - звернуто стягнення на житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та спорудами загальною площею 160,30 кв.м., житловою площею 69,10 кв.м., який розташований за адресою: м. Чернівці вул. Межибрідська, буд. 23, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організація незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійсненням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами державних дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. В частині виселення ОСОБА_3 з житлового будинку № 23 по вул. Межибрідська в м. Чернівці відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 3219 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1, просить вищезазначене рішення суду в частині звернення стягнення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні цих вимог за передчасністю. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, постановлене із неповним зясуванням обставин та невідповідністю висновків суду, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Посилається на те, що суд не звернув уваги, що відповідач в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» не направив іпотекодавцю (боржнику) письмового повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, що є однією із підстав для відмови в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, відповідно до п.1 Правил надання послуг поштового звязку, затверджених постановою КМУ від 05.03.2009 року № 270, документ наданий банком під назвою «Реєстр-Претензії» від 10.10.2011 року поштовим відправленням не являється, оскільки така форма поштового відправлення, як реєстр, чинним законодавством не передбачена. Зазначає, що суд не звернув уваги на висновок фахівця та в силу ч. 7 ст. 147 ЦПК України свою незгоду з висновком експерта нічим не мотивував. Вважає, що порушені його майнові права, оскільки суд першої інстанції не зменшив суму боргу, хоча в судовому засіданні було встановлено і не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_3 продовжував погашати заборгованість під час розгляду цієї

справи цим же судом в 2012 році.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити в силі як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом першої інстанції, що 19.09.2007 року між сторонами ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № СVFMGA03380012. Так як відповідач систематично не виконував зобовязання за даним договором, то у нього виникла заборгованість в розмірі 101105,84 доларів США, що за курсом 7,97 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.10.2011 року складає 805813,53 грн., яка підлягає стягненню.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Так як в забезпечення виконання умов кредитного договору 19.09.2007 року сторони уклали договір іпотеки, предметом якого було надання в іпотеку нерухомого майна, визначеного в п.33.3 договору іпотеки, а саме житлового будинку з належними до нього надвірними будівлями та спорудами по вул. Межибрідській № 23 в м. Чернівці, то іпотекодержатель має право в разі невиконання іпотекодавцем зобовязань, забезпечених іпотекою, одержати задоволення в рахунок переданого в іпотеку предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця.

В силу ч.1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 направлялося повідомлення (претензія боржника) ПАТ КБ «ПриватБанк» від 30.09.2011 року про порушення відповідачем умов кредитного договору та прийняття рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання порушеного зобовязання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги (а.с.8-9). Так як ОСОБА_3 знав, що повинен погашати кредит та інші платежі, які стосуються кредиту, проте належним чином не виконував умови договору, то у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникли підстави для звернення стягнення на майно, яке відповідачем передано в іпотеку для погашення заборгованості.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_3 проживає чи зареєстрований в житловому будинку, який є предметом іпотеки, відповідно до акту обстеження від 13.08.2014 року, виданого КЖРЕП № 5 м. Чернівці (а.с.87-88). Саме тому, колегія суддів погоджується із встановленою судом першої інстанції обставиною, що невідоме місце проживання ОСОБА_3 стало підставою для відмови у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо виселення, яке ніяк не впливає на права відповідача.

Також з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції не взятий до уваги висновок експерта № 5 судово-економічної експертизи від 16.02.2015 року і в рішенні не зазначені причини незгоди з даним висновком експерта. В силу ч.7 ст. 147 ЦПК України, незгода суду з висновком експерта повинна бути мотивована в рішенні або ухвалі, через що відсутність такої мотивації є порушенням норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення суд правильно взяв до уваги розрахунок ПАТ КБ «ПриватБанк», а не висновок експерта, який суперечить матеріалам справи, оскільки експерт у висновку не вірно здійснив нарахування заборгованості боржником станом на 15.05.2012 р. - 94581,20 доларів США (день подачі позову до суду) та станом на 27.04.2012 р. 95340,43 доларів США, по тій причині, що при здійсненні всіх розрахунків експерт не вірно використав відсоткову ставку. Також судовим експертом не враховано вимоги п.п. 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, а саме те, що страхові платежі не були сплачені позичальником самостійно, що згідно умов кредитного договору банк здійснює за клієнта і при неповерненні банком сплачених ним страхових платежів за клієнта на протязі тридцяти днів сплачена банком сума додається до суми простроченного тіла кредиту. А у висновку експерта суми сплачених банком за клієнта страхових платежів додаються до тіла не простроченого кредиту, що призвело до невірного нарахування відсотків, оскільки вихідні дані для здійснення такого нарахування відображені експертом всупереч умовам кредитного договору.

Проте, відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. На підставі ч.2 ст.308 ЦПК України колегія суддів вважає, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права, а порушення процесуального права та доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Беручи до уваги вищевикладене, керуюсь ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 07 травня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: