Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

з участю позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Рівненського державного гуманітарного університету про визнання рішення Вченої ради недійсним, визнання недійсним результатів конкурсу, визнання трудового договору безстроковим та визнання недійсним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 05 травня 2015 року у задоволенні вказаного позову відмовлено за безпідставністю в частині визнання трудового договору безстроковим визнання недійсним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В задоволенні позовних вимог про визнання рішення Вченої ради недійсним, визнання недійсним результатів конкурсу відмовлено у зв»язку з пропуском трьохмісячного строку звернення до суду за захистом своїх прав.

Вважаючи рішення суду незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що при проходженні конкурсу на заміщення вакантної посади викладача кафедри романо-германської філології РДГУ нею було набрано більше 50% голосів присутніх членів Вченої ради, що є підставою для укладення трудового договору та видачі наказу про прийняття на роботу відповідно до Положення про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України № 744 від 24.12.2002 року. Стверджує, що в порушення зазначеного Положення відповідач не рекомендував її для укладення трудового договору, у зв'язку з чим трудовий договір, за яким вона працювала, набув статусу безстрокового, що надає їй право вимагати стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. Вказує, що про таке порушення своїх трудових прав вона дізналася 19 вересня 2014 року, після отримання трудової книжки та наказу про звільнення від 10 червня 2014 року, і подавши даний позов 06.10.2014 року, дотримала строків звернення до суду за захистом. Звертає увагу суду на численні порушення відповідачем порядку проведення засідання Вченої Ради, зокрема іншу кількість членів - 29 замість 31; кожен із претендентів на участь у конкурсі готував на себе бюлетень, тоді як закон вимагає, щоб такий бюлетень був один для всіх претендентів; претенденти не були ознайомлені з Положенням про заміщення вакантних посад, а також з результатами конкурсу. Доводить, що правові підстави для укладення строкового трудового договору

_____________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/16183/14-ц Головуючий у 1 інстанції - Наумов С.В.

Провадження № 22-ц 787/1256/2015 Доповідач - Ковальчук Н.М.

відсутні, оскільки у своїй заяві про прийняття на роботу вона не вказувала, що бажає укласти договір на визначений строк, і так само не зазначено цього і в наказі про прийняття на роботу. Покликається на те, що в силу загального правила трудові договори укладаються на невизначений строк, а тому її звільнення з роботи у зв'язку із закінченням терміну трудового договору (контракту) є недійсним та підлягає скасуванню. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Рівненський державний гуманітарний університет(далі РДГУ) подав до суду заперечення на апеляційну скаргу, в яких зазначає, що рішення суду є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставна, просить відхилити апеляційну скаргу.

В судове засідання представник відповідача не з»явився.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання трудового договору безстроковим, визнання недійсним наказу про звільнення, а, відповідно, і у поновленні на роботі та стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що звільнення проведено у відповідності до вимог трудового законодавства, а тому вимоги є безпідставними.

На підтвердження даного висновку в рішенні наведені відповідні мотиви та докази, з якими погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Судом встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем у трудових відносинах з 01.09.2001 року на посаді викладача кафедри романо-германської філології, згідно Контракту з педагогічними і науково-педагогічним працівником закладу освіти, що є у загальнодержавній власності, строком на один навчальний рік з 01.09.2001 року по 30.08.2002 року. Наказом № 230-к від 27.06.2002 року було продовжено трудові відносини між позивачем та відповідачем на два роки.

Впродовж трудової діяльності позивачки, між нею та РДГУ продовжувались трудові відносини шляхом укладення окремих трудових договорів на визначений строк, про що свідчить наявність відповідних записів в трудовій книжці.

11.06.2012 року РДГУ видано наказ № 105-п «Про звільнення з роботи НПП РДГУ у зв'язку із закінченням терміну трудового договору (контрактів)», що підтверджується наявністю запису в трудові книжці ОСОБА_2 під № 9.

В період з 29 січня 2013 року по 15 вересня 2013 року ОСОБА_2 отримувала допомогу по безробіттю в Центрі зайнятості.

Відповідно до наказу № 194-п від 16.09.2013 року позивачка прийнята на посаду викладача кафедри романо-германської філології РДГУ за строковим трудовим договором на 2013/2014 навчальний рік.

З наявних у матеріалах справи доказах достовірно встановлено, що з даним трудовим договором позивачка була ознайомлена і під час роботи умови наказу щодо його строковості не оскаржувала(а.с.42,55).

Наказом № 90-п від 10.06.2014 року ОСОБА_2 звільнена з роботи з 22.08.2014 року у зв»язку із закінченням строку трудового договору (а.с.20).

Відповідно до ч. 2 ст. 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

За змістом ч. 3 ст. 54 Закону України "Про освіту" педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Особливості умов прийняття на роботу науково-педагогічних працівників регулюється Положенням про обрання та прийняття на роботу науково-педагогічних працівників вищих навчальних закладів третього і четвертого рівнів акредитації, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2002 року № 744 (далі Положення), де передбачено можливість укладення безстрокових, строкових трудових договорів, в тому числі контракту. Термін строкового трудового договору встановлюється за погодженням сторін. Вносити пропозиції щодо терміну трудового договору має право кожна із сторін.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що між сторонами було укладено строковий трудовий договір і це відповідає чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги про те, що в заяві про прийняття на роботу позивачка не зазначала свого бажання працювати за строковим трудовим договором, а також те, що, на її думку, за характером роботи та умовами її виконання вона мала бути прийнята на роботу без визначення строку, не ґрунтуються на законі, а тому не спростовують законних висновків суду першої інстанції.

Ухвалюючи рішення в частини визнання недійсним рішення Вченої ради про відмову в наданні рекомендації для укладення трудового договору(контракту), суд першої інстанції виходив з того, що засідання Вченої ради факультету іноземної філології РДГУ від 24 червня 2014 року, оформлене протоколом № 6, проведення конкурсу на заміщення вакантної посади викладача кафедри романо-германської філології проведено з порушенням вимог, зазначених в Положенні.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується і відповідачем в цій частині рішення не оскаржено.

Судом встановлено: ОСОБА_2 26 травня 2014 року написала заяву про допуск до участі в конкурсі на заміщення вакантної посади викладача кафедри романо - германської філології РДГУ. 20 лютого 2014 року ректором РДГУ видано наказ №27осн/д про конкурсне обрання науково-педагогічних працівників РДГУ на вакантні посади, про що 2 травня 2014 року у газеті «Вісті Рівненщини» було розміщено оголошення про проведення конкурсу на заміщення вакантних посад в РДГУ.

Порядок проведення конкурсу на заміщення вакантних посад у вищих навчальних закладах регулюється Положенням, де зазначено, що рішення Вченої ради вищого навчального закладу (факультету) при проведенні конкурсу вважається дійсним, якщо в голосуванні брало участь не менше 2/3 членів Вченої ради. Обраним уважається претендент, який здобув більше 50% голосів присутніх членів Вченої ради.

Згідно абз. 4 п. 8 Положення, якщо при проведенні конкурсу, в якому брали участь два або більше претендентів, голоси розділились порівну, проводиться повторне голосування на цьому самому засіданні Вченої ради. При повторенні цього результату конкурс уважається таким, що не відбувся, і оголошується повторно.

Відповідно до оскаржуваного протоколу № 6 засідання Вченої ради факультету іноземної філології від 24 червня 2014 року, на підставі результатів таємного голосування ОСОБА_2 здобула більше 50% голосів присутніх членів Вченої ради.

Як видно з оскаржуваного протоколу № 6 позивачка не рекомендована для укладення трудового договору (контракту). Конкурс на заміщення вакантної посади викладача оголошувався на 2 ставки, рекомендація для укладення трудового договору надана іншій особі, яка набрала однакову з позивачкою кількість голосів.

Прийшовши до висновку про підставність позовних вимог про визнання недійсним рішення Вченої ради, суд першої інстанції відмовив у задоволенні цих вимог у зв»язку з пропущенням позивачкою тримісячного строку звернення до суду за захистом своїх прав.

На думку колегії суддів висновок суду про те, що позивачка звернулась до суду з позовом поза межами тримісячного строку з моменту, коли вона дізналась про порушення своїх прав, не ґрунтується на доказах, що є в матеріалах справи.

За ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського, міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Обгрунтовуючи позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 вказувала, що про результати конкурсу їй стало відомо тільки 19 вересня 2014 року, після вручення їй протоколу засідання Вченої ради. До суду ОСОБА_2 звернулась в жовтні 2014 року.

Такі твердження позивачки не спростовані жодними доказами.

Посилання суду першої інстанції не те, що позивачу було відомо про відмову в наданні їй рекомендації на посаду викладача кафедри романо-германської філології 24 червня 2014 року не ґрунтується на доказах.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про незаконність рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення Вченої ради факультету іноземної філології від 24 червня 2014 року, оформленого протоколом № 6 через пропуск тримісячного строку звернення до суду і рішення в цій частині підлягає скасуванню.

Разом з тим, позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення Вченої ради не можуть бути задоволені в повному обсязі, оскільки її інтереси порушуються тільки тією частиною рішення, в якій є висновок про відмову в наданні їй рекомендації для укладення трудового договору(контракту).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду підлягає до скасування в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання рішення Вченої ради недійсним у зв»язку з пропуском тримісячного строку звернення до суду.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313,316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 05 травня 2015 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним рішення Вченої ради факультету іноземної філології Рівненського державного гуманітарного університету, оформленого протоколом № 6 від 24 червня 2014 року та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Рівненського державного гуманітарного університету про визнання недійсним рішення Вченої ради факультету іноземної філології Рівненського державного гуманітарного університету, оформленого протоколом № 6 від 24 червня 2014 року, задовольнити частково.

Визнати недійсним рішення Вченої ради факультету іноземної філології Рівненського державного гуманітарного університету, оформленого протоколом № 6 від 24 червня 2014 року, в частині відмови в надання рекомендації ОСОБА_2 для укладення трудового договору (контракту).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя: підпис Ковальчук Н.М. Судді:підпис Максимчук З.М.

підпис Григоренко М.П.

Згідно:суддя-доповідач Ковальчук Н.М.