Справа № 367/1895/15ц Головуючий у І інстанції Саранюк Л.П.
Провадження № 22-ц/780/3571/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 54 25.06.2015
УХВАЛА

Іменем України

25 червня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Бобку О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Сантален» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані дні відпустки та середньомісячного заробітку за весь час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, який згодом уточнила та просила стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату у розмірі 723,96 грн., компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у розмірі 741,72 грн., а також середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку по день ухвалення рішення, що станом на 27 квітня 2015 року становить 7 714,44 грн.

Позов обґрунтовувала тим, що 2 вересня 2013 року її було прийнято на посаду лікаря гастроентеролога за сумісництвом на 0,25 ставки в ТОВ «Медичний центр «Сантален».

16 вересня 2014 року наказом №35-п її було прийнято на посаду головного лікаря, а наказом №36-п того ж дня на посаду лікаря-терапевта за сумісництвом на 0,5 ставки.

09 лютого 2015 року позивача звільнено з посади головного лікаря, лікаря терапевта та лікаря гастроентеролога за власним бажанням. Зазначала, що всупереч вимогам ст.116 КЗпП України, в день звільнення розрахунку з нею проведено не було, трудову книжку не видано. На наступний день після звільнення їй було видано трудову книжку, проте розрахунку проведено не було.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «Сантален» на користь ОСОБА_2 недовиплачену заробітну плату в розмірі 150 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів того, що з нею не було проведено повного розрахунку на час звільнення, а навпаки, в матеріалах справи міститься відомість від 10 лютого 2015 року в якій позивач поставила підпис про отримання коштів в рахунок розрахунку за 5 робочих днів лютого в розмірі 750 грн. і компенсацію за невикористану відпустку терміном 10 днів в сумі 414,90 грн., а всього 937,05 грн.

В рішенні вказано, що оскільки трудову книжку та повний розрахунок з ОСОБА_2 було проведено наступного дня після звільнення, тобто з порушенням ст..116 КЗПП України, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заробітна плата за один робочий день 09 лютого 2015 року в сумі 150 грн.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ст..116 КЗПП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом першої інстанції встановлено, що 2 вересня 2013 року згідно наказу №29-п ОСОБА_2 було прийнято на посаду лікаря гастроентеролога за сумісництвом на 0,25 ставки в ТОВ «Медичний центр «Сантален».

16 вересня 2014 року наказом №35-п ОСОБА_2 було прийнято на посаду головного лікаря, а наказом №36-п того ж дня на посаду лікаря-терапевта за сумісництвом на 0,5 ставки.

09 лютого 2015 року наказом № 6-з ОСОБА_2 звільнено з посади головного лікаря, лікаря терапевта та лікаря гастроентеролога за власним бажанням на підставі поданої заяви.

10 лютого 2015 року ОСОБА_2 було вручено трудову книжку, що визнається сторонами спору.

В цей-же день, 10 лютого 2015 року ТОВ «Медичний центр «Сантален» проведено розрахунок із ОСОБА_2 за 5 робочих днів лютого в розмірі 750 грн. і компенсацію за невикористану відпустку терміном 10 днів в сумі 414,90 грн., а всього виплачено 937,05 грн., що підтверджується відомістю на виплату грошей №3 за лютий 2015 року, в якій навпроти прізвища ОСОБА_2 стоїть підпис, який свідчить про отримання грошей в сумі 937,05 грн. (а.с. 17,18).

Встановивши вказані обставини справи, з врахуванням предмету позовних вимог, правових підстав позову, доказів сторін на підтвердження - заперечення позову, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого і законного висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення невиплаченої заробітної плати за один робочий день в розмірі 150грн., оскільки в порушення вимог ст..116 КЗПП України відповідач провів розрахунок із ОСОБА_2 не в день звільнення 9 лютого 2015 року, коли позивач знаходилась на робочому місці, а на наступний день 10 лютого 2015 року.

Висновки суду по відсутність підстав, визначених ст..117 КЗПП України, для стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, колегія суддів вважає правильними і такими, що ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги на те, що ТОВ «Медичний центр «Сантален» при звільненні не провів розрахунок із ОСОБА_2, а надана відповідачем на підтвердження проведення розрахунку із позивачем відомість - вставний аркуш до додатку №3 є неналежним доказом, який взятий із відомостей на виплату грошей за попередній період, були перевірені судом першої інстанції і обґрунтовано відхилені.

Надана відповідачем на підтвердження проведення розрахунку із позивачем відомість на виплату грошей №3 за лютий 2015 року є належним доказом, відповідає формі оформлення касового документа, який підтверджує виплату заробітної плати.

Так, відповідно до п.3.1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого постановою НБУ № 637 від 15.12.2004року касові операції оформляються касовими ордерами,

видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами

за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів,

іншими касовими документами, які згідно із законодавством України

підтверджували б факт продажу (повернення) товарів, надання

послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно п.3.8 зазначеного Положення виплати, пов'язані з оплатою праці, проводяться касиром підприємства або за видатковими касовими ордерами на кожного

одержувача чи за видатковими відомостями.

На титульній сторінці видаткової відомості робиться

дозвільний напис про видачу готівки за підписами керівника і

головного бухгалтера або осіб, уповноважених керівником, із

зазначенням строків видачі готівки і суми (гривень - словами,

копійок - цифрами).

В Додатку №1 до Положення зазначено: Примітка. За зразками 2-ї та 3-ї сторінок друкувати вставні аркуші (з текстом і на зворотному боці). Над таблицею друкувати

текст "Вставний аркуш до додатка N __", підписи друкувати на

4-й сторінці.

Ця відомість застосовується для видачі заробітної плати,

інших виплат.

Таким чином та обставина, що відомість на виплату грошей №3 виконана на двох аркушах і на 2 аркуші вказано: «Вставний аркуш до додатку №2» відповідає вимогам закону щодо оформлення касової операції, що підтверджує виплату заробітної плати ОСОБА_2

Інші посилання ОСОБА_2 на те, що вона не підписувала вказану відомість також вірно відхилені судом, оскільки заперечуючи щодо того, що підпис від імені ОСОБА_2 виконано не нею, позивач відповідного клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи не заявляла.

Не було заявлено такого клопотання і в суді апеляційної інстанції.

Доводи апелянта на необґрунтоване відхилення судом клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5, причетних до складання відомості, не заслуговують на увагу із таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Факт проведення розрахунку і виплати грошових коштів підтверджується касовим документом, форма і зміст якого відповідають вимогам закону.

Надана відповідачем відомість на виплату грошей №3 за лютий 2015 року є касовим документом, форма і зміст якого відповідають вимогам закону, тобто допустимим і належним доказом виплати коштів.

Покази свідків на підтвердження або спростування вказаної обставини не є допустимим і належним доказом, а тому відхилення судом першої інстанції вказаного клопотання не призвело до неправильного вирішення справи.

Інші доводи апелянта на невідображення та ненадання оцінки в рішенні суду наданим позивачем відомостям Пенсійного фонду України, з яких вбачається невідповідність інформації наданої суду офіційним даним про розміри нарахованої заробітної плати, зокрема у вересні 2014 року заслуговують на увагу лише в тій частині, що в мотивувальній частині рішення суд не надав їм оцінки.

Проте вказана обставина не свідчить про неправильність рішення суду, оскільки суд правильно встановив, що в межах предмету позову відповідач довів, що на наступний день після звільнення він провів із позивачем розрахунок, який складається із виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку.

Інші доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права є необґрунтованими і не впливають на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: