Справа № 310/2714/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про вселення, визначення порядку користування житловим приміщенням у якому зазначив, що з 02.10.1971 року по 15.02.2007 року він та відповідач перебували в шлюбі. У період перебування у шлюбі він набув право власності на квартиру №24 АДРЕСА_1, в якій подружжя проживало до припинення сімейних відносин. Після розірвання шлюбу за рішенням Бердянського міськрайонного суду від 08.09.2008 року ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири як спільне майно подружжя. Співвласники узгодили порядок користування квартирою і спільно в ній проживали. У звязку з погіршенням відносин відповідач замінила вхідні двері, але ключі не надала, чим обмежила його доступ до квартири та майна, що в ній знаходиться. Просив вселити його в квартиру АДРЕСА_2. Визначити порядок користування квартирою №24 по вул. Морозова,27 у м. Бердянську Запорізької області, надавши в його користування кімнату №6 площею 15,5 кв.м. з ходжею площею 2,5 кв.м. та надавши в користування відповідача кімнату №2 площею 11,6 кв.м., кімнату №5 площею 7,8 кв.м., балкон площею 3,2 кв.м., інші приміщення залишити в спільному користуванні.

У судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявилась без поважних причин.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, оскільки між сторонами відсутній спір. Перешкод у користуванні спірним житлом у позивача немає, позивач добровільно проживає в належному йому будинку в с. Осипенко Бердянського району, а в спірну квартиру не приходить. Позивач та відповідач у добровільному порядку визначили порядок користування квартирою. Позивач користується кімнатою №6, а відповідач кімнатою №2 і №5. Просила у задоволенні позову відмовити, оскільки позивач не довів існування перешкод у користуванні спірним житлом. Визначення порядку користування неможливо, оскільки з цього питання відсутній висновок експерта.

Третя особа ОСОБА_3 пояснив суду, що вхідні двері спірної квартири вони поміняли у 2013 році. Ключі від яких він особисто передав ОСОБА_1, тому перешкоди в користуванні спірним житлом відсутні.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.02.2007 року (а.с.8), копії свідоцтва про право власності від 12.11.2014 року (а.с.9), копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.10), рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08.09.2008 року видно, що позивач та відповідач, яка до реєстрації розірвання шлюбу мала прізвище ОСОБА_4 є власниками по 1/2 частині квартири АДРЕСА_3.

За копіями паспортів громадян України ОСОБА_1 та ОСОБА_2, довідкою ОСББ «Івушка» видно, що позивач та відповідач зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Стаття 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Перешкоди зі сторони відповідача у користуванні позивачем квартирою №24 в будинку №27 по вул. Морозова в м. Бердянську підтверджується поясненнями позивача, якого допитано в якості свідка та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6

Приймаючи до уваги, що відповідач робить перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спірним житловим приміщенням, який належить йому на праві власності, тому вимоги про вселення підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про визначення порядку користування квартирою №24 в будинку №27 по вул. Морозова в м. Бердянську, суд вважає, що вони не можуть бути задоволені.

Згідно ч. 3 статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Зазначена норма матеріального права розповсюджується на спірні правовідносини щодо визначення порядку користування спірною квартирою між співвласниками.

Із поверхового плану квартири АДРЕСА_4 видно, що вона складається з кімнати №2 площею 11,61 кв. м., кімнати №5 площею 7,59 кв. м., кімнати №6 площею 15,2 кв. м. (а.с.38). Житлова площа в квартирі складає 34,4 кв. м., тому на 1/2 частку кожного співвласника припадає по 17,2 кв. м.

Таким чином, виділ у користування позивача кімнати №6, а у користування відповідача кімнат №2 та №5 неможливий, оскільки площа цих кімнат не відповідає ідеальним часткам, які належать кожному співвласнику, що суперечить ч. 3 ст. 358 ЦК України.

Крім того, визначення порядку користування квартирою можливо в тому випадку, якщо неможливо її розділити між співвласниками, але позивачем не надано належних доказів, які підтверджують відсутність такої технічної можливості.

Враховуючи неможливість визначити порядок користування спірною квартирою її слід залишити у спільному користуванні співвласників.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 317, 358, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя