Справа № 285/2002/15-ц
провадження у справі № 2/0285/849/15
02 липня 2015 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді…………..ОСОБА_1
при секретарі………….......... ОСОБА_2
з участю: позивача……………………...ОСОБА_3
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
27.05.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати останнього таким, що втратив право користуватися житлом в належному їй на праві приватної власності будинку № 49 по вул. Залізничній в с. Гульськ Новоград-Волинського району Житомирської області (далі Будинок).
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить Будинок, в якому зареєстрований її колишній зять відповідач по справі. Останній після смерті її доньки ОСОБА_5, з липня 2012 року в Будинку не проживає, однак при цьому продовжує перебувати на реєстраційному обліку і добровільно не бажає знятися з реєстрації, чим порушує її права та перешкоджає вільному розпорядженню майном.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Не заперечила щодо винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не прибув. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду він був повідомлений, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі.
Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили в судовому засіданні факт не проживання колишнього зятя позивача ОСОБА_4 в Будинку з липня 2012 року у звязку зі смертю ОСОБА_5 доньки позивача та дружини відповідача, та переїздом останнього до іншого місця проживання. З їх пояснень також слідує, що відповідач не має намір й надалі проживати в Будинку, однак не бажає в добровільному порядку знятися з реєстрації, вимагаючи натомість у позивача грошову компенсацію.
Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить Будинок, в якій також зареєстрований її колишній зять відповідач по справі. Останній за вказаною з липня 2012 року не проживає, що підтверджується письмовими поясненнями жителів с. Гульськ ОСОБА_8 і ОСОБА_9 від 20.05.2015 року, відібраними секретарем Гульської сільської ради, та актом комісії Гульської сільської ради у складі депутата, секретаря та члена виконкому від 22.05.2015 року.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, ст. 48 Закону України «Про власність»).
На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік.
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, Будинокналежить позивачу, відповідач колишній член сімї власника житлового приміщення, не проживає в ній без поважних причин понад 1 рік, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власника, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном.
За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком № 49 по вул. Залізничній в с. ГульськНовоград-Волинського району Житомирської області.
Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Головуюча О.О. Літвин