Справа № 2-1785/10
РІШЕННЯ

Іменем України

„07 червня 2010 року

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді Гуревського В.К.

за секретаря Кузнецовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи: органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про встановлення порядку участі у вихованні малолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, просить суд встановити час перебування з ним дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 щосуботи від 11.00 год. до 17.00 год. неділі, та у першій половині шкільних канікул, а також надати змогу кожного учбового дня відвозити дитину до школи; встановити час перебування з ним сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 щосуботи від 11.00 год. до 17.00 год., без присутності ОСОБА_2 під час зустрічей або присутність матері скоротити до досягнення малолітнім ОСОБА_5 3-річного віку, вязку з тим, що відношення між ним та відповідачем напружені і це може вплинути на психічний стан малолітньої дитини, а також зробити неможливим повноцінне виконання ним батьківських обовязків; заборонити відповідачці залучати до виховання їх малолітніх дітей її брата ОСОБА_3; вважати не дійсним Доручення на керування автомобілем ДЕУ „ТІКО, державний номер НОМЕР_1, яке відповідачка надала ОСОБА_3. На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на таке. 24 червня 2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Від шлюбу народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. За домовленістю, між колишнім подружжям, малолітні діти залишилися проживати разом з матірю, а позивач зобов'язався приймати участь у їх утриманні та вихованні. Але ще до розірвання шлюбу відповідачка чинила перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, тому позивач був вимушений звернутися до органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради з питання визначення порядку участі у вихованні його малолітніх дітей. Згідно висновку органу опіки та піклування вважається необхідне заяву батька задовольнити та затвердити наступній порядок його участі у вихованні малолітніх дітей, а саме: встановити час перебування з батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 - щосуботи від 11.00 год. до 17.00 год. неділі; встановити час зустрічей батька з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, - щосуботи від 11.00 год. до 13.00 год. (в присутності матері до досягнення малолітнім ОСОБА_5 5-річного віку). Однак відповідачка виконує це рішення не у повному обсязі. Дядько дітей зі сторони відповідачки, ОСОБА_3, нібито навчаючи дітей Православним цінностям, негативно впливає на їх розвиток, психічний стан та відношення дітей до батька. Зокрема, з погодження відповідачки, неодноразово водив дочку до церкви на сеанси Ексзорсізма (вигнання диявола) та чинив перешкоду позивачу у спілкуванні з дочкою. Також відповідачка, без його згоди, передала за дорученням ОСОБА_3 легковий автомобіль НОМЕР_2, який є їх спільною сумісною власністю. За таких обставин позивач змушений звернутися з цим позовом за захистом своїх законних прав та інтересів.

У подальшому, після уточнення позовних вимог позивачем, він просив виключити з розгляду вимогу про визнання недійсним Доручення на керування автомобілем ДЕУ „ТІКО, державний номер НОМЕР_1, яке відповідачка надала ОСОБА_3, а також враховуючи, що на момент розгляду справи ОСОБА_5 виповняться три роки, позивач просив суд встановити час перебування дитини з ним щосуботи від 11.00 год. до 17.00 год. без присутності матері під час зустрічей; інші вимоги залишити без змін.

Відповідачка ОСОБА_2 у попереднє судове засідання зявлялась, предявлений до неї позов не визнала, просила у його задоволенні відмовити, на підтвердження чого посилалася на те, що неповнолітні діти сторін мешкають разом з нею за своїм власним бажанням, вона займається вихованням та утриманням неповнолітніх дітей. За час спільного проживання позивач постійно проявляв до відповідачки неповагу, вчиняв сварки, що несприятливо впливало на виховування дітей, і, зокрема, діти заперечують проти спілкування з батьком. За твердженням відповідачки, спілкування батька з дітьми негативно впливає на їх виховання, навчання, оскільки позивач не поділяє думку матері дитини щодо різних форм навчання та розвитку інтересів дитини. В подальшому відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання з'явився, позов не визнав, вказуючи на те, що він проживає в одній квартирі з відповідачкою та її дітьми, але фактично не приймає участі у вихованні дитини, а твердження позивача про негативний вплив церкви, яку вони відвідували, не підтверджено доказами.

Представник третьої особи у судове засідання зявився, представив висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, вважав обґрунтованими вимоги позивача щодо встановлення судом порядку його участі у вихованні сина, визнав за доцільне залишення дитини на проживання з матірю.

Вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи ОСОБА_6 (яка діє за довіреністю від 11.01.2010 року), дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із частковим задоволенням позову. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень сторін, представлених сторонами письмових доказів.

ОСОБА_1 з ОСОБА_2 перебував у шлюбі, який 24 червня 2009 року було розірвано рішення Малиновського районного суду м. Одеси. Від шлюбу народилось двоє дітей: дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (свідоцтво про народження серії І-ЖД № 355355 від 27 червня 2001 року, запис № 336), та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №076345 від 16 січня 2007 року, запис № 32).

Після припинення сторонами подружніх відносин відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована та проживає разом зі своїми батьками, неповнолітніми дітьми, рідним братом ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить довідка (виписка із будинкової книги про склад сімї та прописці) від 11.01.2010 року.

Позивач є матеріально забезпеченою особою, працює інженером-програмістом 1 кат. відділу АСУП в Одеському РСП Украероруха з 01.06.2000 року, характеризується позитивно, проживає разом з матірю ОСОБА_7 у 2-х кімнатній квартирі під №1 у будинку під №37 „А по вулиці Магістральна в м. Одесі, надглядається як інвалід ІІІ групи у звязку з захворюванням щитовидної залози та надає аліменти на утримання дочки, сина, а також на утримання жінки ОСОБА_2, до досягнення сином 3-го віку, про що свідчить довідка (виписка із будинкової книги про склад сімї та прописці) від 15.02.2010 року №25, технічний НОМЕР_3, характеристика від 14.04.2009 року, виписка із амбулаторної карти від 27.05.2020 року, заява від 18.08.2008 року, довідка від 13.08.2009 року № 216-37.

Неповнолітні діти після припинення сторонами спільного проживання залишилися проживати з матірю, між сторонами не досягнуто згоди з приводу питання визначення порядку участі позивача у вихованні їх спільних дітей. ОСОБА_1 створюються перешкоди в побаченнях з дітьми. Відповідачка не дозволяє бачитися позивачу з дітьми, він не може спілкуватися, гуляти з ними, в тому числі як із супроводом відповідачки, так і без такого, що порушує його права як батька дитини на участь у вихованні дітей.

Як встановлено судом під час розгляду справи, свою позицію щодо відмови у наданні позивачу повноцінної можливості спілкування з дитиною, відповідачка не мотивувала достатніми й обґрунтованими аргументами, оскільки, жодні міркування, що не ґрунтуються на мотивах забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, не можуть вважатися в такому випадку достатніми для відмови батькові в побаченнях з дитиною без участі відповідача. Посилання відповідачки на негативний вплив батька на розвиток дитини у судовому засідання до ведені не були, визнані судом голослівними та надуманими.

Посилання відповідачки ОСОБА_2 на те, що позивач не спроможний за станом здоровя керувати автомобілем, а тому возити дітей на машині, заперечуються медичною довідкою Серії ААА № 773653, виданої ПП „МОАФУ в Одеській області, за якою медичних протипоказань позивачу щодо придатності до керування транспортним засобом немає.

За таких умов відповідачкою порушуються права позивача, закріплені в статті 151 Сімейного кодексу України, відповідно до якої він має переважне право перед іншими особами (крім матері дитини) на особисте виховання дитини, а також статті 141 СК України, що закріплює рівність прав і обов'язків матері і батька щодо дитини, у тому числі того батька, що проживає окремо від дитини.

Такими діями відповідачки порушуються права й інтереси самих дітей, оскільки їх гармонійний та органічний розвиток без участі у їх вихованні батька є неможливим, це може травмувати дітей і спричинити розвиток в них негативних наслідків.

Неправомірними самоправними діями відповідача заподіюються позивачу моральні і душевні страждання, викликані неможливістю через дії відповідачки бачитись з дітьми, брати участь у їх вихованні тощо.

ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР з питання визначення порядку участі батька у вихованні його малолітніх дітей. Згідно висновку від 22.05.2009 року орган опіки та піклування вважає за необхідне заяву батька задовольнити та затвердити наступній порядок його участі у вихованні малолітніх дітей, а саме: встановити час перебування з батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 - щосуботи від 11.00 год. до 17.00 год. неділі; встановити час зустрічей батька з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, - щосуботи від 11.00 год. до 13.00 год. (в присутності матері до досягнення малолітнім ОСОБА_5 5-річного віку).

З огляду на те, що позивач з відповідачем дійшли домовленості щодо припинення спільного проживання і сімейних відносин, відповідачка відмовляє у побаченнях позивача з дітьми, тобто не виконує вимоги висновку органу опіки та піклування, а також, звертаючи увагу на вимогу відповідача бачитися з дітьми позивачу лише в її присутності, суд вважає ці вимоги відповідача необґрунтованими, та такими, що грубо порушують права позивача, створюють йому істотні перешкоди в участі у вихованні дитини.

Відповідально до ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування, зокрема якщо хтось із них перебуває у надзвичайній ситуації (лікарні, місці затримання та позбавлення волі тощо).

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно зі ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Виходячи з наведеного, у викликаній неправомірними діями відповідачки ситуації єдиним способом вирішення спору між сторонами є встановлення судом порядку участі батька у вихованні його малолітніх дітей, що він й просить установити, виходячи з інтересів дітей, а також його інтересів і прав, що заслуговують уваги і захисту зі сторони суду.

Визначаючи такий порядок суд виходить з міркування забезпечення максимально рівноцінного спілкування з дітьми батька та матері, беручи до уваги, що діти проживатимуть з матірю, а також враховуючи, що батько має право бачитись з дітьми, забезпечуючи його на належному рівні, таким чином беручи участь у відповідних видатках на дитину.

Стосовно вимог позивача щодо зобовязання відповідачки не долучати до участі у вихованні дітей свого брата ОСОБА_3, суд вважає відмовити у цій частині вимог, оскільки відповідач ОСОБА_3 проживає в одній квартирі з батьками, відповідачкою та її дітьми, доказів його участі у вихованні дітей та негативного впливу на них стороною позивача не представлено, твердження позивача про негативний вплив церкви, яку відвідували діти, не підтверджено доказами.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Контроль за виконанням цього рішення суду має бути покладений на орган опіки та піклування в частині контролю за дотриманням прав малолітніх дітей.

Керуючись ст.ст. 141, 151, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 88, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дитини його дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, встановивши час перебування її з батьком від 11.00 год. суботи до 17.00 год. неділі.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дитини його сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, встановивши час перебування його з батьком щосуботи від 11.00 год. до 13.00 год. без присутності матері.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня проголошення рішення та подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження, або шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення у порядку ч. 4 ст. 295 ЦПК України.

СУДДЯ: В.К.Гуревський