Провадження № 2/234/2054/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2015 року місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Склярова В.В., при секретарі Білоусовій М.А., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за попереднім договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на квартиру за попереднім договором.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала та суду пояснила, що 06.03.2012р. між нею та відповідачем по справі, був укладений нотаріально посвідчений попередній договір про купівлю в майбутньому його квартири АДРЕСА_1. По цьому договору ми зобовязались укласти основний договір не пізніше 06.05.2012р. В підтвердження своїх намірів відповідач передав їй документи на цю квартиру. Згідно п.2.3. цього договору вище вказана квартира продає ОСОБА_2 мені за 80000грн., які я йому при укладенні договору сплатила. Відповідач отримавши гроші став ухилятися від виконання взятих на себе зобовязань по переоформленню квартири. Просить позов задовольнити стягнувши на її користь судові витрати.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позов не визнала і суду пояснила, що дійсно ОСОБА_2 з ОСОБА_1 укладав попередній договір на продаж квартири, однак вони цього не мали права робити так як спірна квартира на той час була під забороною. Крім того, позивачка не звернулась з вимогою про укладення основного договору купівлі-продажу квартири в піти денний строк як це передбачено в попередньому договорі від 06.03.12р. Також ОСОБА_2 згідно розписки віддав ОСОБА_1 10000грн. отримані за свою квартиру. Крім того позивачка не довела того, що вона зверталася до відповідача з вимогою укласти основний договір і він від цього ухилявся. Просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши сторони, проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з договору-купівлі продажу від 21.11.1999 року відповідач є власниками квартиру АДРЕСА_1 /а.с.11/.

Згідно нотаріально посвідченого попереднього договору від 06.03.2012р. про купівлю квартири АДРЕСА_2, ОСОБА_2 зобовязався в майбутньому, не пізніше 06.05.2012 року, укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 з ОСОБА_1 /а.с.6/.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до п.2.3. цього договору, вказану квартиру ОСОБА_2 продає ОСОБА_1 за 80000грн., які я йому при укладенні договору були сплачені. п.4 цього договору передбачає Уразі, якщо одна сторона ухиляється від виконання зобовязань за цим договором… інша сторона вправі звернутися до суду … Покупець має право визнати в судовому порядку право власності на Обєкт цього договору /а.с.6/. Суд вважає, що відповідач тривалий час ухилявся, без поважних причин, від укладенні основного договору, що понудило позивачку звернутися до суду з позовом. Крім того позивачка не пропустила процесуальних строків звернення до суду.

Згідно наданої відповідачем інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до 2013р. 01.09.2010р. був накладений арешт нерухомого майна: обєкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно і була зазначена квартира АДРЕСА_4 а спір в справі йдеться про квартиру АДРЕСА_2 /а.с.33/. Таким чином суд вважає, що позивачці про існуюче обтяження на спірну квартиру не було відомо, також про це не було відоме і нотаріусу, і крім того виконавцем не була арештована саме спірна квартира, яка була предметом договірних відносин між іншими сторонами, а не тими по вимогам яких був накладений арешт на все майно ОСОБА_2.

Крім того, надану відповідачем розписку /а.с.46/ про те, що ОСОБА_1 10000грн. за спірну квартиру, суд до уваги не бере, так як з неї не зрозуміло за що і від кого позивачка отримала ці гроші.

При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені і підлягають задоволенню.

У відповідності зі ст.88 ЦПК України, треба стягнути судові витрати з відповідача на користь ОСОБА_1 за сплачений судовий збір в сумі 243,60грн. та 121,80грн.; в доход держави в сумі 556,40 грн.

Керуючись, ст.ст.220, 629 ЦК України, ст.ст.60, 88, 212 - 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно за попереднім договором, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_5. Накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2, по ухвалі суду від 26.01.2015р. по виконанню рішення суду відмінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплачений судовий збір в сумі 243,60грн. та 121,80грн., в доход держави в сумі 556,40грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через суд м. Краматорська протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Рішення ухвалене і видрукуване в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя: