Справа 201/2145/15ц
Провадження № 2/201/1349/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Браги А.В.

при секретарі Громницької М.С.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/2145/15ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Терра Банк», ОСОБА_2, третя особи, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, публічне акціонерне товариство «Перехідний банк «Кристалбанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2015 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1, в якій остання просила суд, з урахуванням уточнень, стягнути з ПАТ «Терра Банк» на її користь грошові кошти у розмірі 95378,81 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача грошові кошти у розмірі 25404,22 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що 06 серпня 2014 року між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ВДД-164059:840 з виплатою процентів в кінці строку (депозит «Добробут»). Згідно п. 2.1 договору вкладник розміщує в банку на вкладному (депозитному рахунку) № 5299 грошові кошти в сумі 9000,00 доларів США на строк 1 місяць з 06 серпня 2014 року по 06 вересня 2014 року на умовах та в порядку, визначених цим договором. Згідно п. 2.3 процентна ставка за вкладом становить 10,00 процентів річних. 07 серпня 2014 року між ОСОБА_2 та позивачем було укладено договір дарування грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий № 1139. Згідно п. 1 договору дарування, ОСОБА_2, розуміючи умову щодо безоплатності цього договору, без будь-якого примусу, передає, а ОСОБА_1, безоплатно приймаю в дарунок грошові кошти у розмірі 111 194, 10 гривень, що в еквіваленті становить 9000 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України, станом на день посвідчення договору 12,3549 гривень за 1 долар США), що розміщені на вкладному депозитному рахунку № 5299 та рахунку для нарахування відсотків №5299, відкритих ПАТ «Терра Банк» відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) № ВДД-164059:840 з виплатою процентів в кінці строку (депозит «Добробут») від 06 серпня 2014 року. Згідно п. 2.6 договору банківського вкладу банк зобовязаний повернути вкладнику вклад 06 вересня 2014 року. Відповідно до п. 2.7 даного договору проценти за вкладом, нараховані у відповідності до умов цього договору, банк зобовязаний сплатити вкладнику одноразово в день повернення вкладу, що визначений п. 2.6 цього договору. Після закінчення строку дії договору позивач звернулась до банку з вимогою виплатити їй вклад та нараховані відсотки, на що їй було повідомлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 21 серпня 2014 року № 518 «Про віднесення ПАТ «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 21 серпня 2014 року № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Терра Банк», згідно з яким з 22 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Терра Банк». Окрім того позивачу стало відомо, що 22 грудня 2014 року частину вкладу, який було їй подаровано ОСОБА_2 було передано до новоствореного банку ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» та цю частку вкладу у розмірі 1900,74 доларів США отримала ОСОБА_2 Офіційний курс НБУ станом на 22 серпня 2014 року (день запровадження тимчасової адміністрації) 1336,54 гривень за 100 доларів США. Отже, 1900,74 доларів США за офіційним курсом НБУ на 22 серпня 2014 року становить еквівалент у гривні 25404,22 гривень. Відповідно, саме такий розмір грошових коштів, отримала ОСОБА_2 за депозитом, який нею було подаровано позивачу, вона не мала будь яких правових підстав для отримання вказаних грошових коштів. За викладеного позивач вважає, що діями відповідачів грубо порушенні її права та законні інтереси, у звязку з чим і звернулась з даним позовом до суду.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обємі та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові та згідно доказів, наявних в матеріалах справи.

Представник відповідача ПАТ «Терра Банк» в судове засідання не зявився, про дату, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся. Надав до суду письмові заперечення в яких зазначив, що відповідач категорично не погоджується з позовними вимогами, предявленими до банку з огляду на наступне. 06 серпня 2014 року між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ВДД-164059:840 з виплатою процентів в кінці строку депозит «Добробут», за умовами якого розмір вкладу становить 9000,00 доларів США. Строк депозиту до 06 вересня 2014 року. Постановою НБУ від 06 серпня 2014 року № 463/БТ ПАТ «Терра Банк» було віднесено до категорії проблемних. 21 серпня 2014 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 518 «Про віднесення ПАТ «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних». На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21 серпня 2014 року було прийнято рішення № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Терра Банк», згідно якого в ПАТ «Терра Банк» з 22 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, з 22 серпня 2014 року по 22 листопада 2014 року. Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №122 від 20 листопада 2014 року строк здійснення тимчасової адміністрації було подовжено до 22 грудня 2014 року. На підставі постанови Правління Національного банку України від 23 грудня 2014 року № 831 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Терра Банк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію», згідно з яким з 24 грудня 2014 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Терра Банк» ОСОБА_4 У звязку із створенням ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк», частину вкладу ОСОБА_2 22 грудня 2014 року було передано до новоствореного банку в розмірі 1900,74 доларів США, яку ОСОБА_2 отримала. Залишок депозиту та відсотки, що нараховані на час здійснення тимчасової адміністрації в загальному розмірі 7162,13 доларів США, обліковуються на рахунку ОСОБА_2 № 5299 в ПАТ «Терра Банк». Як зазначає представник відповідача, банк відповідача не знав та не був повідомлений про те, що ОСОБА_2 передала в дарунок позивачу грошові кошти у розмірі 9000,00 доларів США, що розміщені на вкладному рахунку відповідно до депозитного договору. Отже, між позивачем та ПАТ «Терра Банк» ніяких правовідносин, що стосуються депозитного договору не має, так як позивач не є вкладником та кредитором відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулась, заперечень проти позовних вимог з їх обґрунтуванням також до суду не надала.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернувся, заперечень проти позовних вимог з їх обґрунтуванням також до суду не надав.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 06 серпня 2014 року між ПАТ «Терра Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № ВДД-164059:840 з виплатою процентів в кінці строку депозит «Добробут», відповідно до п. 1.1 якого банк приймає від вкладника грошові кошти та зобовязується виплати вкладнику суму вкладу та нараховані проценти на умовах та в порядку, які передбачені цим договором (а.с. 8 9).

Відповідно до п. 2.1 договору вкладник розміщує в банку на вкладному (депозитному) рахунку № 5299 грошові кошти в сумі 9000,00 доларів США на строк 1 місяць з 06 серпня 2014 року по 06 вересня 2014 року на умовах та в порядку, визначених цим договором. Внесення вкладником грошових коштів підтверджується договором та квитанцією про внесення коштів на рахунок або випискою по рахунку про зарахування на нього коштів.

Відповідно до п. 2.3 договору процентна ставка за вкладом становить 10,00 відсотків річних.

Пунктом 2.6 договору передбачено, що банк зобовязаний повернути вкладнику вклад 06 вересня 2014 року. У випадку, якщо цей день припаде на святковий (неробочий) вихідний день, банк зобовязаний повернути вкладнику вклад в перший робочий (банківський) день за таким святковим (неробочим) вихідним днем.

Згідно п. 2.7 договору проценти за вкладом, нараховані у відповідності до умов цього договору, банк зобовязаний сплатити вкладнику одноразово в день повернення вкладу, що визначений в п. 2.6 цього договору. У випадку, якщо день сплати нарахованих згідно умов договору процентів за вкладом припаде на святковий (неробочий) вихідний день, банк зобовязаний сплатити їх вкладнику в перший робочий (банківський) день за таким святковим (неробочим)вихідним днем.

В разі, якщо вклад повертається вкладнику на його вимогу до спливу строку, визначеного в пункті 2.6 цього договору, або у випадку примусового списання коштів з рахунку, проценти за фактичний строк знаходження вкладу на рахунку нараховуються та сплачуються за фактичну кількість днів знаходження вкладу на рахунку за ставкою 1% (п. 2.9 договору).

Відповідно до п. 2.10 договору, якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу зі спливом строку, встановленого п. 2.6 цього договору, то строк вкладу вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу.

Вкладник має право отримати вклад на вимогу разом з процентами за користування вкладом на вимогу, готівкою або перерахувати на рахунок вкладника, що відкриті у банку на підставі письмової заяви вкладника та у відповідності до вимог діючого законодавства України за умови відсутності зобовязань перед банком за іншими угодами повязаними з цим договором (п. 2.10.3 договору).

Згідно п. 6.1 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань.

07 серпня 2014 року між ОСОБА_2 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровувана) був укладений договір дарування грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1139 (а.с. 10).

Відповідно до п. 1 договору дарування ОСОБА_2, розуміючи умови щодо безоплатності цього договору, без будь якого примусу передає, а ОСОБА_1 безоплатно приймає дарунок грошові кошти у розмірі 111194,10 гривень, що еквівалентні 9000,00 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України станом на день посвідчення договору 12,3549 гривень за 1 долар США), що розміщені на вкладному депозитному рахунку № 5299 на рахунку та рахунку для нарахування відсотків № 5299, відкритих ПАТ «Терра Банк» відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) № ВДД-164059:840 з виплатою процентів в кінці строку (депозит «Добробут») від 06 серпня 2014 року.

Згідно п. 2 договору дарування обдаровувана вказаний дар приймає, що підтверджується її особистим підписом на цьому договорі.

Дарувальник заявляє, що є власником грошових коштів, які є предметом цього договору (п. 3 договору).

Відповідно до п. 4 договору дарувальник свідчить, що грошові кошти, які є предметом цього договору, на момент його укладання нікому не подаровані, обмежень щодо свого права розпорядження ними вона не має, вони не внесені до статутного капіталу юридичних осіб, не відчужені іншим способом, грошові кошти не є спільною власністю подружжя, права третіх осіб щодо грошових коштів відсутні, питання права власності на грошові кошти не є предметом судового розгляду, будь які спори відносно зазначених грошових коштів відсутні.

Сторони домовились, що під передачею грошових коштів, що є предметом цього договору, слід вважати отримання обдаровуваною від дарувальника примірника цього договору, після підписання його сторонами. Прийняття обдаровуваною від дарувальника примірника договору свідчить про те, що передача дарунку відбулась (п. 7 договору дарування).

Відповідно до п. 19 договору право власності обдаровуваної на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Постановою НБУ від 06 серпня 2014 року № 463/БТ ПАТ «Терра Банк» було віднесено до категорії проблемних. 21 серпня 2014 року Правлінням Національного банку України була прийнята постанова № 518 «Про віднесення ПАТ «Терра Банк» до категорії неплатоспроможних».

На підставі вказаної постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 21 серпня 2014 року було прийнято рішення № 72 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Терра Банк», згідно якого в ПАТ «Терра Банк» з 22 серпня 2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці, з 22 серпня 2014 року по 22 листопада 2014 року.

Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №122 від 20 листопада 2014 року строк здійснення тимчасової адміністрації було подовжено до 22 грудня 2014 року. На підставі постанови Правління Національного банку України від 23 грудня 2014 року № 831 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Терра Банк» та призначення уповноваженої особи фонду на ліквідацію», згідно з яким з 24 грудня 2014 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Терра Банк» ОСОБА_4 (а.с. 30 32).

Як було встановлено в судовому засіданні, у звязку із створенням ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк», частину вкладу ОСОБА_2 22 грудня 2014 року було передано до новоствореного банку в розмірі 1900,74 доларів США, яку ОСОБА_2 отримала.

Залишок депозиту та відсотки, що нараховані на час здійснення тимчасової адміністрації в загальному розмірі 7162,13 доларів США, обліковуються на рахунку ОСОБА_2 № 5299 в ПАТ «Терра Банк».

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, банк відповідача не знав та не був повідомлений про те, що ОСОБА_2 передала в дарунок позивачу грошові кошти у розмірі 9000,00 доларів США, що розміщені на вкладному рахунку відповідно до депозитного договору. Між позивачем та ПАТ «Терра Банк» ніяких правовідносин, що стосуються депозитного договору не має, так як позивач не є вкладником та кредитором відповідача.

Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та іншими нормативно правовими актами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та процент на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором.

Відповідно до п. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Згідно ст. 718 ЦК України дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі. Дарунком можуть бути майнові права, якими дарувальник володіє або які можуть виникнути у нього в майбутньому.

Статтею 722 ЦК України передбачено, що право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Судом було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач отримала в дарунок від ОСОБА_2 право на вклад у розмірі 9000,00 доларів США та процентів на нього, що був розміщений на рахунках банку відповідача.

У відповідності до умов п. 19 договору дарування грошових коштів право власності обдаровуваної на дарунок виникає з моменту його прийняття. А згідно п. 2 договору дарування обдаровувана вказаний дар приймає, що підтверджується її особистим підписом на цьому договорі.

З огляду на що, підписавши договір дарування, сторони добровільно погодились з його умовами, а отже позивач набула права власності на дарунок (вклад), а ОСОБА_2, в свою чергу, таке право власності втратила у звязку з його відчуженням на користь ОСОБА_1

22 грудня 2014 року ПАТ «Терра Банк» було передано до новоствореного банку в розмірі 1900,74 доларів США. В порушення умов договору дарування відповідач ОСОБА_2 отримала з розрахункового рахунку банку дану суму грошових коштів, права на які остання втратила, чим порушила законні права та інтереси позивача.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення грошового вкладу у розмірі 1900,74 доларів США з ОСОБА_2, суд дійшов висновку про наявність неправомірності в діях відповідача, а отже про законність і обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1

Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року №4452-VI.

Так, зокрема, згідно ч. 5 ст. 36 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI під час тимчасової адміністрації не здійснюється:

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно ч. З ст. 49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Частиною 5 ст. 49 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI встановлює, що протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства задоволення вимог кредиторів відбувається за певною процедурою, визначеною Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В розумінні ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» позивач є кредитором, тобто фізичною особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Так, відповідно до вимог ст. 45 Закону від 23 лютого 2012 року № 4452-VI, позивачу необхідно було протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення Уповноваженої особи Фонду заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку для внесення останніх в реєстр вимог кредиторів за для можливості подальшого їх задоволення.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач, як кредитор, не звертався до банку відповідача з повідомленням про набуття нею права на вклад ОСОБА_2 за укладеним між ними договором дарування від 07 серпня 2014 року.

Як зазначив в судовому засіданні представник відповідача, ПАТ «Терра Банк» не був повідомлений про те, що ОСОБА_2 передала в дарунок позивачу грошові кошти у розмірі 9000,00 доларів США, що розміщені на вкладному рахунку відповідно до депозитного договору.

Окрім того, позивачем в судовому засіданні не було надано суду будь яких доказів її звернення до уповноваженої особи Фонду гарантування Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, з урахуванням триваючої процедури ліквідації банку, з вимогою виплатити останній суму вклад (у відповідності до встановленої процедури) право власності на який вона отримала за договором дарування грошових коштів від ОСОБА_2 та відмови Фонду у здійсненні таких дій.

А отже, стверджувати про порушення прав позивача відповідачем (банком) під час процедури ліквідації та невизнання його вимог, як кредитора, за відсутності відповідного звернення ОСОБА_1, у суду не має підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення грошових коштів з ПАТ «Терра Банк», у звязку з їх незаконністю та необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Терра Банк», ОСОБА_2, третя особи, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Перехідний банк «Кристалбанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір у сумі 254, 04 гривень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60 - 61, 88, 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Терра Банк», ОСОБА_2, третя особи, - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, публічне акціонерне товариство «Перехідний банк «Кристалбанк» про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів у цивільній справі № 201/2145/15ц, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 25 404, 22 гривень.

В решті позовних вимог, - відмовити.

Судові витрати у справі розподілити пропорційно задоволеного, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 254, 04 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя : А.В. Брага