Ухвала

іменем україни

27 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Маляренка А.В., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки, за касаційними скаргами ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 03 березня 2015 року та Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», яке діє через представника ОСОБА_6, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2014 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк» (далі - ПАТ «Родовід Банк») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк», правонаступником якого є ПАТ «Родовід Банк», та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 76 350 грн строком до 26 червня 2015 року зі сплатою 18 % річних. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань між позивачем та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором боржника за виконання нею свого обов'язку. Оскільки позичальник не виконала своїх кредитних зобов'язань, у неї утворилася заборгованість перед банком у розмірі 2 758 399,16 грн, яку позивач і просив солідарно стягнути з відповідачів на свою користь.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 03 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Родовід Банк» прострочену заборгованість за основною сумою кредиту в розмірі 49 991,30 грн, прострочену заборгованість за процентами по кредиту - 12 848,29 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту - 20 000 грн, три проценти річних - 4835,18 грн, інфляційні втрати від суми простроченої заборгованості - 1979,74 грн, а всього - 78 090,51 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Родовід Банк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги необхідно відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Доводи касаційних скарг ОСОБА_4 та представника ПАТ «Родовід Банк» не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову частково, апеляційний суд, враховуючи правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 06 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, вірно виходив із того, що ОСОБА_4 зобов'язалася сплачувати щомісячні платежі відповідно до встановленого кредитним договором графіку. Оскільки такі платежі вона не здійснювала, то і відповідальність на неї лягає в межах трирічного строку позовної давності. Разом з тим, ОСОБА_5 поручився перед кредитором боржника за виконання нею свого обов'язку, а тому відповідачі відповідають перед банком як солідарні боржники.

Крім того, судом апеляційної інстанції обґрунтовано зменшено розмір неустойки, оскільки він значно перевищує розмір збитків.

Наведені у касаційних скаргах доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Отже, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін, а касаційні скарги - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк», яке діє через представника ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

А.О. ЛеванчукА.В. МаляренкоТ.О. Писана