АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Ящук Т.І.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року

в справі за позовом комунального підприємства по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Святошинського району м. Києва /надалі КП УЖХ Святошинського району м. Києва/ звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 23.01.2012 року, проте отримані комунальні послуги не оплачує, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, у сумі 60609грн.69коп.

Окрім цього, позивач просив стягнути з боржника 3% річних, в сумі 2813грн.75коп. та 5651грн.80коп. інфляційних.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014р. позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за комунальні послуги з урахуванням інфляційних втрат, 3% річних, в сумі 26393 грн. 43 коп., а також судовий збір 263 грн. 93 коп., а всього - 26657 грн. 36 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційну скаргу, представника комунального підприємства, який просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, власником нежитлового приміщення - кв.АДРЕСА_2 був батько відповідача - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1

Встановлено, що розпорядженням Голови Київської міської державної адміністрації від 02 вересня 2004 року №1623 на підставі заяви ОСОБА_2, як виняток, жилі приміщення кв. №38, які знаходяться на першому поверсі в жилому будинку АДРЕСА_2, переведені у нежилі /а.с.68/.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 січня 2012 року, посвідченого державним нотаріусом 12-ї Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, спадкоємцем майна покійного АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 /а.с.44/.

Положеннями ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до наявного у матеріалах справи розрахунку, складеного КП УЖГ Святошинського району м. Києва, заборгованість за спожиті комунальні послуги у нежитловому приміщенні АДРЕСА_4 по вересень 2013р. становить 60 609 грн. 64 коп. /а.с.40/.

Зі справи убачається, що 05 лютого 2014р. позивач звертався у Святошинський районний суд м. Києва з заявою про видачу судового наказу й 17 лютого 2014р. заяву задоволено, проте ухвалою районного суду від 20 березня 2014р. судовий наказ було скасовано /а.с.74,75/.

Встановлено, що на підставі заяви, поданої ОСОБА_1, про застосування строку позовної давності й стягнення заборгованості з 02 лютого 2011р. по 01 квітня 2012р. /а.с.55/, районним судом задоволено заяву й за період з 02 лютого 2011р. по 01 квітня 2012р. стягнуто заборгованість по платежах в сумі 26009грн., а також 111грн.11коп. інфляційних та 272грн.52коп. 3% річних.

З урахуванням зазначених обставин, а також матеріалів справи у їх сукупності, колегія суддів визнає законними й обґрунтованими висновки районного суду про часткове задоволення позову.

Твердження апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність правових підстав до нарахування вартості наданих комунальних послуг, як за нежитлове приміщення, оскільки свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення покійному не видавалося, а він, відповідач, отримав у спадок житлову квартиру, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу.

При цьому, колегія суддів виходить з того, що розпорядження Голови Київської міської державної адміністрації від 02 вересня 2004 року №1623 про переведення жилих приміщень кв. №38, які знаходяться на першому поверсі в жилому будинку АДРЕСА_2, у нежилі, не скасовано, а тому є чинним і підлягає до виконання /а.с.68/ й лише нині, як убачається з пояснень відповідача, ним ставиться питання про скасування вказаного розпорядження органу влади.

Окрім цього, колегія суддів враховує й зміст долученого до справи договору № 376/12 від 01 листопада 2012р. про постачання комунальних послуг, укладеного між КП УЖХ Святошинського району м. Києва та ОСОБА_4, у відповідності до якого відповідач, як фізична особа, уклав договір про постачання комунальних послуг до успадкованої АДРЕСА_4, як нежитлового приміщення.

Зокрема, у пункті 1.3 укладеного ОСОБА_4, як фізичною особою, договору зазначено, що приміщення квартири використовується як офіс /а.с.139/.

Зазначене свідчить про те, що відповідач не лише достеменно знав, а й використовував успадковану квартиру як нежитлове приміщення.

Враховуючи викладене, а також матеріали справи у їх сукупності, районний суд обґрунтовано визнав правомірним нарахування позивачем комунальних платежів за отриману у спадок ОСОБА_4 квартиру як за нежитлове приміщення й стягнув заборгованість із урахуванням поданої по справі заяви про застосування строку позовної давності.

Долучений до справи КП УЖХ Святошинського району м. Києва розрахунок заборгованості по платежах за період з 05 лютого 2011р. по 01 квітня 2012р., в сумі 26009грн.80коп. свідчить про нарахування відповідачу боргу у відповідності до діючих нормативних документів, з урахуванням правового статусу приміщення. /а.с.76/.

Правильним колегія суддів визнає є й застосування судом до виниклих правовідносин положень ч.2 ст.625 ЦК України та стягнення суми заборгованості з урахуванням 3% річних та інфляційних.

Твердження апеляційної скарги про пропуск позивачем строку звернення до ОСОБА_1 з позовом як кредитора спадкодавця - безпідставні.

Встановлено, що комунальним підприємством до відповідача було заявлено вимоги про стягнення заборгованості, яка утворилася в тому числі й до дати смерті спадкодавця, тобто до 07 травня 2009р., а тому суд в згаданій частині правомірно керувався вимогами ст.1281 ЦК України.

Разом з тим, рішенням районного суду відмовлено у задоволенні вимог про стягнення боргів спадкодавця ОСОБА_1 й стягнуто заборгованість по платежах за період, коли відповідач прийняв спадщину й взяв обов'язок по її утриманню, до того ж, з урахуванням його заяви про застосування строку позовної давності.

Та обставина, що свідоцтво про право власності за заповітом було видано ОСОБА_1 лише 23 січня 2012 року, по справі правового значення не має й на суть прийнятого рішення не впливає.

Зі справи убачається, що ОСОБА_1 від спадщини не відмовився, прийняв її після смерті батька в установлений законом строк, а тому й зобов'язаний оплачувати отримані комунальні послуги з часу прийняття спадщини.

При цьому, колегія суддів враховує, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця й строком не обмежений.

За таких обставин, обов'язок по сплаті наданих комунальних платежів в успадкованому нерухомому майні ставити в залежність від дати отримання на нього правовстановлюючого документу, не можна.

Отже, зміну правового статусу квартири було здійснено на підставі заяви спадкодавця у вересні 2004р., а нарахування комунальних платежів проводилося відповідно до діючих тарифів, як на нежитлове приміщення.

Прийнявши у спадок нерухоме майно, ОСОБА_1 взяв на себе тягар його утримання й оплати наданих послуг з урахуванням прав і обов'язків спадкодавця.

Районний суд з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, зібраним доказав належну оцінку й ухвалив законне і обґрунтоване рішення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а подану по справі апеляційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст.303, 307-308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа № 759/6175/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5129/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Наборозняк М.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.