АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6845/15 Справа № 204/4396/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Волошин М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4. Які діють в інтересах малолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: Красногвардійський РВ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Орган опіки та піклування Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком та зняття їх з реєстрації,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди у користуванні житловим будинком № 79 по вул. Басейній у м. Дніпропетровську шляхом визнання ОСОБА_2, ОСОБА_4 оглн, які діють в інтересах малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 такими, що втратили право користування житловим будинком та зняття їх з реєстрації.

В обгрунтуванні своїх вимог позивач вказав на те, що за ним згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06.03.1992 року визнано право власності на житловий будинок № 79 по вул. Басейній у м. Дніпропетровську.

В даному житловому будинку зареєстровані: позивач, відповідачі та їх діти, треті особи - ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12. Відповідачі є родичами позивача.

Діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не досягли чотирнадцяти років, тому проживають та зареєстровані разом з батьками. У 2007 році відповідачі придбали власний будинок, який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Черкаський, буд. 20.

З червня 2007 року відповідачі та їх діти не проживають в спірному житловому будинку та бажання знятися з реєстраційного обліку не виявляють. Факт не проживання відповідачів та їх дітей в житловому будинку № 79 по вул. Басейній в м. Дніпропетровськ підтверджується Актами складеними 30.04.2013 року та 10.05.2013 року. Внаслідок знаходження відповідачів та їх дітей на реєстраційному обліку в будинку позивача, він вимушений сплачувати комунальні послуги, які на них нараховуються. Також відповідачі укладають кредитні договори в різних банках та зазначають адресу своєї реєстрації, а кошти не повертають. В результаті чого, саме на адресу позивача з Банку надходить кореспонденція з вимогами повернути кредитні кошти, інакше представники банку звертатимуться до суду. Позивач як власник будинку, хвилюється, що кредитні борги відповідачів призведуть до втрати єдиного житла. У звязку з вищевказаними обставинами позивач звернувся до суду з позовом та просив задовольнити його позовні вимоги.

Заочним рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2013 року позовні вимоги позивача задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також ст. 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таке ж положення відображено у ст. 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що за ОСОБА_13 визнано право власності на житловий будинок № 79 по вул. Басейній в м. Дніпропетровську згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 1992 року.

За вказаною адресою зареєстровані: ОСОБА_13, ОСОБА_2, ОСОБА_14 та їх діти ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10С, ОСОБА_11, ОСОБА_12, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та домовою книгою.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 та їх діти ОСОБА_6, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 фактично без поважних причин не мешкають в вищезазначеному житловому будинку з червня 2007 року по теперішній час, комунальні послуги не сплачують, особистих речей відповідачів в квартирі немає, що підтверджується Актами у складі Голови квартального комітету та двох сусідів ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 30 квітня 2013 року та 10 травня 2013 року

У 2007 році відповідачі придбали будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, провулок Черкаський, буд. 20, в якому проживають по теперішній час, що підтверджується довідкою Квартального комітету Ленінського району м. Дніпропетровська від 16 травня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що відповідачі та їх діти втратили право користування житловим приміщенням, через їх відсутність у будинку без поважних причин понад один рік.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд згідно зі ст.ст.213-214 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив фактичні обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Будь-яких доказів щодо перешкод у проживанні з боку позивача у спірному домоволодінні відповідачкою не надано. Незгода з рішенням суду першої інстанції зводиться до майбутнього зняття з реєстрації в зазначеному будинку.

Не проживання в спірному домоволодінні без поважних причин понад сім років апелянтом не заперечується.

Доводи апеляційної скарги про неповне дослідження обставин справи є безпідставними та не спростовують правильності висновків суду про задоволення позовних вимог позивача.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст..ст. 10, 60 ЦПК кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Вказані вимоги апелянтом не виконано.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимоги закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді Е.Л.Демченко

ОСОБА_17