Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.у.№320/3646/14
Провадження №22-ц/778/3640/15 Головуючий у 1-й інстанції: Бахаєв І.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Сапун О.А.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИЛА :

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Посилалася на те, що постановою державного нотаріуса Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області від 27.02.2014 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало її бабусі ОСОБА_7, яка померла 16.01.2009 року.

Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії було те, що у неї відсутні документи, які підтверджують факт прийняття ОСОБА_7 спадкового майна після смерті чоловіка - ОСОБА_8, який помер 05.02.1994 року.

Спірним спадковим майном є житловий будинок № 128, розташований по вулиці Вакуленчука у м. Мелітополі. Будинок на праві приватної власності належав ОСОБА_8, який помер 05.02.1994 року. Спадкоємцями за законом першої черги були дружина спадкодавця ОСОБА_7, його діти - ОСОБА_3, ОСОБА_5 та неповнолітні онуки -ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки мати онук ОСОБА_9 ( дочка ОСОБА_8Г.), померла 06.04.1993 року.

16.01.2009 року померла ОСОБА_7, яка заповіту не залишила. Спадщина відкрилася на житловий будинок № 128, розташований по вулиці Вакуленчука у місті Мелітополі.

Оскільки на момент смерті спадкодавця ОСОБА_7, у спірному будинку разом з бабусею проживала тільки вона, тому вважає, що фактично прийняла спадщину. До того ж вона 23 січня 2009 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Сини спадкодавця - ОСОБА_5, ОСОБА_3 та внучка спадкодавця, її сестра, ОСОБА_6, спадщину не прийняли, так як не проживали на той момент зі спадкодавцем, з заявою про прийняття спадщини вони до нотаріальної контори не зверталися.

Так як ОСОБА_7 за життя не встигла належним чином оформити та зареєструвати своє право власності на спадкове майно після смерті чоловіка ОСОБА_8, у нотаріальній конторі позивачці відмовили у видачі свідоцтва про право власності на будинок в порядку спадкування за законом.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила позов задовольнити і визати за нею право на житловий будинок № 128, розташований по вул. Вакуленчука у місті Мелітополі, в порядку спадкування за законом.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року позов задоволено.

За ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнано право власності на будинок № 128, що розташований по вулиці Вакуленчука в м. Мелітополі Запорізької області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, яка померла 16.01.2009 року.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що також являється спадкоємцем померлих батьків ОСОБА_8, ОСОБА_7, прийняв спадщину після їх смерті, зареєстрований та фактично проживає в спадковому будинку, проте суд його до участі у справі як належного відповідача не залучив, хоча вирішував питання, в тому числі, про його права і обовязки. Посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення , яким визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4, такими що фактично прийняли спадковий житловий будинок № 128, розташований по вул. Вакуленчука у м. Мелітополі Запорізької області, та визнати право власності на вказаний будинок за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних долях.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши доводи представника апелянта, заперечення ОСОБА_4 та її представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 фактично вступила в управління спадковим майном після смерті своєї бабусі, інших спадкоємці сини спадкодавця ОСОБА_5, ОСОБА_3, онука ОСОБА_6 спадщину не прийняли, так як на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем не проживали, заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подавали, а тому на підставі частини 1 статті 1266, частини 3 статті 1268, частини 3 статті 1296 ЦК України саме за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно житловий будинок №128, розташований по вул. Вакуленчука в м. Мелітополі Запорізької області.

Проте таких висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому з ними не можна погодитись.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом статті 26 ЦПК України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи та їх представники.

Позовом є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, пред'явлена з метою судового захисту невизнаного, порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу в порядку, передбаченому процесуальним законодавством.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, тобто особи, матеріально-правовий спір між якими є предметом вирішення в цивільному судочинстві ( статті 30 ЦПК України ).

Згідно зі статтею 35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до ухвалення судом рішення, якщо рішення в справі може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї із сторін.

Оскільки відповідно до статей 27,35 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на відміну від сторін ( статті 30,31 ЦПК України) обмежені в процесуальних правах, суд не вправі постановлювати щодо них рішення.

З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2009 року померла ОСОБА_7, яка заповіту не залишила. Спірним спадковим майном є житловий будинок № 128, розташований по вулиці Вакуленчука у м. Мелітополі. Будинок на праві приватної власності належав ОСОБА_8, який помер 05 лютого 1994 року. Спадкоємцями за законом першої черги були дружина спадкодавця ОСОБА_7, його діти - ОСОБА_3, ОСОБА_5 та неповнолітні онуки -ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки мати онук ОСОБА_9 ( дочка ОСОБА_8Г.), померла 06.04.1993 року ( а. с. 9-38 ).

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 є її сини - ОСОБА_3, ОСОБА_5 та онуки -ОСОБА_6, ОСОБА_4

Зясовано також, що на момент відкриття спадщини після ОСОБА_8 у спадковому будинку були зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_3, неповнолітні ОСОБА_10, ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_7 у будинку були зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4 ( а. с. 36-38,54-55,152 ).

За змістом статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі його відсутності, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК.

Статтями 1258,1261 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК (зміна черговості одержання права на спадкування).

Відповідно до частин 3, 5 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 статті 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Зволікання з виконанням зобовязань, передбачених частини 1 статті 1297, частини 1 статті 1299 ЦК України, щодо оформлення права на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання також не позбавляє спадкоємця права на спадщину . ОСОБА_1 до цього зводяться розяснення, надані Пленумом Верховного Суду України в п. 27 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування".

Таким чином, учасниками спірних відносин є не тільки ОСОБА_4, а і ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, оскільки оцінка правомірності набуття позивачкою права власності на все спадкове майно стосується безпосередньо їх прав.

Зазначені обставини свідчать про те, що даний спір може бути вирішено за обов'язкової участі вказаних осіб, які є безпосередніми учасниками спірних правовідносин, однак позов до них ОСОБА_4 не був заявлений. Відповідачем по спору зазначено Мелітопольську міську раду Запорізької області. ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 мали процесуальний статус третьої особи, в той час, як позовні вимоги безпосередньо стосуються його прав та обов'язків.

Статтею 33 ЦПК України не передбачено право суду самостійно залучати до участі у справі співвідповідача, навіть у випадку обов'язкової співучасті, якщо позивач не заявить такого клопотання.

Суд першої інстанції у порушення статей 11,33, пункту 2 частини 6 статті 130 ЦПК України не роз'яснив позивачці її права на подачу заяви про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів інших спадкоємців, хоча оскаржене судове рішення безпосередньо стосується її прав, обов'язків та інтересів.

Цивільний процесуальний Кодекс України виключає можливість апеляційного суду скасувати рішення, після чого, залучивши таку особу до участі у справі, вирішити справу як суд першої інстанції.

Відповідно до положень статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, на теперішній час спір за позовом ОСОБА_4 про визнання за нею права власності на житловий будинок № 128, розташований по вулиці Вакуленчука у м. Мелітополі Запорізької області, в порядку спадкування за законом не може бути вирішений на користь жодної із сторін.

Зазначене свідчить про те, що судом першої інстанції при вирішені справи допущені порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору, а тому оскаржуване рішення відповідно до статті 309 ЦПК України підлягає скасування з ухваленням нового про відмову у позові

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 до Мелітопольської міської ради Запорізької області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: